Справа № 640/7541/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 квітня 2020 року м. Київ № 640/7541/20

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши заяву про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви представником ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява представника ОСОБА_1 , в якій адвокат Попков П.О., до подання позову просить суд, зокрема, вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення (наказу) Командувача об`єднаних сил від 15.03.2020, яким з 00.00 16.03.2020 до 03.04.2020 року введено додаткові тимчасові обмеження на перетин лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях: з вказаного часу припинено пропуск з тимчасово окупованих територій осіб, які не мають постійної реєстрації місця проживання на підконтрольній Уряду України території, а також іноземців та осіб без громадянства, які не мають постійної реєстрації місця проживання на підконтрольній Уряду України території; а також рішення (наказу) Командувача об`єднаних від 21.03.2020, яким з 00.00 22.03.2020 припинено пропуск через лінію розмежування осіб та транспортних засобів, в частині заборони громадянам України незалежно від місця їх реєстрації повернутися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях на контрольовану Урядом територію України.

Вимоги даної заяви мотивовано посиланням на втручання оскаржуваними актами в конституційні права позивача та унеможливлення повернення позивача на контрольовану Урядом територію України оскаржуваним рішенням.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При вирішенні заяви про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Зідно з частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, заборони відповідачу вчиняти певні дії. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень частини другої статті 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених частиною другою статті 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

З аналізу вказаних норм вбачається, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які вказували б на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

В поданих матеріалах відсутні докази та підтвердження того, що оскаржуваними актами обмежено право позивача щодо переміщення позивача до місця проживання на підконтрольній Уряду України території, оскільки позивачем додано довідку від 27.11.2014р. про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 150-154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст.256 КАС України. Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України у порядку та строки, встановлені статтями 293-297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян