Справа № 201/945/20
Суддя: Демидова С. О.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/945/20
Провадження № 2-а/201/62/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Мунтян А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, третя особа: інспектор патрульної поліції 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Калина Богдан Анатолійович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 29 січня 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Калини Богдана Анатолійовича при скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У поданому позові ОСОБА_1 просить скасувати постанову серії ЕАК № 1960654 від 10 січня 2020 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування доводів позову ОСОБА_1 вказує на те, що 10 січня 2020 року відповідачем було винесено постанову серії ЕАК № 1960654 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., відповідно до якої позивач, керуючи транспортним засобом Мерседес-Бенц, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив керування ТЗ без посвідчення відповідної категорії, тобто не мав права керування таким ТЗ, чим порушив п. 2.1.а ПДР. Указану постанову позивач вважає незаконною, оскільки справа про адміністративне правопорушення повинна була розглядатися за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення, а не за місцем зупинки транспортного засобу. Крім того, позивач вважає, що інспектор поліції не дав йому можливості скористатися правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, а також порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. 278, 279 КУпАП (а.с.1-5).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 січня 2020 року справа за указаним позовом була передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.28).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року було відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектор патрульної поліції 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Калини Богдана Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення (а.с.29-30).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2020 року замінено неналежного відповідача інспектора патрульної поліції 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Калину Богдана Анатолійовича на належного - Управління патрульної поліції в Запорізькій області. Залучено інспектора патрульної поліції 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Калину Богдана Анатолійовича до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог (а.с.40-41).

Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без

його участі, подавши про це відповідну заяву.

Представник відповідача та третя особа у судове засідання не з`явилися, про дату, час

та місце розгляду справи були повідомлені належим чином, відзиву на позовну заяву та

пояснення не надали.

Згідно із ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою

звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

10 січня 2020 року поліцейським Управління патрульної поліції в Запорізькій області

батальйону 4 роти 2 Калиною Б.А. винесено постанову про накладення адміністративного

стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки

дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1960654, згідно з

якою позивач 10 січня 2020 року о 21 год. 37 хв. керував транспортним засобом без

посвідчення водія відповідної категорії, тобто не мав права керування таким ТЗ, чим

порушив п. 2.1.а ПДР, за що притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126

КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень (а.с.8).

Правомірність та обґрунтованість указаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно із п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилам ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи орган)- громадської самодіяльності.

Разом з тим, ч. 3 ст. 254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Вимоги щодо змісту такої постанови встановлені цією ж нормою ст. 283 КУпАП.

Таким чином, посилання позивача на незаконність розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу є безпідставним.

Згідно із п.2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в. його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові інспектором патрульної поліції 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Калиною В.А. не розкрита об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме не зазначено посвідчення водія на право керування транспортним засобом якої саме категорії було відсутнє у позивача та не зазначено, якою нормою передбачено обов`язок позивача як водія відповідного транспортного засобу мати таку категорію у посвідченні водія на право керування транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином саме на відповідача покладається обов`язок по доведенню правомірності своїх рішень/дій.

Отже, факт вчинення позивачем правопорушення належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено.

Слід взяти до уваги, що правопорушення зафіксовано суб`єктом владних повноважень лише у постанові серії ЕАК № 1960654 від 10 січня 2020. при ньому, свідки чи інші докази правопорушення не зазначені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не в повній мірі було встановлено наявність чи відсутність у позивача водійського посвідчення, а тому постанова серії ЕАК № 1960654 від 10 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, підлягає скасуванню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, третя особа: інспектор патрульної поліції 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Калина Богдан Анатолійович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1960654 від 10 січня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.О. Демидова