Справа № 200/1995/20-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2020 р. Справа№200/1995/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., при секретарі - Оганянц О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.08.2019 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії. Своїм листом, надісланим відповідачем у відповідь на запит позивача через особистий кабінет порталу ПФУ, ОСОБА_1 повідомлено про те, що з серпня місяця 2019 року розмір його пенсії складає 5 838, 94 грн. На свої неодноразові звернення до відповідача із запитом терміну появи протоколу призначення/перерахунку його пенсії за серпень місяць 2019 року, відповідач повідомив, що розмір пенсії позивача станом на 01.08.2019 року складає 5 838, 94 грн. на місяць та в листопаді 2019 року пенсія йому буде виплачена з урахуванням доплати в різниці з 01.08.2019 року по 31.10.2019 року в розмірі 6 417, 63 грн. Проте, як стверджує позивач, відповідач відмовляється виплатити йому заборгованість, утворену внаслідок перерахунку його пенсії, посилаючись у своїх відповідях на постанову Кабінету Міністрів України № 635. А саме, відповідач у відповіді зазначає, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Вважаючи такі дії відповідача дискримінаційними по відношенню до себе, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення переказу різниці пенсії позивача по інвалідності в розмірі 6 417, 63 грн за період з серпня по жовтень 2019 року включно; зобов`язати відповідача здійснити виплату різниці пенсії позивача по інвалідності в розмірі 6 417, 63 грн не пізніше наступного місяця, який є остаточним терміном вступу в дію рішення суду на користь позивача та встановити судовий контроль з виконання рішення суду.

Відповідачем на адресу суду надано відзив на позовну заяву позивача, у якому відповідач заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог позивача та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач зазначає, що 07.08.2019 року позивач через веб-портал електронних послуг звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (перехід на інший вид пенсії як непрацюючий пенсіонер) відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 22.08.2019 року відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача. Страховий стаж після перерахунку склав 37 років 0 місяців 18 днів (врахований до 07.03.2017 року). Проте у зв`язку із уточненням даних електронної пенсійної справи 15.10.2019 року проведено перерахунок через зміну розрахунку, у зв`язку із чим склалась заборгованість за період з 01.08.2019 року по 31.10.2019 року на суму 6 417, 63 грн. Зазначена заборгованість обліковується в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та буде виплачена на підставі окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Ухвалою від 26.02.2020 року Донецький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання на 25.03.2020 року о 09 годині 45 хвилин.

Позивач, представник відповідача на судове засідання не з`явились, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялись судом належним чином.

В матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи без його участі.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить копія паспорту серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5-7).

Згідно з довідкою № від 25.07.2017 року фактичним місцем проживання позивача є наступна адреса: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Як встановлено на підставі матеріалів справи та не заперечується сторонами ОСОБА_1 перебуває на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області на підставі електронної пенсійної справи, яка надійшла до управління з управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області як отримувач пенсії по інвалідності третьої групи внаслідок загального захворювання, призначену з 17.03.2011 року на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року (а.с. 19, 21, 26, 27, 29).

07.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою до управління про перерахунок його пенсії згідно з ч. 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та перехід на інший вид пенсії як непрацюючому пенсіонеру (а.с. 1, 21, 51).

Відповідачем в свою чергу з серпня 2019 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , після якого обчислено страховий стаж позивача відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж після перерахунку склав 37 років 0 місяців 18 днів (врахований по 07.03.2017 року). Розмір пенсії позивача після перерахунку склав з 07.08.2019 року - 5 838, 94 грн (а.с. 19, 20, 21, 51).

У зв`язку з уточненням даних електронної пенсійної справи позивача 15.10.2019 року Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області проведено перерахунок пенсії позивача через зміну розрахунку. У зв`язку із чим склалась заборгованість за період з 01.08.2019 року по 31.10.2019 року на загальну суму 6 417, 63 грн (а.с. 51). Зазначене встановлено на підставі наявних доказів в матеріалах справи та не заперечується сторонами, а також підтверджується протоколом за «період з 01.08.2019 року по 31.10.2019 року», згідно з яким вбачається наявна заборгованість по виплаті пенсії позивачу у сумі 6 417, 63 грн. (а.с. 58).

ОСОБА_1 неодноразово звертався з приводу не виплати йому заборгованості із пенсії внаслідок її перерахунку до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Кабінету Міністрів України (а.с. 25, 28, 31, 42). Але у відповідь позивач отримував тільки листи з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», згідно якої суми пенсій, які не виплачені, обліковуються в органі , що здійснює пенсійні виплати, та будуть виплачені на умовах порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, за окремим фінансуванням на означені цілі (19, 20, 21, 22, 26, 27, 32 ).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати заборгованості з різниці його пенсії по інвалідності внаслідок її перерахунку у розмірі 6 417, 63 грн, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI (далі за текстом Закон України № 1058).

Відповідно статті 5 Закону України № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно зі статтею 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

22.11.2014 набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, який згідно його преамбули відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 7 цього Закону для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., N 81, ст. 2296; 2015 р., N 70, ст. 2312). Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Відповідач не заперечує щодо наявності заборгованості перед позивачем з виплати різниці його пенсії внаслідок її перерахунку за період з 01.08.2019 по 31.10.2019 у сумі 6 417, 63 грн., однак зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 її виплата буде можлива лише на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Суд зауважує, що згідно зі статтею 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту.

Підзаконний нормативно-правовий акт, на який посилається відповідач як підставу невиплати заборгованості із пенсії, не є законом, а тому не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, або «інші права», як це зазначено у ст. 9 Закону, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи. Вказаний Закон встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, а тому підзаконним нормативно-правовим актом (Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою КМУ № 365 від 08.06.2016), яким визначаються певні питання призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам також не може звужуватись обсяг конституційних прав та свобод таких осіб.

Практикою Суду встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях.

Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

За приписами статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Керуючись частиною другою статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 78 КАС України на відповідача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про не доведення відповідачем правомірності невиплати утвореної заборгованості внаслідок перерахунку пенсії позивачу за період з 01.08.2019 по 31.10.2019 у розмірі 6 417, 63 грн.

Згідно ч.ч. 2-3 ст. 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення переказу різниці з його пенсії по інвалідності в розмірі 6 417, 63 грн за період серпень, вересень, жовтень 2019 року на його картковий рахунок в Ощадбанку з посиланням на постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014 року та № 365 від 08.06.2016 року, які не мають ніякого відношення до затримки пенсій при їх переводу з одного виду на інший. Також позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити виплату різниці пенсії по інвалідності за період серпень, вересень, жовтень 2019 року в розмірі 6 417, 63 грн не пізніше наступного місяця, який є остаточним терміном вступу в дію рішення суду на користь позивача.

Проте беручи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає за необхідне обрати наступний спосіб захисту порушеного права позивача. А саме визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині невиплати позивачу заборгованості з пенсії, яка утворилась внаслідок її перерахунку, за період з 01.08.2019 року по 31.10.2019 року у розмірі 6 417, 63 грн та зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачеві заборгованості з пенсії по інвалідності, яка утворилась внаслідок її перерахунку, за період з 01.08.2019 року по 31.10.2019 року у розмірі 6 417, 63 грн.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Щодо встановлення судового контролю суд зазначає, що в силу положень ч.1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Отже, у викладеній нормі йдеться про право, а не обов`язок суду щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення. Водночас з цим, позивачем не наведено, і матеріли справи також не містять обставин, які б свідчили про те, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення.

Таким чином, у даному випадку суд не знаходить підстав для застосування приписів ст. 382 КАС України щодо встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Розглядаючи клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору, яке обґрунтоване тим, що позивач хвора людина та людина, яка має тяжкий майновий стан, а саме, що у позивача відсутні кошти на сплату судового збору у зв`язку з відсутністю доходу, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Нормами статті 133 КАС України, передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону № 3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є військовослужбовці, батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів, одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї, особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд зазначає, що єдиною підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. При цьому, клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в позовній заяві, яка подається до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною 1 статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Оскільки клопотання про звільнення від сплати судового збору позивача обґрунтовано тим, що позивач хвора людина, та людина яка має тяжкий майновий стан, суд вважає вказане клопотання обґрунтованим.

Так, з метою забезпечення доступу позивача до правосуддя, на підставі частини першої статті 8 Закону № 3674-VI суд вважає за можливе відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення в адміністративній справі.

Тому дане клопотання підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат по даній справі, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб становить 2 102, 00 грн.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачу була відстрочена сплата судового збору та у зв`язку з задоволенням позову, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача 840, 80 грн на користь Державного бюджету України, як того вимагає ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 133, 139, 242, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 35) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Бахмутсько-Лиманського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати заборгованості з пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , яка утворилась внаслідок її перерахунку, за період з 01.08.2019 року по 31.10.2019 року в сумі 6 417, 63 грн.

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 заборгованості з пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , яка утворилась внаслідок її перерахунку, за період з 01.08.2019 по 31.10.2019 року в сумі 6 417, 63 грн.

Стягнути з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840, 80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 30.03.2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб