Справа № 534/1229/19
Суддя: Куц Т. О.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 534/1229/19
Провадження № 2-а/534/14/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Куц Т.О.

за участю секретаря Ребриної О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Горішні Плавні Полтавської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції батальйону № 1 роти № 2 БПП м. Кременчук УПП в Полтавській області Деревянка Олега Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до лейтенанта поліції батальйону № 1 роти № 2 БПП м. Кременчук УПП в Полтавській області Деревянка О.М. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1330159 від 15.07. 2019 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою інспектора його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Вважає, що інспектор при складанні постанови допустив ряд порушень, а саме порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, проігнорувавши порядок встановлений ст.ст.268,280 КупАП.

Позивач вважає вказану постанову незаконною і такою, що не відповідає вимогам закону та обставинам справи, просить визнати дії інспектора щодо складання постанови незаконними та вказану постанову скасувати, провадження у справі закрити.

Відповідно до матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 22.07.2019, ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.07.2019 позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, позивач на виконання вказаної ухвали 09.08.2019 надав суду позовну заяву з усунутими недоліками, однак відповідно до пояснювальної записки старшого секретаря суду вказана заява була зареєстрована як вперше поданий позов, тобто позивач вперше звернувся до суду 22.07.2019 , та ним не було пропущено строк звернення до суду (а.с.11,12).

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.09.2019 провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду ( а.с.13).

В судове засідання позивач не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду відзив, згідно якого просить відмовити ОСОБА_2 В. в позові , оскільки постанова була винесена відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того просив позов ОСОБА_1 залишити без розгляду, оскільки позивач отримав постанову 15.07.2019 , а до суду звернувся 09.08.2019, тобто пропустив строк встановлений ст. 286 КАС України.

В ході судового розгляду встановлено, що стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАВ № 1330159 від 15.07.2019 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно зазначеної постанови, ОСОБА_1 15.07.2019 на дорозі М-22 Полтава -Олександрія керуючи автомобілем здійснив обгін на шляхопроводі та скоїв адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн .

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить їх захистити.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений даною статтею Кодексу адміністративного судочинства

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що виникає у сфері публічно-правових правовідносин, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку,

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.20101 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» визначено, що Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адмінстративного правопорушення, винність данної особи у його вчинені та інші обставини. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інше.

Крім наданої позивачем копії постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1330159 від 15.07.2019, суду надано відеозапис, згідно якого зафіксовано рух транспортного засобу, однак не зафіксовано перебування за кермом цього автомобіля ОСОБА_1 чи будь якої іншої особи, інших доказів, які вказували б на вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП суду не надано.

Відтак, складаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України, інспектор не надав належної правової оцінки його діям, не врахував його пояснень, не допитав свідків, а тому не встановив вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Отже відповідачем, як посадовою особою, суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржуються, не надано будь-яких доказів, які б підтвердили правомірність його дій, та що позивач ОСОБА_1 здійснив обгін на шляхопроводі.

В свою чергу позивач в адміністративному позові заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та зазначає про те, що не порушував Правила дорожнього руху, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Оскільки обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме ним не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем порушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 с. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, суд вважає, що згідно приписів вищенаведеної норми виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі відносно позивача.

Суд також не бере до уваги посилання відповідача щодо пропущення позивачем строку звернення до суду, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, згідно яких позивача було притягнуто до відповідальності 15.07.2019, а звернувся до суду 22.07.2019, що підтверджується ухвалою суду від 23.07.2019 про усунення недоліків.

В той же час, відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо складання оскаржуваної постанови, оскільки її складання здійснено ним у межах своїх повноважень. Інші підстави для визнання дій відповідача протиправними відсутні.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, є не доведеним. Отже, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8 - 10, 77,242, 246, 286 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову серії ЕАВ № 1330159 від 15.07.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн - скасувати.

Вимоги ОСОБА_1 про визнання дій інспектора лейтенанта поліції батальйону № 1 роти № 2 БПП м. Кременчук УПП в Полтавській області Деревянка Олега Миколайовича щодо складання постанови ЕАВ № 1330159 від 15.07.2019 незаконними - залишити без задоволення.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Постанову може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.О.Куц