Справа № 328/1893/19 (2-а/328/33/19)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2020 року м. Дніпросправа № 328/1893/19 (2-а/328/33/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 02 грудня 2019 року (головуючий суддя Курдюкова В.М.)

у справі № 328/1893/19

за позовом ОСОБА_1

до Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

треті особи Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Управління соціального захисту населення Токмацької міської ради

про визнання дій (бездіяльності) відповідача протиправними та стягнення з відповідача коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його бездіяльністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в якому просив встановити порушення відповідачем прав стягувача при виконавчому провадженні №54713395 і визнати протиправною бездіяльність відповідача, що завдала стягувачу фінансових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача 137,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю відповідача, суть якої полягає у тривалому не виконанні ВП №54713395, чим позивачу завдано шкоди у розмірі 137,39 грн., внаслідок знецінення національної валюти.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 02.12.2019 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо тривалого невиконання постанови Токмацького районного суду Запорізької області від 21.08.2006.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області суми 137,39 грн. відмовлено. Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до норм діючого законодавства протиправна бездіяльність державного виконавця, яка призвела до знецінення грошових коштів, що стягуються, не є підставою для відшкодування шкоди стягувачу, про що також зазначив Вищий спеціалізований суд України у справі №759/4881/16-ц, 27.09.17.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилається на порушення судом норм матеріального права, просить змінити рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги фактично обґрунтовані доводами позову.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з визначених вказаною правовою нормою повноважень суду апеляційної інстанції щодо перегляду рішення суду першої інстанції та доводів і вимог, викладених позивачем в апеляційній скарзі, питання законності та обґрунтованості рішення суду в частині задоволених позовних вимог не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції в межах цього апеляційного провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 21 серпня 2006 року за наслідками розгляду справи №2-26/2006 Токмацьким районним судом прийнято постанову про зобов`язання видати нагрудний знак «Ветеран війни-учасник війни» та стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Токмацької міської ради (пізніше перейменованого на управління соціального захисту населення Токмацької міської ради) на користь ОСОБА_2 заборгованості за 2003-2005 роки по одноразовій допомозі та витрати, пов`язані з переїздом до апеляційного суду Запорізької області в сумі 30,86 грн.

Рішення набрало законної сили 18.12.2006 згідно ухвали апеляційного суду Запорізької області.

Постановою ДВС у Токмацькому районі від 09.02.2007 про відкриття виконавчого провадження №2822275 боржника зобов`язано у добровільному порядку виконати рішення суду до 14.02.2007, втім рішення суду у визначений строк не виконано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Ухвалою Токмацького районного суду у справі №0824/2488/2012 (6-114/2012) від 23 липня 2012 року, яка 30.07.2012 набрала законної сили, замінено стягувача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

14.09.2017 за вхідним № 5248/16.10-37 до Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшла заява стягувача ОСОБА_1 про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-26, виданого 23.06.2014 Токмацьким районним судом про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Токмацької міської ради заборгованості з одноразової грошової допомоги в сумі 30,86 грн.

18.09.2017 постановою головного державного виконавця Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження №54713395 за заявою стягувача ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2-26, виданим 23.06.2014 Токмацьким районним судом про стягнення з УСЗН виконкому Токмацької міської ради витрат, пов`язаних з переїздом в апеляційний суд Запорізької області, в сумі 30,86 грн.

Постановою головного державного виконавця Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 20.06.2019 виконавчий документ повернутий стягувачу з тих підстав, що цей виконавчий документ підлягає виконанню відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Одночасно в якості підстави для винесення зазначеної постанови головним державним виконавцем визначено п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з допущеної відповідачем протиправної бездіяльності по відношенню до позивача, що виразилась у необґрунтовано тривалій затримці виконання постанови Токмацького районного суду Запорізької області від 21.08.2006.

Суд встановив, що виконавчий документ знаходився на виконанні Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області майже 2 роки. При цьому відповідачем не надано жодного доказу того, що ним вживались будь-які заходи з метою належного виконання виконавчого листа або вчинення дій, спрямованих на організацію такого виконання, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача. Позивач майже 2 роки був позбавлений можливості, доки виконавчий документ знаходився на виконанні у відповідача, пред`явити його до іншої установи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди, суд першої інстанції зазначив, що фактично позивач жадає стягнути з відповідача еквівалент суми, стягнутої судовим рішенням, в іноземній валюті (євро), проте така вимога не відповідає засадам відшкодування шкоди, визначеним статтями 1167, 1174 Цивільного кодексу України.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи з межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних в частині стягнення визначеної позивачем суми 137,39 грн. як завданих стягувачу фінансових витрат.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України, згідно яким така шкода відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів або відповідної особи.

Отже, підставою для стягнення шкоди є факт неправомірних дій певного органу чи його посадових або службових осіб; наявність шкоди; причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

В спірному випадку позивач фактично просить стягнути з відповідача еквівалент суми, визначеної судовим рішенням, в іноземній валюті (євро), тобто стягнути з відповідача суму 137,39 грн. на відшкодування шкоди, викликаної знецінюванням грошових коштів.

Відмовляючи в задоволенні цих позовних вимог, суд першої інстанції вірно виходив з того, що за наявності та доведеності самого факту протиправної бездіяльності відповідача, яка виразилась у неналежному виконанні судового рішення, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували заподіяння позивачу вказаної шкоди саме цією бездіяльністю державного виконавця, наявності причинного зв`язку між заподіянням такої шкоди і протиправним діянням заподіювача щодо знецінення грошових коштів.

Безпосередньо факт неправомірних дій державного виконавця, органу державної виконавчої служи, які безспірно встановлені судом, самі по собі не свідчать про заподіяння майнової шкоди позивачу знеціненням грошей та не підтверджують того, що такі дії відповідача викликали негативні наслідки майнового характеру для позивача .

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення фінансових втрат в розмірі 137,39 грн. задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на їх правильність не впливають.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 02 грудня 2019 року у справі № 328/1893/19 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко