Справа № 160/12851/19
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 квітня 2020 року Справа № 160/12851/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро заяву Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про поновлення пропущеного строку звернення до суду та клопотання ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовною заявою Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ з урахуванням уточненого адміністративного позову звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії", в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - МВС України в особі його структурного підрозділ) - Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (р/р НОМЕР_2 , код 08571446, банк одержувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172) витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 24 555,99 грн. (двадцять чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 99 коп.).

В мотивування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки відповідачем не були виконанні взяті на себе зобов`язання за договором, згідно з розрахунком витрат, здійсненим відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонного служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 17.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у ДДУВС за 2006 - 2010 рр. 24 555,99 грн. (двадцять чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 99 коп.).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідачем у визначений законодавством строк відзиву на позовну заяву не подано.

18.02.2020 року від третьої особи - Головне управління МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії до суду надійшло пояснення щодо позовної заяви, яке вмотивовано тим, що ДДУВС має правові підставі на відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у ДДУВС ОСОБА_1

21.02.2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання щодо залишення позовної заяви без розгляду, яке вмотивовано тим, що Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду поза межами строку, встановлених ч. 2 ст. 122 КАС України. Так, Дніпропетровському державному університету внутрішніх справ про порушене право стало відомо в 2011 році, коли відповідач звільнився з органів внутрішніх справ, а саме: 09 серпня 2011 року, а тому з цієї дати слід відраховувати строк звернення до суду.

Також, 02.03.2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке вмотивовано тим, що означена позовна заява повинна розглядатись за правилами цивільного судочинства з огляду на приписи ЦПК України. Разом з цим, означене клопотання судом до уваги не приймається, оскільки спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18) та від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17 (провадження № 14-563цс18).

30.03.2020 року на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами електронного зв`язку від Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Обґрунтовуючи означену заяву, позивач зазначив, що з огляду на приписи абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень. Також, позивач просить звернути увагу суду на те, що предметом розгляду цієї справи є відшкодуванні витрат на навчання, які заявляє суб`єкт владних повноважень (ДДУВС), а тому до цих правовідносин не може бути застосовано строк, передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України. Такої правової позиції додержуються суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції по справі №360/917/19. Тому, в даному випадку слід застосувати строк звернення до суду, визначений ч. 2 ст. 122 КАС України, тобто три місяці. Постанова Верховного суду від 07.08.2019 року по справі №2/0427/2554/12 надійшла на адресу позивача 29.08.2019 року. Постановою державного виконавця Новомосковського міськрайнного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 07.12.2018 року у виконавчому провадженні №57104936 було звернуто стягнення на заробітну плату відповідача. Так, за період з 31.08.2018 року по 02.10.2019 року з відповідача було стягнуто та переховано на рахунок Дніпропетровського державного університету внутрішніх справі 12 110,43 грн. У зв`язку із тим, що сума заборгованості була частково відшкодована ОСОБА_1 , ДДУВС намагався вирішити спір до досудовому порядку, запропонувавши відповідачу відшкодувати залишок своєї заборгованості добровільно. Однак, відповідачем не було вжито жодних заходів спрямованих на погашення заборгованості. Крім того, відповідач звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення. Отже, строк звернення до адміністративного суду встановлений абз. 2 чт. 2 ст. 122 КАС України було пропущено у зв`язку із вжиттям ДДУВС заходів досудового врегулювання спору.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2019 року зазначена вище справа розподілена та 20.12.2019 року передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2019 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.

У встановлений ухвалою суду від 24.12.2019 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.

У період з 10.01.2020 року по 24.01.2020 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній відпустці, а в період з 27.01.2020 року по 31.01.2020 року перебував на лікарняному.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.

02.03.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду визнано неповажними підстави пропуску строку звернення до суду, які вказані у заяві про поновлення строку Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. Позовну заяву Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління МВС України в залишено залишити без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду вмотивованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою, вказавши інші обґрунтовані підстави для поновлення такого строку, якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску.

30.03.2020 року на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами електронного зв`язку від Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Обґрунтовуючи означену заяву, позивач зазначив, що з огляду на приписи абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень. Також, позивач просить звернути увагу суду на те, що предметом розгляду цієї справи є відшкодуванні витрат на навчання, які заявляє суб`єкт владних повноважень (ДДУВС), а тому до цих правовідносин не може бути застосовано строк, передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України. Такої правової позиції додержуються суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції по справі №360/917/19. Тому, в даному випадку слід застосувати строк звернення до суду, визначений ч. 2 ст. 122 КАС України, тобто три місяці. Постанова Верховного суду від 07.08.2019 року по справі №2/0427/2554/12 надійшла на адресу позивача 29.08.2019 року. Постановою державного виконавця Новомосковського міськрайнного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 07.12.2018 року у виконавчому провадженні №57104936 було звернуто стягнення на заробітну плату відповідача. Так, за період з 31.08.2018 року по 02.10.2019 року з відповідача було стягнуто та переховано на рахунок Дніпропетровського державного університету внутрішніх справі 12 110,43 грн. У зв`язку із тим, що сума заборгованості була частково відшкодована ОСОБА_1 , ДДУВС намагався вирішити спір до досудовому порядку, запропонувавши відповідачу відшкодувати залишок своєї заборгованості добровільно. Однак, відповідачем не було вжито жодних заходів спрямованих на погашення заборгованості. Крім того, відповідач звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення. Отже, строк звернення до адміністративного суду встановлений абз. 2 чт. 2 ст. 122 КАС України було пропущено у зв`язку із вжиттям ДДУВС заходів досудового врегулювання спору.

Суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Судом установлено, що відповідач, ОСОБА_1 проходив публічну службу - службу в органах внутрішніх спав України з 2006 по 2011 рік.

Наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 29.07.2006р. №256 відповідача було зараховано курсантом першого курсу на денну форму навчання за державним замовленням та присвоєно спеціальне звання "рядовий міліції".

01.09.2009р. на виконання вимог ст. 18 Закону України "Про міліцію" (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) та наказу МВС України від 14.05.2007 №150 "Про затвердженого Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України між відповідачем, ДДУВС та ГУМВС України в Дніпропетровській області був укладений Договір про підготовку фахівця у ДДУВС.

Згідно з вимогами п. 2.3.6 Договору, у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до п. 3.1 Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у ДДУВС у зв`язку з небажанням особи продовжувати навчання або звільнення за негативними мотивами, відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ та звільнення з ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання.

На підставі п. 4.1. Договору, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, іншими витратами Виконавця у зв`язку з утриманням Особи в університеті.

Згідно з наказом ДДУВС від 26.06.2010р. №234 відповідач як випускник ДДУВС був направлений у розпорядження ГУМВС в Дніпропетровській області для призначення на посади згідно з отриманням фахом.

Наказом ГУМВС в Дніпропетровській області від 27.06.2010р. №154 о/с відповідача був призначений на посаду слідчого відділення розслідування загально кримінальних злочинів слідчого відділу Новомосковського міського відділу ГУМВС в Дніпропетровській області.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, ОСОБА_1 (М-245546) 09.08.2011 року був звільнений з посади лейтенанта міліції слідчий відділення розслідування загальнокримінальних злочинів слідчого відділу Новомосковського міського відділу (з обслуговування м. Новомосковськ та Новомосковського району) на підставі п. 64 "є" (за порушення дисципліни), що підтверджується витягом з наказу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 09.08.2011 року за №137 о/с.

Отже, в даному випадку, системний аналіз наведених норм права в контексті конкретних обставин справи дає підстави для такого висновку, що право на звернення до суду із позовом про стягнення вказаних витрат у позивача виникло після звільнення відповідача 10.08.2011 року.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19, від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19.

Відтак, на думку суду, перебіг строку звернення до суду із даним позовом розпочався з 10.08.2011 року.

Разом з цим, судом до уваги приймається те, що позивачем до суду разом із позовною заявою було подано заяву про поновлення строку звернення до суду до адміністративного суду, яка вмотивована тим, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2013р. по справі № 2/0427/2554/12 апеляційну скаргу ДДУВС було задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 витрати, пов`язані з навчанням у ДДУВС у розмірі 24 555,99 гри. та судові витрати у розмірі 245,56 грн. Однак, 18.03.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Верховного суду із касаційною скаргою по справі № 2/0427/2554/2012. За результатами розгляду касаційної скарги було винесено постанову від 07.08.2019р., відповідно до якої рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2013р. було скасовано, провадження по справі закрито та роз`яснено право ДДУВС на звернення з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Водночас, як видно із матеріалів постанова Верховного Суду від 07.08.2019 року по справі №2/0427/2554/12 надійшла на адресу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ 29.08.2019 року, що підтверджується вхідним штемпелем позивача від 29.08.2019 року за №2832.

З огляду викладеного слідує, що перебіг строку звернення до суду із даним позовом розпочався з 30.08.2019 року.

Згідно із частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, спір виник з приводу відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвело до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі, а тому даний спір стосується проходження відповідачем публічної служби, навіть якщо притягнення особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувалося після звільнення особи.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої палати Верхового Суду від 05.12.2018 у справі №818/1688/16, у якій вона відступила від висновків, викладених у постановах від 10.04.2018 у справі № 533/934/15-ц, від 20.06.2018 у справі № 815/5027/15, 03.10.2018 у справі № 755/2258/17.

Враховуючи наведене, дана справа відноситься до категорії справ для яких частиною п`ятою статті 122 КАС України встановлений місячний строк звернення до суду.

Означена правова позиція з приводу застосування місячного строку звернення до суду узгоджуються у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року по справі №824/284/19-а.

Як свідчать матеріали справи, до суду Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ звернувся лише 17.12.2019 року, тобто з порушенням місячного строку звернення до суду.

Позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду як на підстави пропуску строку звернення до суду посилається на те, що за період з 31.08.2018 року по 02.10.2019 року з відповідача було стягнуто та переховано на рахунок Дніпропетровського державного університету внутрішніх справі 12 110,43 грн. У зв`язку із тим, що сума заборгованості була частково відшкодована ОСОБА_1 , ДДУВС намагався вирішити спір до досудовому порядку, запропонувавши відповідачу відшкодувати залишок своєї заборгованості добровільно. Однак, відповідачем не було вжито жодних заходів спрямованих на погашення заборгованості. Крім того, відповідач звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення.

Разом з тим, суд відхиляє зазначені доводи позивача, оскільки як було встановлено судом під час розгляду справи, Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ вже звертався із даною позовною заявою до суду. Так, у березні 2012 року позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь Державного бюджету витрати, пов`язані з навчанням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ у розмірі 24 555,99 грн та судовий збір у розмірі 245,56 грн. Апеляційний суд Дніпропетровської області рішенням від 17.05.2013 року заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.12.2012 року скасував, ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету 24 555,99 грн витрат, пов`язаних з навчанням. Вирішив питання про судові витрати у справі. Апеляційний суд мотивував рішення тим, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив неправильне застосування норм матеріального та порушив норми процесуального права. Позовні вимоги Університету є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідач не виконав умови договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 01 вересня 2009 року, укладеного між сторонами, а тому зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням. Постановою Верховного Суду від 07.08.2019 року по справі №2/0427/2554/12. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.12.2012 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2013 року скасовано. Провадження у цивільній справі за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням, закрито. Роз`яснено Дніпропетровському державному університету внутрішніх справ право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Як вже зазначалось вище, судом прийнято до уваги те, що постанова Верховного Суду від 07.08.2019 року по справі №2/0427/2554/12 надійшла на адресу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ 29.08.2019 року, що підтверджується вхідним штемпелем позивача від 29.08.2019 року за №2832. Тобто, перебіг строку звернення до суду із даним позовом розпочався з 30.08.2019 року.

Однак, до суду як вже зазначалося судом, позивач звернувся лише 17.12.2019, тобто з пропуском строку звернення до суду встановленого КАС України.

Слід зазначити, що у постанові від 12.03.2020 Верховний Суд у справі №640/11981/19 зазначив, що погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про необґрунтованість таких аргументів скаржниці та відсутності підстав для поновлення позивачці строку для звернення з цим позовом, оскільки вчасна первинна подача позовної заяви не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06 березня 2018 року в справі № 819/1224/15-а та від 13 лютого 2020 року в справі № 760/1904/17.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Суд наголошує, що досудове врегулювання спору, шляхом направлення листів відповідачу про сплату заборгованості, які не містять дату такого направлення, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки не перешкоджали зверненню до суду у встановлений строк. Строк звернення до суду пропущено з причин, які виникли з волі позивача, а отже не є поважними.

Жодних інших поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, судом не встановлено.

Суд зазначає, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення. У справі Golder проти Сполученого Королівства ЄСПЛ зазначив, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією.

Під такими законними обмеженнями ЄСПЛ розглядає передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання права звернення до суду.

У Справі Пономарьов проти України Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа Мельник проти України) погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Згідно з пунктом 8 частини 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи зазначене, та те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, жодних причин, які об`єктивно ускладнювали або унеможливлювали реалізацію прав позивача у встановлений строк, позивачем не наведено і таких судом не встановлено, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду та наявність підстав для залишення позову без розгляду та до часткового задоволення клопотання ОСОБА_1 щодо залишення позову без розгляду.

Керуючись ст. ст. 123, 240, 248, 256, підп. 15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ про поновлення строку звернення до суду - відмовити.

Визнати причини пропуску строку звернення до суду Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії про стягнення заборгованості - неповажними.

Клопотання ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду -задовольнити частково.

Позовну заяву Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання. Згідно п.п.15.5 п.1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя С. В. Прудник