Справа № 200/11189/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року справа №200/11189/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 р. (повний текст рішення складено 26 грудня 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/11189/19-а (головуючий І інстанції суддя Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення № 37 від 8 серпня 2019 року, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 17.09.2019 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправним і скасувати рішення № 37 від 08 серпня 2019 року відповідача про відмову їй в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника; зобов`язати відповідача призначити їй пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 7 серпня 2019 року довічно; вирішити питання судових витрат (а.с. 4-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 200/11189/19-а у задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с. 56-58).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ч. 1 ст. 91 Сімейного кодексу та зазначає, що з аналізу положень ст. 36 Закону № 1058 вбачається, що метою її є захист членів сім`ї померлої особи. При цьому, законодавство не містить визначення поняття «дружина», яке входить до переліку осіб - членів сім`ї, наділених правом на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Вважає, що, оскільки вона була членом сім`ї померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 і знаходилась на його утриманні, то, як непрацездатна особа, що досягла пенсійного віку, має право на продовження утримання з боку держави.

Також вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 (а.с. 16, 23-24, 53).

Позивач перебуває на обліку в Слов`янському об`єднаному управління Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком з 5 листопада 2014 року. Це підтверджується копією пенсійного посвідчення ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 від 18.12.2014 року (а.с. 10, 12).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 1 липня 2019 року, яке набуло законної сили 1 серпня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26 січня 2015 року по 14 лютого 2019 року включно, а також встановлено факт перебування позивача на утриманні ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26 січня 2015 року по 14 лютого 2019 року включно (а.с. 7-8).

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 18 лютого 2019 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено актовий запис № 367 (а.с.9).

ОСОБА_2 перебував на обліку в Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 18 грудня 2014 року як отримувач пенсії за віком, що також підтверджується копією пенсійного посвідчення серія НОМЕР_4 від 19 березня 2015 року (а.с. 11-12).

За змістом довідки до акту обстеження медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 071660 від 27 вересня 2018 року мав першу «Б» групу інвалідності, яка була встановлена безстроково (а.с. 13).

7 серпня 2019 року позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою № 8373 про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, до якої додала документи, а саме (а.с.35):

- копію паспорту та довідки про присвоєння ідендифікаційного номеру (а.с.23-24);

- копію довідки від 26 січня 2015 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 (а.с. 16);

- копію довідки від 13 листопада 2014 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 (а.с. 15, 39);

- копію довідки від 1 березня 2019 року № 142 про проживання і ведення спільного господарства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 14-15, зв. бік. а.с. 44);

- рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 1 липня 2019 року (а.с. 7-8, 43-44);

- копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 (а.с. 9, зв. бік. а.с. 37);

- копію трудової книжки померлого ОСОБА_2 (а.с. 40-42).

Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області 8 серпня 2019 року прийнято рішення № 37 «Про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший», яким відмовлено позивачу в переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 з тих підстав, що ОСОБА_1 не є дружиною померлого ОСОБА_2 (а.с. 21, 34).

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача щодо прийняття рішення про відмову у переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсійні правовідносини є одним із видів суспільних відносин і особливою формою здійснення права на пенсію. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.

Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади й механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку та виплати пенсії, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Приписами статті 5 Закону № 1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим законом, або в частині, що не суперечить йому.

За визначенням частини другою статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення (ч. 3 ст. 4 Закону).

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

У пункті 3 частини першої статті 9 Закону № 1058-IV окреслено, що одним із видів пенсійних виплат є пенсія у зв`язку із втратою годувальника.

Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За визначенням частини другою статті 36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років <…>.

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Зі змісту цих норм вбачається, що перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника, є поосібним і вичерпним. Вони не містять правил, згідно з якими до непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім`ї, як-от спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов`язків.

Вжиті у Законі № 1058-IV поняття «чоловік» та «дружина» позначають одного з подружжя. За частиною першою статті 21 Сімейного кодексу України подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу - добровільного сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрованого в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

За статтею 36 Сімейного кодексу України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Правилами частини другої статті 21 Сімейного кодексу України передбачено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем подано до заяви від 7 серпня 2019 року № 8373 копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 18 лютого 2018 року, копію рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 1 липня 2019 року у справі № 243/536/19 (провадження № 2-о/243/837/2019), що не спростовується сторонами, яким встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 26 січня 2015 року по 14 лютого 2019 року включно; встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 з 26 січня 2015 року по 14 лютого 2019 року включно.

У розумінні пункту 1 частини другої статті 36 Закону № 1058-IV право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі. Жінка та чоловік, які на час смерті померлого годувальника проживали однією сім`єю без шлюбу та/або утримували один одного, не є подружжям, і після смерті того з них, хто за життя утримував другого, той, хто залишився жити, не набуває права на призначення йому пенсійних виплат у зв`язку із втратою годувальника.

Встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

У повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують дітей, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї. Але при цьому вони не перебувають у шлюбі. В окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно-майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім`ї, а її учасники визнаватися членами сім`ї, яким з огляду на об`єктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов`язки. Ззовні такі відносини подібні до шлюбних. Однак попри цю схожість, вони не уподібнюються (не ототожнюються) з ними, і жінка та чоловік, які утворили неодружену сімейну пару та за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім`ї, що не є рівнозначним поняттям «чоловік» та «дружина», позаяк саме цими термінами закон персоніфікує кожного з подружжя як суб`єкта правовідносин між собою.

З наведених обставин, враховуючи, що спеціальним Законом № 1058-IV у статті 36 наведений обмежений та вичерпний перелік осіб, які вважаються непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 10 березня 2015 року у справі № 21-615а14 і дотепер ця правова позиція не була змінена Верховним Судом.

Щодо доводів апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права, суд зазначає наступне.

Ч.ч. 3, 4 ст. 173 КАС України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті (ч.ч. 1-2 ст. 193 КАС України).

Матеріалами справи підтверджено, що провадження у справі було відкрито 23 вересня 2019 року та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження на 23 жовтня 2019 року об 10 год. 30 хв. (а.с. 1).

Розгляд справи було відкладено на 6 листопада 2019 року та ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 04.12.2019 року. Продовжено строк підготовчого провадження у адміністративній справі на 30 днів (а.с. 25, 29).

04.12.2019 року підготовче провадження по адміністративній справі № 200/11189/19-а було закрито та призначено судовий розгляд справи 18.12.2019 року (а.с. 50).

Таким чином, судом першої інстанції при розгляді даної справи не було порушено норм процесуального законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем доведено, що приймаючи спірне рішення він діяв правомірно.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 р. у справі № 200/11189/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 1 квітня 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко