Справа № 157/77/20
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 157/77/20 пров. № А/857/3181/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Кушнерика М.П., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Шершуна Олександра Вадимовича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 лютого 2020 року (суддя першої інстанції Гамула Б.С., м. Камінь-Каширський, повний текст складено 12.02.2020),

В С Т А Н О В И В :

14.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Шершуна Олександра Вадимовича, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови серії ДП18 №239639 від 11 січня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 лютого 2020 року відмовленоу задоволенні позову.

Із таким судовим рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. Вважає судове рішення необгрунтованим та незаконним, просить його скасувати та постановити нове - про задоволення позову. Обґрунтовуючи незгоду, апелянт зокрема, зауважив, що долучений відповідачем відеозапис є неналежним доказом, оскільки не зрозуміло коли проводився запис, яким приладом його здійснено, з нього не можливо встановити ні номерний знак автомобіля ні його водія. Також зазначає, що таке відео йому не надавалось для ознайомлення під час розгляду справи поліцейським. Також вважає, що судом першої інстанції спотворено його покази, оскільки під час огляду відеозапису у судовому засіданні він повідомив, що його автомобіль і автомобіль на відеозаписі схожі лише за назвою, а в решті зовнішніх ознак вони відрізняються, зокрема зазначив, що у його автомобілі переднє бокове скло не затоноване.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наяність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно постанови серії ДП18 №239639 від 11 січня 2020 року ОСОБА_1 о 00 год. 04 хв. на а/д 11-07, 382 км. + 400 м. керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 11.1 ПДР України, а саме зі смуги руху, яка призначена для руху ліворуч та прямо, здійснив рух праворуч.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Не погодившись з цією постановою, позивач оскаржив її до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що що відповідач довів перед судом правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Вимогами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», зокрема, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Вимогами пункту 11.1 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила) передбачено, що кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Допитаний судом першої інстанції в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 зазначив, що перед перехрестям ОСОБА_1 зайняв крайнє праве положення.

Зазначений свідок приведений судом першої інстанції до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від дачі показань за ст.ст. 384, 385 КК України, що підтверджується його підписом (а.с. 23), тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів дані покази.

Відповідачем до суду першої інстанції було надано диск з відеозаписом, який на думку суб`єкта владних повноважень підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Разом з тим, з даного відео неможливо впевнено стверджувати та відповідно чітко встановити, що саме автомобіль «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, є автомобілем, поворот якого зафіксовано на відео.

Відтак відсутні підстави для висновку стверджувати про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 23 грудня 2019 року (справа № 524/253/17), від 07 листопада 2018 року (справа №200/16048/16-а (2а/200/627/16), .

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено здійснення ОСОБА_1 руху праворуч зі смуги руху, яка призначена для руху ліворуч та прямо, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 3 частини 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими та спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційну скаргу слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, прийнявши нову про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 272, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, скасувати рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 лютого 2020 року.

Прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №239639 від 11 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді М. П. Кушнерик
Д. М. Старунський