Справа № 824/1219/18-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1219/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

01 квітня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року (прийняте у м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Заступника начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області Кушнір Галини Миколаївни (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

позивач 04.12.2018 звернувся із позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Управління Держпраці в Чернівецькій області Кушнір Г.М. від 02.08.2018 №ЧВ-401/18/424/НД/АВ/П/ПТ/ІП-2ФС/197 про накладання штрафу на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 в розмірі 3723 грн та постанову від 02.08.2018 №ЧВ-401/18/424/НД/АВ/П/ПТ/МГ-1ФС/196 про накладання штрафу на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 в розмірі 74460,00 гривень.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.11.2019 позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Управління Держпраці в Чернівецькій області Кушнір Галини Миколаївни від 02.08.2018 №ЧВ-401/18/424/НД/АВ/П/ПТ/ІП-2ФС/197 про накладання штрафу на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 в розмірі 3723 гривень.

Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Управління Держпраці в Чернівецькій області Кушнір Галини Миколаївни від 02.08.2018 №ЧВ-401/18/424/НД/АВ/П/ПТ/МГ-1ФС/196 про накладання штрафу на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 в розмірі 74460,00 гривень.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 704,80 грн згідно платіжної квитанції №0.0..1 від 29.11.2018 39,80 грн згідно платіжної квитанції №0.0..1 від 17.12.2018 704,80 грн згідно квитанції №0.0..1 від 29.11.2018.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що позивачем не надано до органів ДФС повідомлення про прийом на роботу новоприйнятого працівника до фактичного допуску та виконання трудових обов`язків.

Окрім того, на момент перевірки (13.07.2018-16.07.2018) індексація заробітної плати працівників не нарахована про що свідчать відомості про виплату заробітної плати надані під час інспекційного відвідування, та невірно відображено фактичну роботу працівників у табелях обліку робочого часу.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

19 березня 2020 року на електрону адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Таке ж клопотання 31.03.2020 надійшло і від позивача.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Відповідно до наказу Управління Держпраці у Чернівецькій області №396 від 12.07.2018 «Про проведення інспекційного відвідування та направлення на проведення інспекційного відвідування» від 12.07.2018 №04-174 проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Відповідачем складено акт №ЧВ-401/18/424/НД від 13.07.2018 про неможливість провести інспекційне відвідування позивача, через ненадання документів, ведення яких передбачено законодавством про працю. Крім того, 13.07.2018 складено вимогу про надання документів для інспекційного відвідування.

Водночас 13.07.2018 головним державним інспектором Управління Держпраці у Чернівецькій області Ревуцьким Леонідом Івановичем було відібрано письмові пояснення у працівниці що працювала у позивача - ОСОБА_2 , у яких зазначено, що вказаний працівник працює на посаді бармена приблизно 3,5 роки, у закладі Піцерія « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , з 11:00 год по 23:00 год, без перерви на обід. Працює позмінно з працівником ОСОБА_3 , та заборгованості по заробітній платі немає.

За результатами інспекційного відвідування 16.07.2018 складний акт інспекційного відвідування №ЧВ-401/18/424/НД/АВ та припис №ЧВ-401/18/424/НД/АВ/П.

На підставі акту 16.07.2018 відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення №ЧВ-401/18/424/НД/АВ/П/ПТ, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог постанови КМУ №413 від 17.06.2015, ст. 115 КЗпП України, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», статтей 94, 107, 108 КЗпП України, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 41 КУпАП.

Крім того, 02.08.2018 управлінням Держпраці у Чернівецькій області прийнято постанову №ЧВ-401/18/424/НД/АВ/П/ПТ/ІП-2ФС/197 про накладання штрафу на відповідача в розмірі 3723 грн. та постанову №ЧВ 401/18/424/НД/АВ/П/ПТ/МГ-1ФС/196 про накладання штрафу на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 в розмірі 74460,00 гривень.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу позивач звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що допитана у судовому засіданні у якості свідка - ОСОБА_2 , заперечувала щодо наданих пояснень 13.07.2018. Крім того, згідно висновку почеркознавчої експертизи №799-К від 09.09.2019 не підтверджено, що підпис та письмові пояснення надані виконані ОСОБА_2 а тому, дані пояснення від 13.07.2018 не можуть бути належним доказом, який підтверджує висновки проведеного інспекційного відвідування.

Разом з тим, згідно постанови Сокирянського районного суду Чернівецької області від 08.11.2018 №722/1328/18 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96) визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно п. 3 вказаного Положення, основними завданнями Держпраці України є, зокрема: реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами пп. 6 п. 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно п. 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Згідно частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Підстави для здійснення позапланових заходів визначені статтею 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Згідно ст. 7 Закону № 877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки (ч. 1).

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою (ч. 2).

Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу (ч. 4).

Постановою від 26.04.2017 №295 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань.

Пунктом 5 Порядку №295 встановлено, що інспекційні відвідування проводяться: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю; 6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів; Пенсійного фонду України та його територіальних органів; 7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Згідно п. 19 Порядку №295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником (п. 20 Порядку №295).

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності (п. 27 Порядку №295).

Згідно п. 29 Порядку №295 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Так, за результатами інспекційного відвідування 16.07.2018 був складний акт інспекційного відвідування №ЧВ-401/18/424/НД/АВ та припис №ЧВ-401/18/424/НД/АВ/П.

Зокрема перевіркою встановлено порушення:

- ч. 5 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці» щодо не проведення індексації грошових доходів населення протягом 2017 - 2018 років працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ;

- ст. 107, 108 КЗпП України щодо невірного відображення фактичної роботи ОСОБА_2 у табелях обліку робочого часу, без нарахування заробітної плати в подвійному розмірі за роботу у святкові та неробочі дні, а також підвищеної заробітної плати у нічний час;

- ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» щодо незабезпечення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи і бухгалтерського обліку витрат на оплату праці;

- ч.1 та 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» щодо випалити заробітної плати працівникам один раз на місяць;

- постанови КМУ №413 від 17.06.2015 щодо ненадання доказів про повідомлення до органів ДФС про прийом на роботу ОСОБА_2 та допуску до виконання трудових обов`язків.

На підставі акту 16.07.2018 посадовими особами Управління Держпраці складено протокол про адміністративне правопорушення №ЧВ-401/18/424/НД/АВ/П/ПТ, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог постанови КМУ №413 від 17.06.2015, ст. 115 КЗпП України, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», статтей 94, 107, 108 КЗпП України, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП.

При цьому 02.08.2018 відповідачем прийнято постанову №ЧВ-401/18/424/НД/АВ/П/ПТ/ІП-2ФС/197 про накладання штрафу на відповідача в розмірі 3723 грн. та постанову №ЧВ 401/18/424/НД/АВ/П/ПТ/МГ-1ФС/196 про накладання штрафу на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 в розмірі 74460,00 гривень.

Щодо виявлених відповідачем порушень ч.5 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці» щодо не проведення індексації грошових доходів населення протягом 2017 - 2018 років працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до трудового договору наявного в матеріалах справи, від 01.03.2016, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визначено робочий режим з 11:00 по 20:00, вихідні дні: субота, неділя.

Крім того, матеріали справи містять трудовий договір від 16.03.2017, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , про прийом на посаду бармена, де визначено робочий режим з 14:00 по 23:00, вихідні дні: субота, неділя. Також додано наказ №4 від 16.03.2017 про прийом ОСОБА_4 на посаду бармена та наказ №6 від 30.09.2017 про звільнення вказаного працівника.

Разом з тим, до матеріалів справи додано табелі обліку використання робочого часу працівників, відомості нарахованої та виплаченої заробітної плати за січень 2017 р. по червень 2018 року.

У відповідності до вимог ч.5 ст.95 КЗпП України, Закону України від 06.02.2003 №491 «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», ОСОБА_2 нараховано та виплачено відповідно передбачену індексацію заробітної плати, зокрема: за червень 2017 року - 63,31 грн.; за липень 2017 року - 62, 31 грн.; за серпень 2017 року - 62,31 грн.; за вересень 2017 року - 116,20 грн.; за жовтень 2017 року - 116,20 грн.; за листопад 2017 року - 116,20 грн.; за грудень 2017 року - 179,72 грн.

ОСОБА_4 нарахована та виплачена передбачена індексація заробітної плати, зокрема: за серпень 2017 року - 63,99 грн.; за вересень 2017 року - 63,99 грн., що підтверджується копіями наказу «Про прийняття на роботу за основним місцем» №4 від 16.03.2017 на 1 арк.; наказу «Про звільнення» від 30.09.2017 №6 на 1 арк.; трудового договору між працівником і фізичною особою від 16.03.2017 на 3 арк.; відомостями про нарахування та виплату заробітної плати за серпень, вересень 2017 року; відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування - Форма ОК-5.

Аналізуючи надані позивачем відомості нарахованої та виплаченої заробітної плати за період з січня 2017 року по червень 2018 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо підтвердження проведення індексації заробітної плати працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у вказаному періоді.

Відтак, виявлені відповідачем порушення ч. 5 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці» не знайшли свого підтвердження.

Також, не підтверджено висновки відповідача щодо порушення ч.1 та 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та виплати заробітної плати працівникам один раз на місяць, оскільки згідно наданих до суду табелів обліку робочого часу та відомостей нарахованої та виплаченої заробітної плати за період з січня 2017 року по червень 2018 року позивачем здійснювалась виплата заробітної плати працівникам два рази на місяць.

Стосовно висновків відповідача про невірне відображення позивачем фактичної роботи ОСОБА_2 у табелях обліку робочого часу, без нарахування заробітної плати в подвійному розмірі за роботу у святкові та неробочі дні, а також підвищеної заробітної плати у нічний час та незабезпечення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи і бухгалтерського обліку витрат на оплату праці, суд апеляційної інстанції вказує таке.

Так, висновки зроблені відповідачем на підставі відібраних головним державним інспектором Управління Держпраці у Чернівецькій області Ревуцьким Леонідом Івановичем 13.07.2018 письмових пояснень у працівниці ОСОБА_2 . У цих поясненнях зазначено, що працівник - ОСОБА_2 працює на посаді бармена приблизно 3,5 роки, у закладі Піцерія « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , з 11:00 год по 23:00 год, без перерви на обід. Працює позмінно з працівником ОСОБА_3 , та заборгованості по заробітній платі немає.

Судом першої інстанції в судовому засіданні 20.05.2019 допитано свідка ОСОБА_2 , яка пояснила, що офіційно працевлаштована у ОСОБА_1 , однак 13.07.2019 не працювала, письмові пояснення інспектору Держпраці не надавала та не підписувала документи.

Згідно наявного в матеріалах справи висновку експерта №799-К від 09.09.2019, рукописні записи, які виконані барвником чорного кольору, в поясненні від 13.07.2018 виконані, ймовірно, не ОСОБА_2 , а іншою особою. Відповісти на поставлене питання в категоричній формі не виявляється можливим, у зв`язку з відсутністю вільних зразків почерку ОСОБА_2 .. Підписи в рядках «З положенням ст. 63 Конституції України ознайомлений (на)» та «в чому підписуюсь», від імені ОСОБА_2 в поясненні від 13.07.2018 виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Згідно з частиною 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За приписами ст. 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Оскільки свідок - ОСОБА_2 , заперечувала щодо наданих пояснень 13.07.2018 та, згідно висновку почеркознавчої експертизи №799-К від 09.09.2019 не підтверджено, що підпис та письмові пояснення надані виконані Глущенко Інною Андріївною, а тому такі пояснення не можуть бути належним доказом, який підтверджує висновки проведеного інспекційного відвідування.

Інших допустимих доказів вчинення позивачем порушення законодавства про працю в цій частині Управлінням Держпраці, на якого в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення до суду не надано.

Таким чином, відповідачем зроблено хибний висновок щодо порушення позивачем ст. 107, 108 КЗпП України, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

Окрім цього, щодо висновків відповідача про ненадання доказів про повідомлення до органів ДФС про прийом на роботу ОСОБА_2 та допуску до виконання вказаним працівником трудових обов`язків, апеляційний суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 р. №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» визначено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Частиною1 та ч. 2 ст. 20 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування. Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно наявних в матеріалах справи наказу «Про прийняття на роботу за основним місцем» №3 від 01.03.2016 та трудового договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 01.03.2016, ОСОБА_2 працює у ОСОБА_1 з 01.03.2016 по даний час.

При цьому, згідно відомості з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивача за період з 2011 року по 2018 рік підтверджено наявність відомостей в реєстрі застрахованих осіб про прийом на роботу та допуску до виконання трудових обов`язків ОСОБА_2 .

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідачем неправомірно зроблено висновок про порушення відповідачем постанови КМУ №413 від 17.06.2015, та притягнення у зв`язку із цим до відповідальності.

Разом з тим, згідно постанови Сокирянського районного суду Чернівецької області від 08.11.2018 у справі №722/1328/18 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, закрито провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП.

У ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, викладеного в протоколі серії №ЧВ-401/18/424/НД/АВ/П/ПТ від 16.07.2018 в судовому засіданні дослідженими доказами доведена не була, а тому справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити.

Постанова Сокирянського районного суду Чернівецької області від 08.11.2018 по справі №722/1328/18 набрала законної сили 19.11.2018.

Отже відповідачем накладено штраф на позивача за те саме правопорушення, що слугувало підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, та відсутність події якого встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Відповідно вказані обставини були предметом судового розгляду та встановлені рішенням суду, що набрало законної сили.

Вказана позиція узгоджується із висновком КАС ВС викладеним у постанові від 19.11.2019 по справі №817/475/17 (адміністративне провадження №К/9901/15832/18).

Згідно ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Положеннями ст.129 Конституції України проголошено основні засади здійснення судочинства, серед яких - змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колегія суддів зазначає, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Таким чином, відсутність власне самої події правопорушення, зазначеної у акті перевірки позивача, а також вини позивача, виключає можливість застосування до нього будь-яких негативних наслідків, у тому числі прийняття постанови про застосування штрафу, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправними та скасування постанови від 02.08.2018 №ЧВ-401/18/424/НД/АВ/П/ПТ/ІП-2ФС/197 та від 02.08.2018 №ЧВ-401/18/424/НД/АВ/П/ПТ/МГ-1ФС/196.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.