Справа № 342/1023/17
Суддя: Ничик Г. І.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 342/1023/17
Провадження № 2-а/342/1/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

за участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання вчинити дії по перерахунку пенсії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 05.10.2017 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу з часу її призначення із врахуванням всіх складових грошового забезпечення за останні 24 календарних місяці служби підряд перед звільненням, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу, з часу її призначення і врахувати всі складові грошового забезпечення за останні 24 календарних місяці служби підряд перед звільненням, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: одноразову премію у 2013 році в розмірі 513 грн., індексацію в розмірі 903,75 грн. за 2014 рік; матеріальну допомогу в розмірі 6010 грн.; одноразову премію в розмірі 770,02 грн.; індексацію у сумі 2757,56грн. за 2015 рік; матеріальну допомогу у сумі 14400 грн.; одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 84015,36 грн., на загальну суму 109369 грн. 69 коп.

- виплатити позивачу різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії;

- стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань у користь позивача сплачений судовий збір.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що згідно наказу УМВС України в Івано-Франківській області № 475 від 31.08.2015 звільнився з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України у спеціальному званні підполковник міліції з посади першого заступника начальника міського відділу - начальника слідчого відділення Коломийського МВ Управління МВС України в Івано-Франківській області за пунктом 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 29.07.1991 за № 114 з змінами та доповненнями, із призначенням пенсії за вислугу років. З вересня 2015 року позивач отримує призначену пенсію за вислугу років, як пенсіонер МВС України у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (посвідчення серії ААИ за № 914141, видане 28.10.2015 Пенсійним Фондом України).

При призначенні позивачу пенсії відповідачем не було враховано всі складові грошового забезпечення за останніх 24 календарних місяці служби перед звільненням, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне (соціальне) страхування, зокрема: одноразову премію у 2013 році в розмірі 513 грн., індексацію в розмірі 903,75грн. за 2014 рік; матеріальну допомогу в розмірі 6010 грн.; одноразову премію в розмірі 770,02 грн.; індексацію у сумі 2757,56 грн. за 2015 рік; матеріальну допомогу у сумі 14400 грн.; одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 84015,36 грн., на загальну суму 109369,69 грн., що витверджується Протоколом за його пенсійною справою № , Довідкою № К-106/108/01/29-2017 від 29.09.2017 та Довідкою інформаційного характеру про складові грошового забезпечення позивача, виданою ліквідаційною комісією УМВС України в Івано-Франківській області. З цього приводу позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з відповідною заявою від 03.10.2017 та просив провести йому перерахунок пенсії з 01.09.2015 з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення, а саме індексації грошового забезпечення, одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, тобто із складових грошового забезпечення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, всього на загальну суму 109369,69 грн. Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовило позивачу в перерахунку пенсії, про що свідчить відповідь № 808/К-15 від 04.10.2017.

На думку позивача, відповідач протиправно відмовив йому у здійсненні перерахунку, безпідставно вказавши, що зазначені позивачем виплати не враховуються до складу грошового забезпечення при обчисленні пенсії, та вважає бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправною, такою що порушує його право на перерахунок пенсійного забезпечення, при цьому покликається на ст.ст. 8, 19, 22, 55 Конституції України, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 19 Закону України «Про міліцію», п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», п.3 Наказу МВС від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», Постанову Верховного Суду України від 10 березня 2015 р.

Ухвалою Городенківського районного суду від 06.10.2017 (головуючий суддя Федів Л.М.) відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Відповідач надав заперечення на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити; покликається на те, що Постанова КМУ від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей не суперечить ст. 43 спеціального Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а лише роз`яснює, як саме обраховується сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за останньою штатною посадою перед звільненням. Також покликається на положення Наказу МВС України від 23.04.2015 № 475, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, Наказу МВС України від 11.06.2008 № 260, згідно з яким позивачу нарахована і виплачена вихідна допомога при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з якої єдиний внесок не сплачувався, на ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», за яким індексація є соціальною гарантією, яка компенсує громадянам подорожчання споживчих товарів і послуг. Зазначає, що немає законних підстав для врахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, таких видів грошового забезпечення, як одноразова матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога на оздоровлення, індексація грошового забезпечення, а також одноразова грошова допомога при звільненні. Також представник вважає, що позивач пропустив визначений ч.2 ст.99 КАС України (в редакції на час звернення до суду з позовом) шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, і тому згідно ч.1 ст. 100 КАС України вимоги позивача за період з 01.01.2016 по травень 2017р. (тобто за час, який передував шестимісячному терміну до моменту звернення до суду) підлягають залишенню без розгляду.

Ухвалою суду від 07.05.2018 (головуючий суддя Федів Л.М.) за клопотанням представника відповідача провадження у справі зупинено до набрання чинності рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 22/2738/17 (провадження № К/9901/1368/17) за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24.05.2018, після закінчення терміну повноважень судді Федів Л.М., зазначена справа передана до провадження судді Городенківського районного суду Ничик Г.І.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно положень ч. 3 ст. 30 КАС України - с права, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.

Відповідно до ч.3 ст. 3 КАС України - провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою суду від 23.09.2019 провадження у справі поновлено, у зв`язку з усуненням обставин, які слугували підставою для зупинення провадження.

Неодноразово судове засідання було відкладене.

В судове засідання 1 квітня 2020 року сторони, їх представники не прибули повторно; про місце, дату і час судового засідання сторони були повідомлені, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень - судових повісток.

Матеріали справи містять заяви позивача ОСОБА_1 : від 23.11.2017, в якій позивач просить судовий розгляд адміністративної справи за його позовом проводити без його участі, позовні вимоги підтримує, та від 10.03.2020, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить адміністративний позов задовольнити.

Від відповідача 25.10.2019 та 12.12.2019 поступили клопотання про розгляд справи у відсутності представника головного управління, в клопотаннях зазначено, що справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання вчинити дії по перерахунку пенсії є аналогічною до зразкової справи за № 522/2738/17, в порядку інформації до даної справи додані рішення Верховного Суду від 06.02.2019. Відповідач позовні вимоги не визнає та не заперечує щодо розгляду справи у відсутності представника головного управління.

Оскільки всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів, відповідно до положень ч.3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України. Згідно вимог ч.4 ст.229 згаданого кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, суд дійшов наступного.

За вимогами ст.ст. 5, 9 КАС України (в редакції на час розгляду справи судом) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом в т.ч. визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень . Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічно, за вимогами ст.ст. 6, 11 КАС України (в редакції до 15.12.2017р., тобто на час звернення позивача до суду з позовом) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як пенсіонер МВС України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 01.09.2015 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992. Йому 28.10.2015 видане пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 .

На день звільнення з служби ОСОБА_1 обіймав посаду першого заступника начальника міського відділу - начальника слідчого відділення Коломийського МВ Управління МВС України в Івано-Франківській області, його спеціальне звання - підполковник міліції.

У зв`язку з звільненням ОСОБА_1 на пенсію згідно наказу УМВС України в Івано-Франківській області № 475 від 31.08.2015 Коломийським МВ УМВС 09.09.2015 був виданий Грошовий атестат № 16, на підставі якого відповідач призначив позивачу пенсію в розмірі 3782,97 грн. з 01.09.2015, при обчисленні якої враховано посадовий оклад 1150 грн., оклад за спеціальне звання 130 грн., процентна надбавка 35% за вислугу років - 448 грн., середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці (надбавка за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100%, премія 121 %).

03.10.2017 ОСОБА_1 подав до Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області заяву про підвищення йому з 01.09.2015 пенсії шляхом її перерахунку із включенням до розміру грошового забезпечення отриманих ним одноразових додаткових видів грошового забезпечення: індексації, одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні. До заяви позивачем було додано довідку ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області № К-106/108/01/29-2017 від 29.09.2017 про нарахування та виплату ОСОБА_1 за час служби в УМВС України в Івано-Франківській області за 24 місяці перед звільненням, з 01.09.2013 по 31.08.2015, згідно записів в особових карточках, які знаходяться на зберіганні в архіві, сум грошового забезпечення та сум нарахованого на нього й перерахованого єдиного соціального внеску. Зокрема: у 2013 році одноразову премію в сумі 513 грн. (ЄСВ утримано з працівника 2,6% - 13,53 грн., нарахування роботодавця 34,7% - 178,13 грн.); одноразову премію в розмірі 770,02 грн. (ЄСВ утримано з працівника 2,6% - 20,02 грн., нарахування роботодавця 34,7% - 267,2 грн.); у 2014 році - індексацію в розмірі 903,75грн. (ЄСВ - 0 грн.), матеріальну допомогу в розмірі 6010 грн. (ЄСВ утримано з працівника 2,6% - 156,26 грн., нарахування роботодавця 34,7% - 2085,47 грн.); у 2015 році - індексацію у сумі 2757,56 грн. (ЄСВ - 0 грн.), матеріальну допомогу у сумі 14400 грн. (ЄСВ утримано з працівника 2,6% - 374,4 грн., нарахування роботодавця 34,7% - 4996,8 грн.); одноразову грошову допомогу у сумі 84015,36 грн., при звільненні з УМВС(ЄСВ - 0 грн.). Також позивач надав отриману в ліквідаційній комісії Довідку інформаційного характеру про складові його грошового забезпечення за період з 01.10.2013 по 31.08.2015.

Листом № 808/К-15 від 04.10.2017 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовило позивачу у проведенні перерахунку пенсії.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист. Згідно з частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) - пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з служби в органах внутрішніх справ, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що відсутні підстави для включення до грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється пенсія, отриманих позивачем матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, які не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17 (провадження № 11-806апп18), яка була підставою для зупинення провадження в даній адміністративній справі, в якій здійснено відступ від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10 березня 2015 року (№ 21-70а15), на яку покликався позивач.

Суд також вважає, що відсутні підстави для включення одноразової грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсії, оскільки вказана виплата є одноразовою допомогою та має інше правове призначення. Правову позицію щодо відсутності підстав для включення одноразової грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, висловлено в рішенні Верховного Суду України від 12 вересня 2017 року, прийнятому у справі № 21-1115а16 та в подальшому підтримано Верховним Судом у низці постанов, зокрема, від 3 травня 2018 року у справі №728/1876/17, від 22 листопада 2018 року у справі №344/10953/17.

Що стосується вимог про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації, суд виходить з наступного.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина 2 статті 19 Закону № 2017-ІІІ). Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно зі статтею 1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення -встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб -роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, суд приходить до висновку, що механізм індексації має універсальний характер і питання врахування індексації до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 6 Закону України № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині 1 цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно зі статтею 4 вказаного Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 %. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078, передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 %. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Згідно правового висновку Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 638/9697/17(провадження № К/9901/30616/18), в якій здійснено відступ від правового висновку Верховного Суду України щодо застосування норми права у подібних правовідносинах у частині відсутності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої військовослужбовцем індексації грошового забезпечення, викладеного у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 6 та 13 березня 2019 року у справах № 522/11262/16-а (провадження № К/9901/18884/18, К/9901/18886/18) та № 522/7855/17 (провадження № К/9901/5388/17, № К/9901/5385/17), - при вирішенні питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону України № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення № 1078. Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, неврахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення. Такий висновок не суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій в постанові від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, де предметом розгляду не було питання включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої індексації грошового забезпечення.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано до суду належних та допустимих доказів наявності підстав для не перерахунку пенсії позивачу за додатково наданою позивачем довідкою від 29.092017 щодо індексації. Отже, ГУПФУ протиправно не здійснило перерахунок пенсії позивачу з цієї підстави. Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що індексація відносяться до складу грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія.

Суд відхиляє доводи відповідача про наявність підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позовної давності, виходячи з такого. Відповідно до частини першої статті 99 КАС (у редакції, чинній на час подання цього позову) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга цієї статті КАС).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дізнався про призначення йому пенсії у неналежному розмірі, отримавши довідку ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області № К-106/108/01/29-2017 від 29.09.2017. У зв`язку з цим 03.10.2017 ОСОБА_1 подав до управління ГУПФУ в Івано-Франківській області заяву про проведення перерахунку розміру пенсії і, отримавши 04.10.2017 відмову у перерахунку, 05.10.2017 звернувся в суд з цим позовом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення» від 15.07.2015, який набрав законної сили 01.01.2016 р. визначено, що перерахунок пенсій у зв`язку з зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком (частина третя статті 51 Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач, звертаючись з даним позовом, не пропустив строк, визначений ч. 2ст. 99 КАС України.

Відповідно ст. 63 вищезгаданого Закону № 2262-12 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» належний перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів. Таким чином, захист прав позивача належить з 04.10.2016.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до ч.3 ст.139 КАС України, у разі часткового задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач квитанцією за № 132.79.1/6846301 від 05.10.2017 підтвердив сплату судового збору в розмірі 640 грн., а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 320 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5,9,77, 194, 205, 211, 229, 241-246,250,255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, ст. 99 КАС України (в редакції до 15.12.2017), суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, що полягають у відмові в перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ОСОБА_1 з 04.10.2016 з грошового забезпечення без урахування індексації в розмірах, зазначених в Довідці ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області інформаційного характеру про складові грошового забезпечення за період з 01.10.2013 по 31.08.2015 підполковника поліції ОСОБА_1 та Довідці ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області № К-106/108/01/29-2017 від 29.09.2017.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 04.10.2016 в розмірі обчисленому з 59 % грошового забезпечення з урахуванням індексації, зазначеної в Довідках ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області інформаційного характеру про складові грошового забезпечення за період з 01.10.2013 по 31.08.2015 підполковника поліції ОСОБА_1 та від 29.09.2017 № К-106/108/01/29-2017, здійснити виплату суми перерахунку, починаючи з 14.10.2016.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 320 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Місцезнаходження Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - вул. С.Стрільців 15, м. Івано-Франківськ, 76018; .

Рішення складене 01.04.2020.

Суддя: Ничик Г. І.