Справа № 753/23888/19
Суддя: Мицик Ю. С.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/125/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до капрала поліції 1 бат. 4 роти Купінської Олесі Ігорівни інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив, скасувати постанову серії ЕАК № 1633933 від 17.10.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, посилаючись на те, що постанова не відповідає фактичним обставинам, винесена з порушенням чинного законодавства, без з`ясування всіх обставин справи, та за відсутності належних доказів. Позивач зазначає, що 17.10.2019 рухався за кермом автомобіля "Ауді", державний номерний знак НОМЕР_1 , з м. Львів в напрямку м. Київ за межами населеного пункту «Банюнин», з дозволеною на тій ділянці руху швидкістю. Автомобіль поліції стояв на узбіччі з вимкненими маячками, а також місце фіксації швидкості не було позначено дорожнім знаком. Згідно даних патрульної поліції України у Львівській області пристрої фіксації швидкості на трасі М-06 встановлюються на ділянках 511-580, 614-684 км. Пристрій яким було зафіксовано рух його транспортного засобу згідно постанови знаходився на 507 км. траси М-06. Зазначає, що розгляд справи не відбувся взагалі, інспектор самостійно заповнив постанову, не надав можливості подати докази, заявляти клопотання, скористатися юридичною допомогою. Позивач зазначає, що працівник поліції, не розглядаючи справу по суті, притягнув його до адміністративної відповідальності. За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення своїх прав, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, просив поновити строк на оскарження постанови та врахувати, що з позовом до суду він звернувся в межах процесуального строку, водночас ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.12.2019 йому був встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви, а 10.12.2019 ухвалою суду його позов повернуто, оскільки недоліки ним усунуті не у повному обсязі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.12.2019 вказану позовну заяву прийнято до провадження суду, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до вимог статті 12, 257 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надіслав.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом у строк встановлений законом, однак позовна заява ухвалою суду була залишена без руху та в подальшому повернута позивачу, з роз`ясненням його права повторного звернення до суду, суд вважає, що позивачем процесуальний строк звернення до суду із адміністративним позовом пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

17.10.2019 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255,00 грн., що підтверджується постановою серії ЕАК № 1633933, що складена капралом поліції 1 бат. 4 роти інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Купінською О.І.

При цьому, в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 17.10.2019 о 10-36 год., керуючи автомобілем марки "Ауді", д/н НОМЕР_2 в населеному пункті с. Банюнин, рухався зі швидкістю 80 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 30 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалася приладом ТruCam 000652.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 12.4 в ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год..

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначені норми приписують обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідач всупереч вимогам ст. 77 КАС України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відео зйомки вчиненого порушення, або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, за яке його і притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові та не підтверджується жодними іншими доказами.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає положенням КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Однак суд не погоджується з посиланням позивача про те, що інспектор незаконно розглянув справу на місці зупинки, оскільки змінами до ст. 258 КУпАП, надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення. Таким чином, з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та враховуючи положення Інструкції № 1395, під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням, тому посилання позивача щодо процедури розгляду справи спростовані.

Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання вказаної постанови протиправною, суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, оскільки належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача є скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.251, 283-284, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 5-11, 160,173-182, 192-229, 243, 246, 250 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову серії ЕАК № 1633933 від 17.10.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень - скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

В іншій частині позову- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Мицик Ю.С.