Справа № 501/2643/19
Суддя: Смирнов В. В.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 30.03.2020
Справа № 501/2643/19
2-а/501/1/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді Смирнова В.В.,

за участю секретаря судового засідання Кочкіної О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області адміністративну справу № 501/2643/19

за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

до

відповідача: Управління патрульної поліції Житомирської області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження:10001, м. Житомир, вул. Покровська, буд. 96

вимоги позивача: про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серія ЕАВ № 1371390 від 28.07.2019 року,

учасники справи - не з`явилися

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

07.08.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з адміністративною позовною до Інспектора роти 1, батальйону 1, УПП в Житомирській області, лейтенанта поліції Кравчук С.І. (неналежного відповідача замінено належним) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серія ЕАВ № 1371390 від 28.07.2019 року.

Позов мотивовано тим, що 27.07.2019 року постанову серії ЕАВ № 1371390 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі він вважає безпідставною, незаконною, та такою, що підлягає скасуванню. Просить винесену постанову скасувати як незаконну.

04.02.2020 рок представник відповідача Кравчук С.І. надав до суду відзив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 30-33).

ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином (а.с. 55-56).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заперечення та заву про розгляд справи без участі представника, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС).

Відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб"з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. постановою КМУ від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин, заборонивши: відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Спортивні заходи дозволяється проводити без участі глядачів (уболівальників).

Крім того, Рада суддів України рекомендувала у період з 16 березня до 3 квітня 2020 р. встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 р, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Крім того, 11.03.2020 року Рада суддів України звернулася до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін. Також Рада суддів України просить громадян утриматися від відвідин суду, якщо у них є ознаки будь-якого вірусного захворювання.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 32 цього Закону обмежувальні протиепідемічні заходи встановлюються місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за поданням відповідного головного державного санітарного лікаря у разі, коли в окремому населеному пункті, у дитячому виховному, навчальному чи оздоровчому закладі виник спалах інфекційної хвороби або склалася неблагополучна епідемічна ситуація, що загрожує поширенням інфекційних хвороб. Обмеженням підлягають ті види господарської та іншої діяльності, що можуть сприяти поширенню інфекційних хвороб.

Отже, виникла на теперішній час ситуація, не передбачає можливість проведення відкритих судових засідань, суд прийшов до висновку щодо проведення слухання справи в письмовому порядку без виклику сторін.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21.07.2019 року відкрито провадження по справі (а.с.20).

Судом на підставі частини четвертої статті 229 КАС фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАВ № 1371390 від 28.07.2019 року позивача ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом ВАЗ 21093 з номерним знаком НОМЕР_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за перевищення швидкості на 32 км/год. на автодорозі М-07 Київ Ковель - Яготин, чим порушив п.12.4 ПДР.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Матеріали справи містять фотознімок та відеозапис. здійснений сертифікованим приладом ТruСam LTI 20/20 ТС000567, на яких зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 82 км/год. на автодорозі М-07 Київ Ковель - Яготин. Цих обставин не заперечує і сам позивач, що при обмеженні швидкості до 50 км/год він рухався із швидкістю 82 км/год.

V. Оцінка Суду.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Згідно пп.(б) п.12.9 ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлені дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з п.3.29 ПДР України, таким знаком є "Обмеження максимальної швидкості", згідно якого забороняється рух зі швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

З матеріалів справи вбачається місце встановлення знаку про обмеження швидкості руху "50" дорожній знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості".

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у випадку встановлення дорожнього знаку 3.29 у водія виникає обов`язок дотримуватися швидкості руху, яка не перевищує позначене на такому знаку значення.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафів.

Водночас, судом враховується, що приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що факт руху автомобіля, яким керував позивач, зі швидкістю 82 км/год., підтверджується фотознімком, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruСam LTI 20/20 ТС000567, який отримав свідоцтво про повірку вимірювальної техніки від 29/08.2012 року №E3197-12, чинну до 21.12.2019 року.

При цьому суд не бере до уваги та оцінює критично посилання позивача на те, що встановлення додаткових відповідних дорожніх знаків є обов`язковим поряд із знаком «обмеження швидкості» є хибним, позаяк із фото таблиць убачається встановлення дорожнього знаку «пішохідний перехід», який попереджувальним для водіїв, що керують транспортними засобами про характер небезпеки. Тому такий попереджувальний дорожній знак встановлено, він свідчить про наближення до пішохідного переходу, а водій, котрий керує транспортним засобом має неухильно його виконувати.

Суд не знаходить логічними твердження позивача, що дорожній знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" (50км/год) встановлений з порушенням зазначених вище вимог закону, а саме без встановлення разом з цим дорожнім знаком додаткового відповідного дорожнього знаку, який попереджає про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта. Такі твердження є припущенням та спростовані матеріалами справи.

Відповідно до наявної в матеріалах справи роздруківки зображень транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_2 вбачається, що він рухався зі швидкістю 82 км/год. (а.с. 34, 51).

За таких обставин, враховуючи, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України підтверджується належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позиції позивача щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. З наведених підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 72-77, 241-246, 257-258, 260, 268 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Житомирської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серія ЕАВ № 1371390 від 28.07.2019 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В. Смирнов