Справа № 620/333/20
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/333/20

Чернігівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області), в якому просить суд: визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області при розрахунку ОСОБА_1 розміру пенсії за віком; зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.06.1972 по 01.08.1975 у колгоспі «Спільна праця», 28.02.1973 перейменованому в колгосп ім. XXII партз`їзду; зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2019, у зв`язку зі зміною величини коефіцієнта страхового стажу та виплатити заборгованість за минулий час.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено йому у перерахунку пенсії з урахуванням періоду роботи з 01.06.1972 по 01.08.1975 у колгоспі «Спільна праця», що підтверджується показами свідків, чим порушено принципи справедливості та рівності громадян перед законом, не забезпечує осучаснення його пенсії і призводить до зниження пенсії.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 03.02.2020 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та встановлено відповідачу для подання відзиву на позов або заяви про визнання позову - 15-денний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та зазначає, що в своїй позовній заяві позивач вказує, що з червня 1972 року по серпень 1975 року під час шкільних канікул працював в колгоспі « Спільна праця», який 28.02.1973 перейменований в колгосп ім. XXII партз`їзду. Проте в зобов`язальній частині своїх позовних вимог просить зарахувати стаж з 01.06.1972 по 01.08.1975, не враховуючи те, що в цей період отримував середню освіту, про що свідчить атестат про середню освіту. Також відповідач зазначив, що до уваги приймаються показання свідків, які знали заявника по спільній з ним роботі в віці після 16 років за умови, що робота мала постійний характер. У випадку тимчасової роботи учнів на час періоду канікул робота в колгоспі до стажу не зараховується. Позивачем до позовної заяви не надано жодного документу, в якому зазначалася б його робота в період канікул в колгоспі «Спільна праця». Більше того, згідно довідки Губицької сільської ради Ріпкинського району від 04.09.2019 №216 року відсутні відомості про трудову діяльність позивача в колгоспі «Спільна праця» за період з 1972 року по 1975 рік. Отже у відповідача відсутні підстави для врахування періодів роботи з 01.06.1972 по 01.08.1975 в колгоспі «Спільна праця» в страховий стаж позивача.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що у відзиві відповідач не спростував його твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог. Відповідачем 27.11.2019 була проведена позапланова перевірка та опитані свідки за місцем проживання, про що складений акт від 27.11.2019 опитування свідків щодо підтвердження наявного трудового стажу. Тобто вся процедура для підтвердження наявного колгоспного трудового стажу за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, на підставі показань не менше двох свідків, визначена законодавством, виконана в повному обсязі. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Вважає, що навчання в школі та отримання освіти є поважною причиною не виконання ним встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві (колгоспі). Крім того, як видно з записів в трудових книжках свідків, мінімум трудової участі в колгоспі «Спільна праця» до 1973 року не встановлювався. Також позивач зазначив, що невиконання ним встановленого мінімуму трудової участі у 1972 - 1975 роках не є підставою не зарахування відповідачем такого періоду роботи до страхового стажу. В колгосп на роботу приймались учні загальноосвітніх шкіл, які працювали у вільний від навчання час по досягненні ними чотирнадцятирічного віку, що також підтверджується у роз`ясненні Пенсійного фонду України про порядок зарахування до страхового стажу роботи підлітків у колгоспі, якщо документи про це не збереглись, відповідно до яких членами колгоспу могли бути громадяни, які досягли 14-річного віку.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію по III групі інвалідності внаслідок захворювання, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж позивача (неповний) становить 24 роки 11 місяців 15 днів, з яких страховий стаж до 01.01.2004 17 років 9 місяців 24 дні та страховий стаж після 01.01.2004 - 7 років 1 місяць 21 день (а.с.25-26,56-61,64-65,82-86,94).

27.11.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, вид перерахунку - зарахування колгоспного стажу за період з червня 1972 року по 01.08.1975 на підставі показань свідків (а.с.23-24,63).

Листом від 03.01.2020 №53/03-14 відповідач повідомив позивача, що рішенням від 04.12.2019 йому відмовлено у перерахунку пенсії за віком (а.с.37,81).

Як вбачається з протоколу ГУ ПФУ в Чернігівській області від 04.12.2019 №139196 про відмову в перерахунку пенсії, позивачу відмовлено у зв`язку відсутністю правових підстав, оскільки до уваги приймаються показання свідків, які знали заявника по спільній з ним роботі в віці після 16 років за умови, що робота мала постійний характер. У випадку тимчасової роботи учнів на час періоду канікул робота в колгоспі до стажу не зараховується. До заяви від 27.11.2019 додані показання свідків про роботу за період з червня 1972 року по серпень 1972 року, з червня 1973 року по серпень 1973 року, з червня 1974 року по серпень 1974 року, з червня 1975 року по серпень 1975 року. Враховуючи наведене, відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача по заяві від 27.11.2019 на підставі показань свідків (а.с.62).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Так, у відповідності до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Положення статті 1 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) визначають, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить частина 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За статтею 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 18 Порядку №637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Підтвердження трудового стажу на підставі показань свідків, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, здійснюється органами Пенсійного фонду України відповідно до пункту 2 Порядку №637.

Як видно з матеріалів справи, спірним є не зарахування відповідачем в розрахунок стажу позивача період роботи останнього з 01.06.1972 по 01.08.1975 у колгоспі «Спільна праця», перейменованому 28.02.1973 в колгосп ім. XXII партз`їзду.

З показань свідків ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, внаслідок ліквідації підприємства та відсутності архівних даних, у відповідності до Порядку №637, від 04.09.2019, засвідчених в присутності голови Губицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, випливає, що позивач під час шкільних канікул працював повний робочий день в колгоспі «Спільна праця», перейменованому 28.02.1973 в колгосп ім. XXII партз`їзду, у період з червня 1972 року по серпень 1975 року і виконував різні види робіт. У вказаних свідків наявні трудові книжки колгоспника про їх роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивача (а.с.8-12,18-22,71-78).

Також на підставі заяви позивача відповідачем проведено опитування свідків ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), у відповідності до Порядку №637, про що складено акт опитування свідків щодо підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 27.11.2019 (а.с.17,80), у якому останні повідомили аналогічні свідчення, уточнивши період праці позивача, а саме: з червня 1972 року по серпень 1972 року, з червня 1973 року по серпень 1973 року, з червня 1974 року по серпень 1974 року, з червня 1975 року по серпень 1975 року. Для підтвердження сумісної роботи з заявником свідки пред`явили відповідачу трудові книжки колгоспника.

Як вбачається з архівної довідки від 12.07.2019 №01-13/265, виданої Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області, колгоспи ім. XXII партз`їзду с. Редьківка і «Спільна праця» с. Губичі об`єднано в колгосп ім. XXII партз`їзду с. Редьківка (протокол №1 загальних зборів членів колгоспу від 28.02.1973). Рішенням від 22.02.1989 колгоспи знову роз`єднали. У подальшому рішенням від 18.03.1993 колгосп ім. XXII партз`їзду с. Редьківка реорганізований в КСП «Лісова поляна», а рішенням від 30.03.1993 колгосп «Спільна праця» с. Губичі реорганізований в КСП «Спільна праця», які, відповідно до протоколу від 17.07.1993, об`єднані в КСП «Спільна праця» с. Редьківка. В 1994 році КСП «Спільна праця» переходить в с. Губичі. Рішенням загальних зборів від 04.04.2000 КСП «Спільна праця» с. Губичі реорганізовано в СГВК «Спільна праця», який рішенням загальних зборів від 24.05.2002 вирішено ліквідувати (а.с.15-16,68).

Відповідно до архівної довідки від 12.07.2019 №01-13/266, виданої Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області, в архівному фонді колгоспу «XXII партз`їзд» с Редьківка в протоколах засідань правління та загальних зборів колгоспників за 1972 1975 роки вказано такий мінімум вихододнів для чоловіків віком до 60 років: 1972 рік 260; 1973 рік 160; 1974 рік 250; 1975 рік 230 (а.с.14,69).

Вказане спростовує твердження відповідача, що мінімум трудової участі в колгоспі «Спільна праця» до 1973 року не встановлювався.

Відповідно до статті 188 Кодексу законів про працю Української РСР від 10.12.1971 №322-VIII (у редакції станом на день набрання ним чинності з 01.06.1972) не допускається прийняття на роботу осіб молодше шістнадцяти років. У виняткових випадках, за погодженням з фабричним, заводським, місцевим комітетом професійної спілки, можуть прийматись на роботу особи, які досягли п`ятнадцяти років.

Пунктом 1 статті 15 Закону СРСР від 15.07.1964 «Про пенсії і допомогу членам колгоспів» передбачалось зарахування до стажу роботи при призначенні пенсій роботи в якості члена колгоспу.

Крім того підпунктами «а», «б», «в» пункту 109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590, було передбачено, що крім роботи у якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховувався також: а) будь-яка робота, на якій працівник, не будучи робітником або службовцем, підлягав державному соціальному страхуванню; б) робота в якості голови або заступника голови колгоспу, якщо цей працівник був направлений (рекомендований) з числа робітників і службовців в колгосп відповідно до рішень радянських чи партійних органів; в) робота члена колгоспу в машинно-тракторній або спеціалізованій (лугомеліоративній, лісозахисній тощо) станції в якості механізатора за час до встановлення штатних посад механізаторів, якщо згодом колгоспник був зарахований до штату машинно-тракторної або спеціалізованої станції. При цьому робочим, які зараховані в штат в якості постійних робочих, а до цього працювали в машинно-тракторній або спеціалізованій станції також на постійній роботі, ця робота зараховується до стажу з включенням міжсезонних перерв.

Згідно з Типовим уставом колгоспу, прийнятим Третім Всерадянським з`їздом колгоспників і затвердженим постановою ЦК КПРС і Радою Міністрів СРСР від 28.11.1969 №910 членами колгоспу могли бути громадяни, які досягли 16-річного віку та виявили бажання своєю працею приймати участь у громадському господарстві колгоспу.

У спірний період з 01.06.1972 по 01.08.1975 позивачу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було від 14 до 17 років.

Як вбачається з атестату про середню освіту, виданого 26.06.1975, позивач у 1975 році закінчив повний курс Неданчицької середньої загальноосвітньої трудової політехнічної школи (а.с.28-67).

Отже у спірний період позивач навчався у школі, був її учнем, а не членом колгоспу, і, на переконання суду, він не міг бути прийнятий у члени колгоспу в цей період.

Крім того у матеріалах справи відсутні докази про прийняття позивача у члени колгоспу, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що у члени колгоспу він не приймався, оскільки навчався у школі.

Також суд враховує, що, відповідно до довідки Губицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 04.09.2019 №216, в документах колгоспу «Спільна праця» с. Губичі та колгоспу ім. XXII партз`їзду с. Редьківка відсутні дані про трудову діяльність ОСОБА_1 за період з 1972 року по 1975 рік (а.с.13,70).

Суд зауважує, що встановлювати стаж роботи на підставі показань не менше двох свідків можливо лише у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних.

Водночас у даному випадку в матеріалах справи наявна архівна довідка щодо відсутності в документах колгоспу «Спільна праця» с. Губичі та колгоспу ім. XXII партз`їзду с. Редьківка даних про трудову діяльність ОСОБА_1 за період з 1972 року по 1975 рік, тобто наявні документи вказаних колгоспів, але в них відсутні дані про трудову діяльність позивача та його членство у вказаних колгоспах, в тому числі і у вільний від навчання час.

Отже стаж роботи позивача не може встановлюватися показами свідків, оскільки, за наявності архівної довідки, це суперечить пункту 18 Порядку №637.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що членами колгоспу могли бути громадяни, які досягли 16-річного віку. Працюючими в колгоспі вважалися неповнолітні діти, котрі особисто перебували в трудових відносинах з колгоспом. Такі особи мали бути зараховані до членів колгоспу з виконанням постійних обов`язків або отримували наряди на виконання певної роботи, їм особисто нараховувалися трудодні. До стажу роботи, який давав право на пенсію, зараховувалася будь-яка робота в громадському господарстві колгоспу саме як члена колгоспу, незалежно від характеру і тривалості роботи та довгочасності перерв. Тобто безумовною ознакою для зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію, роботи в громадському господарстві колгоспу є статус члена колгоспу.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що підтверджують трудову діяльність позивача, а також його членство у колгоспі «Спільна праця», 28.02.1973 перейменованому в колгосп ім. XXII партз`їзду, з 01.06.1972 по 01.08.1975, а тому суд вважає правомірним висновок відповідача про відсутність правових підстав для зараховування спірного періоду роботи позивача до його загального стажу роботи та здійснення перерахунку пенсії у зв`язку зі збільшенням трудового стажу.

Позивачем не виконано передбаченого частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Водночас відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду правомірність своїх дій.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Чернігівській області при розрахунку ОСОБА_1 розміру пенсії за віком; зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.06.1972 по 01.08.1975 у колгоспі «Спільна праця», 28.02.1973 перейменованому в колгосп ім. XXII партз`їзду; зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2019, у зв`язку зі зміною величини коефіцієнта страхового стажу, та виплатити заборгованість за минулий час.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищенаведене, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню повністю.

Підстави для розподілу судових витрат, у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського окружного адміністративного суду або до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ - 21390940).

Суддя В.В. Падій