Справа № 640/19948/18
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Мельничуука В.П., Пилипенко О.Є.,

секретаря Суркової Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс» (далі - позивач, ТОВ «Водоканал-Сервіс») звернулось у суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач, апелянт, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що не є надавачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що позивач надає споживачам послуги централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, а тому має визначати розмір податкових зобов`язань з вартості наданих послуг.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження згідно пункта 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що у період з 25 липня 2018 року по 14 серпня 2018 року посадовими особами відповідача проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «Водоканал-Сервіс» з питань дотримання податкового, валютного законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 березня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 05 вересня 2015 року по 31 березня 2018 року.

За результатами перевірки 21 серпня 2018 року складено акт, в якому зазначено, що позивач порушив вимоги пункта 187.10 статті 187, пункта 189.4 статті 189 Податкового кодексу України та занизив податкове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1815916,00 грн.

Виявлення зазначеного порушення стало підставою для прийняття відповідачем 07 вересня 2018 року податкового повідомлення - рішення № №2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 2269895,00 грн., а саме за податковим зобов`язанням у розмірі 1815916,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 453979,00 грн.

Уважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом не доведено здійснення позивачем господарських операцій з централізованого постачання холодної води, водовідведення холодної і гарячої води, а надходження на його рахунки коштів від споживачів не є достатньою підставою для висновку про здійснення відповідних господарських операцій, оскільки після розщеплення кошти перераховувались згідно з договором доручення на рахунки ПАТ «АК Київводоканал».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин (далі - ПК України).

Згідно з пунктом 187.10 статті 187 ПК України платники податку, які постачають теплову енергію, природний газ (крім скрапленого), надають послуги з транспортування та/або розподілу природного газу, інші житлово-комунальні послуги, перелік яких визначений законом, послуги (роботи), вартість яких включається до складу плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи послугу з управління багатоквартирним будинком, фізичним особам, бюджетним установам, незареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, управителям багатоквартирних будинків, квартирно-експлуатаційним частинам, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Зазначене правило визначення дати виникнення податкових зобов`язань поширюється також на операції з постачання зазначених товарів/послуг для житлово-експлуатаційних контор, управителів багатоквартирних будинків та бюджетних установ, що отримують такі товари/послуги, якщо вони зареєстровані як платники податку.

Для цілей цього пункту послугами (роботами), вартість яких включається до складу плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи послугу з управління багатоквартирним будинком, вважаються послуги з технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем, систем протипожежної автоматики та димовидалення, обслуговування димових та вентиляційних каналів, внутрішньобудинкових систем, прибирання будинкової та прибудинкової території, купівлі електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, а також інші послуги, які надаються житлово-експлуатаційними конторами чи управителями багатоквартирних будинків зазначеним у цьому пункті покупцям за їхній рахунок.

Пунктом 189.4 статті 189 ПК України закріплено, що базою оподаткування для товарів/послуг, що передаються/отримуються у межах договорів комісії (консигнації), поруки, довірчого управління, є вартість постачання цих товарів, визначена у порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Дата збільшення податкових зобов`язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів та без права власності на такі товари/послуги, визначається за правилами, встановленими статтями 187 і 198 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

При цьому, положеннями частини 1 статті 1022 Цивільного кодексу України передбачено, що після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії.

Як убачається із матеріалів справи, між позивачем (повірений) та ПАТ «АК «Київводоканал» (довіритель) 01 червня 2015 року укладено договір доручення, згідно якому позивач за винагороду, від імені, в інтересах, під контролем та за рахунок довірителя вчиняє дії, що визначені цим договором. Такими діями є:

укладання з споживачами договір на послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення холодної та гарячої води;

ведення особистих рахунків споживачів, що являє собою отримання, обробку, збереження та відображення в електронному вигляді інформації про кількість спожитих послуг та розрахунки споживачів за надані довірителем комунальні послуги;

обробка та розщеплення платежів споживачів за комунальні послуги, що надані довірителем, в тому числі з урахуванням субсидій та пільг, які надані на рахунок повіреного у період дії договора.

Відповідно до пункта 3.1. цього договора, сума винагороди за виконання доручень, передбачених розділом 1 договора, розраховується щомісяця і залежить від кількості наданих за дорученням довірителя комунальних послуг та суми коштів, перерахованих на розрахунковий рахунок довірителя.

Вартість винагороди повіреного у розрахунковому періоді зазначається сторонами у акті про виконання доручення, який підписується протягом п`яти робочих днів після закінчення розрахункового періода.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що сам факт надходження на рахунки позивача коштів від споживачів за послуги централізованого постачання холодної води, а також водовідведення гарячої та холодної води, не є підставою для виникнення у нього обов`язку по оподаткуванню цих сум податком на додану вартість, оскільки такий обов`язок виникає у платника податків, який постачає дані послуги.

Посилання відповідача на те, що у договорах, укладених між позивачем та споживачами зазначено, що ТОВ «Водоканал-Сервіс» надає послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення холодної і гарячої води, а тому саме у позивача виникає обов`язок по нарахуванню і сплаті податка на додану вартість з вартості таких послуг, колегія суддів вважає помилковим.

Як зазначено у договорах, укладених позивачем із споживачами, послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення холодної і гарячої води надаються від імені ПАТ «АК «Київводоканал» (договір доручення від 01 червня 2015 року).

Факт перерахування позивачем грошових коштів, отриманих від споживачів за такі послуги, відповідач не заперечує.

Отже, оподаткування відповідних сум позивачем та ПАТ «АК «Київводоканал» призведе до подвійного оподаткування.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 134, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді В.П. Мельничук

О.Є. Пилипенко