Справа № 400/306/20
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2020 р. № 400/306/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34,Миколаїв,54034
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з вимогами визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу щодо розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що розташована на території Мазурівської сілької ради Кривоозерського району Миколаївської області, зобов`язати відповідача надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га в межах території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що у квітні 2018 року звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої в межах території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області орієнтованою площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, однак відповідач листом від 08.05.218 відмовив йому, спираючись на не надання документу, який визначає правовий статус багаторічних насаджень, які розташовані на відповідній земельній ділянці. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 по справі №400/718/19, яке підтримано постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2019, визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та зобов`язано повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 . Однак, при повторному розгляді відповідач наказом №9681/0/14-19-СГ від 14.11.2019 відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, спираючись на те, що земельна ділянка не може бути передана у приватну власність, оскільки була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах. За думкою позивача, у відповідача не було підстав для відмови у наданні йому дозволу, так як зазначена ділянка не входить до вичерпного переліку частини 2 ст. 84 Земельного кодексу України та станом на день звернення не була включена до переліку земель для продажу прав на неї на земельних торгах. На переконання позивача, відповідач з метою перешкоджання йому в реалізації права на отримання земельну ділянку у власність видав наказ з порушенням про включення її до переліку земель для продажу прав на неї на земельних торгах.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві вказав на те, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 по справі №400/718/19 Головним управлінням розглянуто заяву ОСОБА_1 та видано наказ №9681/0/14-19 від 14.11.2019 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», яка мотивована розташуванням земельної ділянку, яку має намір отримати позивач, в межах земельної ділянки площею 35,30 га, яку наказом від 24.04.2019 №215 включено до переліку земельних ділянок, сільськогосподарського призначення державної власності, право оренди на які пропонуються для продажу на земельних торгах. Відповідач вказує на правомірність відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, так як включення у передбаченому законодавством порядку спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, є окремою підставою для відмови громадян. При цьому, відповідач спирається на позицію Верховного Суду України, висловленої у справі №К/800/29292/16 від 13.07.2017 та Верховного Суду, викладеної у постановах від 03.04.2018 по справі №815/3059/17, від 02.10.2018 у справі №806/3708/15 та від 17.10.2019 у справі №823/1120/16.

В судове засіданні 18.03.20 представники сторін не з`явились.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, відповідно до визначених строків в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі, оскільки клопотань від сторін про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, від сторін не надходило.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

В квітні 2018 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

08.05.2018 року Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області листом № Ж-966/1-2522/0/20-18-С відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, спираючись на те, що земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивач, відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності - багаторічні насадження. Вирішення питання по суті буде можливим за наявності документів які підтверджують факт відсутності багаторічних насаджень та документів, які підтверджують правовий статус багаторічних насаджень. У разі встановлення факту наявності багаторічних насаджень, вирішення питання по суті буде можливим за наявності документу, який визначатиме їх правовий статус.

Позивач оскаржив відмову № Ж-966/1-2522/0/20-18-С від 08.05.2018 року у судовому порядку до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 року по справі №1440/1824/18 визнані протиправними дії щодо відмови позивачу в наданні дозволу для відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області та зобов`язано відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки у власність.

На виконання вказаного судового рішення відповідач повторно розглянув заяву позивача та листом № Ж-966/2-6452/0/20-18-СГ від 13.12.2018 року надав відповідь про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, так як зазначена на картографічних матеріалах доданих до заяви бажана земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови та зобов`язання відповідача повторно розглянути його клопотання.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 року по справі №400/718/19, підтриманим постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2019, визнані протиправними дії щодо відмови позивачу в наданні дозволу для відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області та зобов`язано відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки у власність.

На виконання вказаного судового рішення відповідач повторно розглянув заяву позивача та видав наказ №9681/0/14-19-СГ від 14.11.2019, яким відмовив гр.. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, спираючись на те, що земельна ділянка не може бути передана у приватну власність, оскільки була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах (ст.136 Земельного кодексу України).

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ст.33 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного Кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч.6,7 ст.118 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України підставою для відмови у надання дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місце розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №813/481/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №527/43/17, від 25 лютого 2019 року у справі №347/964/17 та від 22 квітня 2019 року у справі №263/16221/17.

Разом з цим, приписи статті 136 Земельного кодексу України, якою визначено орядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах, свідчать про те, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є також самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Так, згідно з ч. 1-3 даної статті організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

З аналізу ст. 136 Земельного кодексу України випливає, що перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги, серед іншого, в обов`язковому порядку має містити кадастровий номер відповідної земельної ділянки. При цьому, фактично формуванню переліку земельної ділянки передує процедура підготовки лоту до торгів, в межах якої організатор торгів, зокрема, здійснює відведення такої земельної ділянки та державну реєстрацію останньої із присвоєнням відповідного кадастрового номеру.

З матеріалів справи вбачається, Головним управлінням Держгеокадастру в Миколаївській області прийнято наказ № 340 від 12.10.2018 року «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах», до якого, зокрема, включено земельну ділянку площею 35,3000 га без кадастрового номеру, яка розташована на території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №215 від 24.04.2019 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для продажу прав на неї на земельних торгах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області. Кадастровий номер :1:000:411.

Земельна ділянка, орієнтовною площею 2,0 га для, ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області області є частиною загального масиву земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 35,300 га, кадастровий номер №:01:000:0411. Отже, така ділянка є ділянкою окремого кадастрового кварталу в межах визначеної кадастрової зони.

Відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий квартал - компактна територія, що визначається з метою раціональної організації кадастрової нумерації та межі якої, як правило, збігаються з природними або штучними межами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, вулицями, шляхами, інженерними спорудами, огорожами, фасадами будівель, лінійними спорудами тощо); кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Відповідно до пункту 30 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, кадастровий номер земельної ділянки складається з таких структурних елементів: НКЗ : НКК : НЗД, де НКЗ - номер кадастрової зони, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку; НКК - номер кадастрового кварталу, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку; НЗД - чотиризначний номер земельної ділянки в межах кадастрового кварталу (максимальна кількість земельних ділянок у межах кадастрового кварталу становить 9999). Структурні елементи кадастрового номера земельної ділянки відокремлюються один від одного двокрапкою.

Пунктом 34 цього Порядку передбачено, що система нумерації кадастрових зон і кварталів є єдиною на всій території України. Номер кадастрового кварталу складається з таких структурних елементів: НКЗ : НКК, де НКЗ - дванадцятизначний номер кадастрової зони (максимальна кількість кадастрових зон становить 99), в якому останні дві цифри відокремлюються від перших десяти двокрапкою; НКК - тризначний номер кадастрового кварталу в межах кадастрової зони (максимальна кількість кадастрових кварталів у межах кадастрової зони становить 999). Для нумерації кадастрової зони за межами адміністративно-територіальних одиниць використовується значення :00. Структурні елементи номера кадастрової зони і кварталу відокремлюються один від одного двокрапкою.

Враховуючи те, що до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставляються на земельні торги, може бути включено земельну ділянку лише за умови присвоєння їй кадастрового номеру, тобто сформовану земельну ділянку у відповідності до статті 79-1 Земельного кодексу України, наказом Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області від 14.11.2019 №9681/0/14-19-СГ взагалі не визначено кадастрові номери земельних ділянок, а наказом №215 від 24.04.2019 зазначено кадастровий квартал на території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, а не окремі земельні ділянки, земельна ділянка, щодо якої позивач просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, є не сформованою в розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.11.2019 по справі №420/914/19.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду ( ч. 5 ст. 242 КАС України).

Також, суд наголошує, що на час звернення позивача в квітні 2018 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області земельна ділянка, щодо якої позивач просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, не входить до вичерпного переліку, передбаченого ч. 2 ст. 84 Земельного Кодексу України, щодо обмежень земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, а тому єдиною підставою для відмови у надання дозволу на розроблення проекту землеустрою в даному випадку може бути лише невідповідність місце розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В свою чергу, прийняття відповідачем наказу від 12.10.2018 №340 "Про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах» після зобов`язання судом повторно розглянути клопотання позивача та через пів року після звернення позивача із клопотанням, свідчить про штучне створення Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки., передбаченої ст. 136 Земельного кодексу України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Жолтенка Т.І. у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є протиправною.

В цій частині позов належить задовольнити.

Щодо способу поновлення прав позивача, порушення яких визнано судом, то необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, за відсутністю вичерпних підстав, визначених ч.7 ст.118 ЗК України, є не правом, а обов`язком відповідача. На це, зокрема, вказує абзац третій ч.7 ст.118 ЗК України, передбачивши наслідки «мовчазної згоди» у разі не вирішення питання по звернення громадянина протягом передбаченого законом строку.

У відповідача під час надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відсутні дискреційні повноваження. Оскільки, дискреційні повноваження це можливість обирати на свій розсуд між двома правомірними варіантами вирішення питання.

А відповідно до вимог ч.7 ст.118 ЗК України, у відповідача є лише один правомірний варіант вирішення питання, якій залежить від наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. За наявністю таких підстав, єдине можливо правомірне рішення відповідача відмова у наданні дозволу, а надання такого дозволу буде неправомірним. За відсутністю таких підстав, єдине можливо правомірне рішення відповідача надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а відмова у наданні дозволу буде неправомірним.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

В цьому випадку, суд вбачає, всі умови позивачем були виконані для того щоб суб`єкт владних повноважень міг прийняти рішення на його користь.

Про те, що саме такий спосіб захисту прав позивача є правильним, суд враховує висновку Верховного Суду, викладені у постановах від 16.05.2019 у справі №821/925/18, від 23.01.2019 року у справі №808/3082/17, від 31.01.2019 року у справі №815/2488/17, від 06.03.2019 року у справі №1640/2592/18.

За таких обставин суд дійшов висновку, про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Доказів понесення інших судових витрат позивачем не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34,Миколаїв,544) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення в межах території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

3. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення в межах території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

4. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 03.04.20