Справа № 540/2204/19
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 квітня 2020 р.м. ОдесаСправа № 540/2204/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Танасогло Т.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Приватного підприємства "Тайфун" про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 19 червня 2019 року, яке оформлене протоколом №83/06/19 в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідатора) на підставі подання від 15.05.2019 року №1275 з урахуванням попереднього дисциплінарного стягнення; визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 04.07.2019 року за №2033/5 "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 "; зобов`язати Міністерство юстиції України внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України інформацію про відновлення дії свідоцтва №706 від 08 квітня 2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1 .

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду.

Під час апеляційного провадження, 26.03.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, в якій заявник просить зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 04.07.2019 року за №2033/5 "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 "; зобов`язати Міністерство юстиції України забезпечити виключення до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України запису про анулювання свідоцтва №706 від 08 квітня 2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням у цій справі; заборонити Міністерству юстиції України вносити до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України записи про припинення діяльності або анулювання свідоцтва арбітражного керуючого ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

В обґрунтування вказаних вимог зазначено, що за результатом планової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 . Комісією помилково не було враховано те, що процедура ліквідації боржника, щодо якого відбулась перевірка, здійснюється по старій процедурі банкрутства, до введення в дію Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також невірно здійснено правозастосування діючих на час порушення процедури банкрутства нормативних актів України, не враховано діяльність попередніх арбітражних керуючих, які здійснювали обов`язок ліквідаторів боржника, що свідчить про безпідставність більшості висновків перевірки про порушення у діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 . Заявник вказує на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам, оскільки до завершення судового розгляду справи чинність оспорюваного наказу позбавляє його права на участь у справах про банкрутство як арбітражного керуючого (ліквідатора) та можливості взяти участь у справах, в яких визначається кандидатура як арбітражного керуючого. Разом з цим, дія оспорюваного наказу може призвести до заміни арбітражного керуючого під час вирішення відповідних клопотань та заяв у судових провадженнях та справах про банкрутство, де заявником виконуються обов`язки ліквідатора, зашкодить належній реалізації майна та погашення вимог кредиторів у справах про банкрутство, а також фактично усуває заявника від виконання обов`язків арбітражного керуючого (ліквідатора) у відкритих провадженнях та позбавляє можливості виконувати повноваження ліквідатора у таких справах, одержувати дохід від своєї професійної діяльності. З огляду на те, що в наслідок дії оспорюваного наказу господарськими судами приймаються рішення про заміну арбітражного керуючого на інших осіб, в подальшому не можливим стане відновлення прав заявника на здійснення діяльності арбітражного керуючого в межах тих ліквідаційних процедур та справ про банкрутство, в яких наразі заявник приймає участь.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду 27.03.2020 року заяву про вжиття заходів забезпечення позову призначено до розгляду та витребувано з суду першої інстанції адміністративну справу №540/2204/19 для розгляду заяви.

На запит апеляційного суду справа №540/2204/19 надійшла 01.04.2020 року.

Розгляд заяви проводиться в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 154 КАС України з урахуванням терміну надсилання адміністративної справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви, апеляційний суд виходить з наступного.

За правилами ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм показав, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Однією з підстав забезпечення позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. Очевидність небезпеки полягає в тому, що за певних умов можуть настати такі дії або події, які безумовно призведуть до порушення прав та законних інтересів позивача.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

Тобто інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними із позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Посилаючись на очевидну протиправність оспорюваних за цим позовом рішень та дій, позивач зазначає про те, що ці рішення/дії відповідачів прийнято/вчинено з порушенням установленого порядку, необґрунтовано та не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Водночас, колегія суддів зазначає, що встановлення правомірності рішень та дій відповідачів є предметом адміністративного позову і вжиття заходів забезпечення позову з підстав їх невідповідності нормативно-правовим актам фактично призведе до вирішення спору по суті без розгляду справи.

Разом з цим, необґрунтованими є доводи заявника про те, що не вжиття таких заходів призведене до заподіяння шкоди його правам та інтересам, пов`язаним із його участю у справах про банкрутство в межах тих ліквідаційних процедур, в яких наразі заявник приймає участь.

Апеляційний суд враховує доводи заявника про те, що прийняття оспорюваних за цим позовом рішень не перешкоджає провадженню у судових справах, ліквідаційним процедурам, а не одержання доходу від своєї діяльності не є свідченням про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача у зв`язку із вчиненням відповідачами певних дій та прийняттям рішень.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що заява апелянта не містить об`єктивних даних, за якими можливо встановити очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а їх захист стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль.

Враховуючи викладене, оскільки в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б свідчили про очевидну протиправність рішень відповідачів, а також про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а також дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, колегія суддів вважає заяву необґрунтованою та не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 152, 154, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло