Справа № 523/2115/20
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/2115/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

06.02.2020 року до Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить суд:

- Скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11.12.2019 про закінчення виконавчого провадження №60607338, відкритого за заявою ОСОБА_1 по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 15.09.2019р. у справі №523/15136/15-а, та зобов`язати виконавця в установленому законом порядку постановою відновити виконавче провадження і надіслати постанову до сторін виконавчого провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10.02.2020 року матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії направлено за предметною підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

Адміністративна справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду та після проведення автоматичного розподілу справу призначено до розгляду головуючому судді Бутенко А.В.

24 березня 2020 року судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), в строки передбаченими ч. 4 ст. 287 КАС України.

Виклад позиції позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11.12.2019 закінчено виконавче провадження №60607338, відкрите по виконавчому листу, виданому Суворовським районним судом м. Одеси у справі №523/15136/15-а, в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі, згідно з виконавчим документом.

Позивач вважає, що зазначену постанову прийнято з порушенням його прав та законних інтересів на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі встановленому законодавством України та підтвердженого рішенням суду від 23.04.2019 р., яке залишилось не виконаним, а закінчення виконавчого провадження було проведено поза межами Закону України «Про виконавче провадження», тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Від Відповідача відзиву на позов не надходило. Інших заяв чи клопотань від сторін, до суду не надходило. Інші процесуальні дії судом не вчинялись.

Обставини справи.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.04.2019 року по справі №523/15136/15-а, за результатами перегляду судових рішень позов ОСОБА_1 (надалі Позивач) до Міністерства оборони України задоволений.

Судом зобов`язано Міністерство оборони України здійснити ОСОБА_1 перерахунок одноразової грошової допомоги по інвалідності, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. №499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" у розмірі 54-х місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення, визначеного згідно частини 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на день встановлення інвалідності II групи, з урахуванням раніше виплачених коштів.

Постанова набрала законної сили 23 квітня 2019р.

На виконання Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення (Протокол №99 від 09.08.2019р.) призначити одноразову грошову допомогу позивачу у розмірі 54-х місячного грошового забезпечення, в сумі 84 084,48 грн.

27.08.2019 р., з врахуванням раніше виплачених сум, Позивачу було виплачено 63726,48 грн.

Позивач вважає що Міністерством оборони України невірно визначено розмір належної Позивачеві одноразової допомоги та недоплачено 45 858грн. 42 коп., що не може вважатись повним виконанням рішення суду, оскільки приймаючи рішення, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в мотивувальній частині вказаної вище постанови зазначив наступне:

- розрахунок позивачу одноразової грошової допомоги Міністерство оборони України повинно проводити, виходячи з грошового забезпечення позивача у розумінні статті 9 Закону №2011-XII, а сааме, враховуючи посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення;

- розмір одноразової грошової допомоги, на яку позивач має право, повинен обчислюватись з розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців на момент встановлення МСЕК інвалідності позивачу (в даному випадку 11 червня 2007 року).

На виконання Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, Суворовським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист від 15.09.2019 р., на підставі якого Відповідачем 14.11.2019р. відкрито виконавче провадження №60607338,

Постановою від 11.12.2019 Відповідач закінчив виконавче провадження №60607338 в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі згідно з виконавчим документом, з посиланням на витяг з протоколу комісії МОУ від 09.08.2019 року №99.

20 грудня 2019 року до Міністерства юстиції України Позивачем направлено звернення із запитом про надання інформації про вчинення виконавчих дій Відповідачем по виконавчому листу, виданому Суворовським районним судом м. Одеси у справі №523/15136/15-а, з проханням надіслати рекомендованим поштовим відправленням копію постанови про відкриття виконавчого провадження з вказівкою реєстраційного номеру в АСВП та ідентифікатора доступу, для чого використати доданий до запиту маркований конверт.

27 січня 2020 р. до Міністерства юстиції України Позивачем направлена скарга на порушення Відповідачем вимог частини 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян», щодо неправомірної відмови в наданні скаржнику інформації по зверненню від 20.12.2019р.

30 січня 2020 року Позивач отримав лист від Відповідача щодо розгляду звернення Позивача від 20.12.2019р .в якому зазначено що державним виконавцем 14.11.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження і що 11.12.2019 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Як вказано в листі, що вказані постанови направлені сторонам виконавчого провадження.

Позивач зазначає, що вказані постанови не отримував і в запиті від 20.12.2019р. на надання інформації зажадав від Міністерства юстиції України надання зазначених процесуальних документів, а не надання письмових пояснень, ненадання яких свідчить про порушення вимог ч.1ст.20 Закону України «Про звернення громадян» щодо неправомірної відмови в надані запитуємої інформації.

Інших поштових відправлень від Відповідача, Позивач не отримував.

Таким чином, не погоджуючись з Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11.12.2019 року, якою закінчено виконавче провадження №60607338, відкрите по виконавчому листу, виданому Суворовським районним судом м. Одеси у справі №523/15136/15-а, Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно зі ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у самостійному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 р. (далі- Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі такого виконавчого документа як постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Положеннями ст. 18 Закону передбачено, обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404).

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Згідно із п. 9 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 39 цього Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи доказами, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебував виконавчий лист Суворовського районного суду м. Одеси від 15.10.2019 № 523/15136/15-а про зобов`язання Міністерство оборони України здійснити позивачу перерахунок одноразової грошової допомоги по інвалідності, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. №499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб у розмірі 54-х місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення, визначеного згідно частини 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на день встановлення інвалідності II групи, з урахуванням раніше виплачених коштів.

Державним виконавцем 14.11.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що при виконанні рішення державним виконавцем встановлено, що рішення виконано фактично в повному обсязі згідно з виконавчим документом, що підтверджується витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України від 09.08.2019 № 99.

Державним виконавцем 11.12.2019 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку що Відповідачем правомірно винесено постанову від 11.12.2019 про закінчення виконавчого провадження, в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі згідно з виконавчим документом Суворовського районного суду м. Одеси від 15.10.2019 № 523/15136/15-а, з посиланням на витяг з протоколу комісії МОУ від 09.08.2019 №99.

Щодо посилань Позивача на те, що необхідним є встановлення обставин доведення до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження копій постанов державного виконавця та інших документів виконавчого провадження відповідно до приписів ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, що Позивач не отримував, а ні постанову про відкритя виконавчого провадження №60607338 від 14.11.2019р., а ні постанову від 11.12.2019, якою Відповідач закінчив виконавче провадження в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі згідно з виконавчим документом, суд зазначає, що неотримання Позивачем зазначених постанов, не є підставою для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відповідно до чиннного законодавства.

Крім того, Позивач у своєму позові посилається на те, що Міністерством оборони України невірно визначено розмір належної Позивачеві одноразової допомоги та недоплачено 45 858грн. 42 коп., що не може вважатись повним виконанням рішення суду.

Суд зазначає, що даний спір належить до окремого позовного провадження між Позивачем та Міністерством оборони України, розмір належної Позивачеві одноразової допомоги, розмір грошового забезпечення на день встановлення інвалідності II групи, з урахуванням раніше виплачених коштів, у виконавчому листі не зазначені, а тому незгода Позивача із нарахованим та виплаченим розміром допомоги не є підставою для висновків, що Відповідачем було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №60607338 від 11.12.2019 з порушенням його прав та законних інтересів на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, встановленому законодавством України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позвоні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до задоволення не підлягають.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, у рішенні у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст.255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст.287 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п.15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України. Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 272 КАС України.

Суддя Бутенко А.В.

.