Справа № 120/358/20-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 квітня 2020 р. Справа № 120/358/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Вінницькій області про визнання протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС України у Вінницькій області (далі - відповідач), у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Вінницькій області щодо ненадання позивачу оригіналів податкових - повідомлень рішень від 21.03.2019 року № та № та зобов`язати Головне управління ДФС у Вінницькій області надіслати (вручити) оригінали податкових - повідомлень рішень від 21.03.2019 року № та № .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 09.01.2020 року він повторно звернувся до відповідача з листом про надання йому оригіналів податкових повідомлень-рішень № та № від 21.03.2019 року.

Листом Головного управління ДПС України від 20.01.2020 року позивачу відмовлено у наданні оригіналів податкових повідомлень-рішень.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 04.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

19.02.2020 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов. У відзиві зазначено, що 22.10.2019 року вх. №Ю804ФОП ГУ ДПС у Вінницькій області отримано лист від Марина В.В. щодо надання копії наказу про проведення перевірки, письмового повідомлення про дату початку і місяця проведення перевірки, засвідчені копії актів, довідок та інших матеріалів, що стосуються перевірки.

На дане звернення платника ГУ ДПС у Вінницькій області листом від 28.10.2019 року №3085/М/02-32-33-05 надіслано ОСОБА_1 належним чином завірені копії документів, які просив позивач. Тобто, належним чином надало документи які просив позивач.

В подальшому, позивач повторно звернувся з вимогою надати оригінали документів, але відповіддю відповідача повідомлено, що оригінали податкових повідомлень - рішень залишаються у відповідача, оскільки вони були уже направлені на адресу позивача, проте не були отримані та повернуті до податкового органу.

На думку відповідача, ГУ ДПС у Вінницькій області дотримано всіх норм чинного законодавства при направленні податкових повідомлень - рішень, оскільки 21.03.2019 року вказані рішення були направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Нормами Податкового кодексу України не передбачено повторного направлення податкових повідомлень - рішень платнику податку.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

25.02.2020 року позивачем надано відповідь на відзив, у якому він просить задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою суду від 03.04.2020 року замінено відповідача - Головне управління ДФС у Вінницькій області його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100).

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з вимогами ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Водночас частиною четвертою статті 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши інші докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

На підставі висновків, викладених в акті позапланової невиїзної перевірки № 198/1305/ від 29.01.2019 року, Головним управлінням ДФС у Вінницькій області було винесено податкові повідомлення - рішення № від 21.03.2019 року на суму грошового зобов`язання 55 663,59 грн. та № від 21.03.2019 року на суму грошового зобов`язання 667 963,10 грн.

З наданих документів до відзиву вбачається, що 21.03.2019 року відповідачем було направлено позивачу листом за адресою: вул. АДРЕСА_1 , оригінали вказаних податкових-повідомлень - рішень. Однак вказаний лист повернувся до податкового органу за «закінченням терміну зберігання» (штрих код 222).

22.10.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання інформації щодо проведення в 2019 році відносно нього документальних перевірок щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету, а також просив надіслати докази надсилання позивачу копії наказу про проведення перевірки, письмового повідомлення про дату початку і місця проведення перевірки, засвідчених копій актів, довідок та інших матеріалів, що стосуються перевірки.

Листом відповідача № 3085/М/02-32-33-05 від 28.10.2019 року направлено позивачу належним чином завірені документи: копію акту № 198 від 29.01.2019 року; копії податкових повідомлень - рішень № від 21.03.2019 року на суму грошового зобов`язання 55 663,59 грн. та № від 21.03.2019 року на суму грошового зобов`язання 667963,10 грн.; копію розрахунку штрафних санкцій; копії повідомлень та конвертів про надсилання. Вказані документи позивач отримав 31.10.2019 року.

11.12.2019 року позивач звернувся з листом до відповідача про виконання вимог зазначених у заяві від 22.10.2019 року та надіслати оригінали податкових повідомлень - рішень

Листом відповідача № 5/М/02-32-33-05 від 24.12.2019 року повідомлено позивача про те, що належним чином завірені копії документів були надіслані листом № 3085/М/02-32-33-05 від 28.10.2019 року, а також інформовано, що у зв`язку з неотримання податкових повідомлень - рішень, оригінали залишаються у відповідача.

09.01.2020 року позивач повторно звернувся до відповідача з листом про надання йому оригіналів податкових повідомлень-рішень № та № від 21.03.2019 року, оскільки податковим органом йому було надано копії податкових повідомлень - рішень. Також у заяві вказує, що незрозуміло які саме документи йому надсилалися раніше.

Листом Головного управління ДПС України № 885/М/02-32-33-05 від 20.01.2020 року позивачу відмовлено у отриманні оригіналів податкових повідомлень-рішень з мотивів, що у зв`язку з неотриманням та поверненням до податкового органу поштового відправлення, оригінали податкових повідомлень - рішень залишаються у відповідача. Також вказано, що податкові повідомлення-рішення було надіслано за наявною податковою адресою та вважаються належним чином врученими, згідно п.п. 42.2, п.п. 42.4 ст. 42 Податкового кодексу України.

Позивач вважаючи відмову відповідача протиправною, звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Стаття 42 Податкового кодексу України визначає порядок листування платників податків та контролюючих органів, зокрема:

42.1. Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

42.2. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

42.3. Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року за № 1204 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 року за № 124/28254 (далі-Порядок).

Цей Порядок визначає форму та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Так, розділом ІІІ визначено, що структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» - в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (виконуючому його обов`язки, його заступнику або уповноваженій особі) контролюючого органу. Після підписання податкове повідомлення-рішення (крім податкового повідомлення-рішення за формою «Ф») не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Кодексу.

П.4 Розділу ІІІ передбачено, що дата надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення проставляється:

1) посадовою особою платника податків - юридичної особи (фізичною особою - платником податків або її законним представником) - у разі вручення податкового повідомлення-рішення під розписку (на обох примірниках, а при врученні податкового повідомлення-рішення форми «Ф» - на корінці податкового повідомлення-рішення);

2) працівником структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальною особою, визначеною керівником (виконуючим його обов`язки, його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу для виконання таких функцій, - у разі надіслання листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до примірника податкового повідомлення-рішення, який залишився в контролюючому органі (при направленні податкового повідомлення-рішення форми «Ф» - до корінця податкового повідомлення-рішення);

Якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення (п.5 Розділу ІІІ).

Відповідно до п.6 Розділу ІІІ у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його надісланні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при надісланні податкового повідомлення-рішення помилок та надсилає його повторно не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідного повідомлення пошти (поштової служби).

Розділом IV Порядку визначено порядок обліку в контролюючих органах податкових повідомлень-рішень, отриманих платниками податків.

Так, структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення, вносить його до реєстру податкових повідомлень-рішень, надісланих (вручених) платникам податків - юридичним особам (додаток 15), або до реєстру податкових повідомлень-рішень, надісланих (вручених) платникам податків - фізичним особам (додаток 16), які ведуться в цілому в контролюючому органі. Відповідальним за достовірність інформації про податкове повідомлення-рішення у реєстрах податкових повідомлень-рішень є структурний підрозділ контролюючого органу, який склав таке податкове повідомлення-рішення.

Після вручення (отримання інформації щодо вручення) податкового повідомлення-рішення платнику податків структурний підрозділ, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, у той самий день передає другий примірник / корінець податкового повідомлення-рішення (з відміткою про вручення платнику податків) структурному підрозділу, який його склав (у разі надіслання податкового повідомлення-рішення поштою з повідомленням про вручення - разом із таким повідомленням про вручення або невручення поштового відправлення).

Інформація про складене податкове повідомлення-рішення, про його надсилання (вручення) платнику податків, а також про отримання скарги або заяви у разі його адміністративного або судового оскарження та прийняті рішення за результатами таких оскаржень вноситься структурним підрозділом, до функцій якого належить вчинення відповідних дій, до відповідної інформаційної системи контролюючого органу з можливістю подальшого формування відповідних переліків податкових повідомлень-рішень.

З системного аналізу наведених норм Податкового кодексу та зазначеного Порядку, суд приходить до висновку про те, що податкові повідомлення-рішення вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

В спірних правовідносинах податковим органом виконано обов`язок щодо направлення позивачу оригіналів податкових повідомлень-рішень.

Так, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрих код 222) вбачається, що поштова кореспонденція надсилалася позивачу 21.03.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , однак повернулася до податкового органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (штрих код 222).

Також суд звертає увагу, що Податковим кодексом та Порядком не передбачено обов`язку направляти податкові повідомлення-рішення з описом вкладення.

Обов`язку щодо повторного направлення оригіналів податкових повідомлень-рішень в разі їх неотримання платником податків, наведеними нормативно-правовими актами також не передбачено.

Суд критично ставиться до посилань позивача на п.6 Розділу ІІІ відповідно до якого, у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його надісланні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків, а у разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при надісланні податкового повідомлення-рішення помилок та надсилає його повторно не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідного повідомлення пошти (поштової служби), оскільки будь-яких доводів щодо допущення такої помилки позивачем не наведено та судом при розгляді справи не встановлено.

Разом з тим, позивачу податковим органом направлено завірені копії податкових повідомлень-рішень на його звернення.

Також суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що відсутність оригіналів податкових повідомлень - рішень і бездіяльність відповідача обмежує і порушує ряд його конституційних прав як громадянина, так і платника податків, зокрема право безоплатно отримувати у податкового органу інформацію про податки та збори, права та обов`язки платників податків; одержувати відстрочення, розстрочення сплати податків або податковий кредит; оскаржувати рішення, дії та бездіяльність податкового органу, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями ч. 1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи -позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Під час розгляду даної справи, судом не встановлено порушення прав чи інтересів позивача податковим органом, оскільки наведені позивачем доводи не свідчать про порушення його права на податкову інформацію чи можливість оскарження таких рішень.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Судовий збір не підлягає стягненню відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Вінницькій області про визнання протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 03.04.2020

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028)

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна