Справа № 320/3200/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3200/19 Головуючий у 1-й інстанції: Журавель В.О.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 13.12.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату;

- скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.01.2019 № Ф-452-50/32.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної податкової служби у Київській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 27.07.2009 та перебуває на обліку у Білоцерківській ОДПІ як платник податків.

Позивач у своїй господарській діяльності застосовує спрощену систему оподаткування - III група, ставка 0,5 %.

Згідно з дублікатом квитанції № 0.0..1 від 19.04.2018 позивачем здійснено платіж в сумі 2 457, 18 грн., 19.04.2018 о 18:38:27, призначення платежу: «*;101; НОМЕР_1 ;71040000; ЄСВ для ФОП, у т.ч. спрощена система оподаткування; ОСОБА_2 ; датою валютування є 20.04.2018.

Згідно з дублікатом квитанції № 0.0..1 від 19.07.2018 позивачем здійснено платіж в сумі 2 457, 18 грн., 19.07.2018 о 18:54:26, призначення платежу: «*;101; НОМЕР_1 ;71040000; ЄСВ для ФОП, у т.ч. спрощена система оподаткування; ОСОБА_2 ; датою валютування є 20.07.2018.

13.12.2018 відповідачем прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 987, 80 грн., з яких штраф у розмірі 982, 88 грн., та пеня у розмірі 4, 92 грн.

21.12.2018 позивач звернувся до Білоцерківського управління ГУ ДФС у Київській області із заявою про скасування спірного рішення.

Листом від 22.01.2019 № 1614/10-36-50 позивача повідомлено, що відповідно до Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу від 09.12.2015 № 1124 (зі змінами та доповненнями) скаржник має право оскаржити в суді рішення про нарахування пені та накладення штрафу в будь-який момент після отримання рішення.

03.01.2019 відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-452-50/32 на суму 987, 80 грн.

Позивач, не погоджуючись із спірними рішенням та вимогою, звернувся до суду першої інстанції з данним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що рішення податкового органу є необґрунтованими та протиправними, оскільки позивачем своєчасно та в повному обсязі сплачувався єдиний соціальний внесок.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та підлягає скасуванню, оскільки, нараховуючи позивачу штраф, Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, закріплені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2012 № 2664-VI.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Єдиний внесок для платників, зазначених у ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Абзацом 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Колегія суддів враховує, що до внесення змін у ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у п. 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Вищевказані зміни вступили в законну силу з 01.01.2018.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що особи, які провадять незалежну професійну діяльність до 2018 року сплачували єдиний внесок нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року, а з 01.01.2018 сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 29.01.2019 у справі № 817/1889/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф в розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2018 податковим органом прийнято рішення № , яким до позивача на підставі п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несвоєчасну сплату єдиного внеску в сумі 987, 80 грн., з яких штраф у розмірі 982, 88 грн., та пеня у розмірі 4, 92 грн.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 сплачував єдиний внесок, що знаходить своє підтвердження у матеріалах справи, а саме: з дублікату квитанції № 0.0..1 від 19.04.2018, відповідно до якого позивачем здійснено платіж в сумі 2 457, 18 грн. 19.04.2018 о 18:38:27 та з дублікату квитанції № 0.0..1 від 19.07.2018, відповідно до якого позивачем здійснено платіж в сумі 2 457, 18 грн. 19.07.2018 о 18:54:26.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивачем здійснено платежі в післяопераційний час, а саме: 19.04.2018 о 18 год. 38 хв. та 19.07.2018 о 18 год. 54 хв., однак, наступного робочого дня банком було виконано доручення клієнта, про що свідчить дата валютування, зазначена на квитанції, а саме: 20.04.2018 та 20.07.2018.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що позивачем сплачувався єдиний соціальний внесок в строки, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про протиправність рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 13.12.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску щодо сплати штрафу в сумі 987, 80 грн. по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та наявність підстав для його скасування.

При цьому, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про скасування вимоги Головного управління Державної податкової служби у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 03.01.2019 № Ф-452-50/32 також підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від попереньої вимоги про протиправність рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 13.12.2018 № .

При цьому, аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.