Справа № 420/8081/19
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8081/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул.Семінарська, буд.5, м.Одеса, 65044, ) до Причорноморського Державного Регіонального геологічного підприємства (, місце знаходження: вул. Інглезі 1, м. Одеса, 65070) про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС в Одеській області до Причорноморського Державного Регіонального геологічного підприємства про стягнення коштів за податковим боргом.

В обґрунтування позовної заяви, позивач зазначає, що на дату подання позовної заяви, відповідно до розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІКП), у відповідача наявна податкова заборгованість перед бюджетом в сумі - 7 172 544 грн. 44 коп., а саме: по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 6 229 774,55 грн.; по земельному податку з юридичних осіб на загальну суму 942 769,89 грн.

Ухвалою суду від 02.01.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи на 05.02.2020 року.

27.01.2020 року через канцелярію суду за вхід. № 3585/20 надійшов відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що у розрахунках позовної заяви містяться дані нарахувань із заборгованості відповідача за 2017-2019 роки, а у податковій вимозі форми «Ю» зазначена дата 02.10.2012р., тобто на думку відповідача, вказана податкова вимога не може бути визнана належним та допустимим доказом. Також, відповідач вказує, що податкової вимоги у зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податкового боргу в розмірі 7 141 696 грн. 73 коп. взагалі не отримував.

05.02.2020 року через канцелярію суду за вхід. № 5228/20 надійшла відповідь на відзив, у якій позивачем викладені пояснення по суті позовної заяви

10.02.2020 року через канцелярію суду за вхід. № 5789/20 надійшли заперечення на позов.

В судове засідання призначене на 05.03.2020 року сторони не з`явились. Про дату, час і місце повідомлені належним чином. Однак, 05.03.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

05.03.2020 року закрито підготовче провадження у справі та продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Причорноморське Державне Регіональне Геологічне Підприємство зареєстроване у юридичному департаменті Одеської міської ради з 10.08.1998 р. за № 5001313. Причорномор ДРГП перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС в Одеській області (Північне управління, Малиновська державна податкова інспекція) з 11.01.1997 року та зареєстрований за №202521.

Згідно з п. 15.1. ст. 15 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI визначено, що платниками податків є фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або проводять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

П. п. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 36.1. ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи; крім того, п. 36.5. ст. 36 ПК України встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з довідкою розрахунком заборгованості до бюджету та інтегрованої карти платника (ІКП), податкова заборгованість Причорномор ДРГП перед бюджетом становить 7 172 544 грн. 44 коп., а саме:

- по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 6 229 774,55 грн.;

- по земельному податку з юридичних осіб на загальну суму 942 769,89 грн.

Заборгованість по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) виникла в результаті:

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість №4 від 17.01.2018 на загальну суму 680 949,00грн. - 144 642,53 (сплата) = 536 306,47грн.;

Проведення перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість.

В результаті перевірки складено акт від 19.01.2018 року №76415-32-12- 12/1432144, на підставі якого винесено податкове повідомлення - рішення № від 07.02.2018 року на загальну суму 491 627,23 грн. (штрафна санкція));

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.03.2018 - 139 587,00 грн.;

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № 2 від 16.05.2018 - 230 408,00 грн.

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.06.2018 на загальну суму 186 533,00 грн.

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.07.2018 - 336 815,00 грн.

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № від 16.08.2018 - 152 200,00 грн.

Проведення перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість. В результати перевірки складено акт від 23.05.2018 року №11650/15-32-12-12/1432144, на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення № від 10.07.2018 року на загальну суму 104 758,24 грн. (штрафна санкція));

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.09.2018 - 262 550,00 грн.

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.10.2018 - 275600,00 грн.

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № від 20.11.2018 - 316 664,00 грн.

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.12.2018 - 326 597,00 грн.

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.01.2019 - 393 102,00 грн.

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість №7 від 18.03.2019 - 31 677,00 грн.

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.04.2019 - 168 951,00 грн.

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № 5 від 17.05.2019 - 70 654,00 грн.

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.06.2019 - 62 709,00 грн.

Проведення перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість. В результати перевірки складено акт від 17.01.2019 року №194/15-32-51-06/1422144, на

підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення № від

28.03.2019року на загальну суму 243 937,20 грн. (штрафна санкція));

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № від 16.07.2019 - 221 428,00 грн.

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість №5 від 20.08.2019 - 221 731,00 грн.

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.09.2019 - 198 046,00 грн.

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № від 17.10.2019 - 11 405,00 грн.

Проведення перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість. В результаті перевірки складено акт від 15.07.2019 року №5887/15-32-51-06/1432144, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення №6 від 06.09.2019 року на загальну суму 89 040,20 грн. (штрафна санкція));

Нарахування податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.11.2019 - 404 716,00 грн.

Нарахування пені на загальну суму 733 666, 51 грн., відповідно до ст.129 Податкового кодексу України та ч.4 гл.2 розділу ІІІ «Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422.

У зв`язку з відсутність підтверджуючих документів на суму 5 453, 50 грн. сума з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) , що підлягає стягненню становить 6 224 321,05 грн.

Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб виникла в результаті:

Нарахування податкової декларації з земельному податку з юридичних осіб №0 від 16.02.2017 - 156 584,60 грн.

Нарахування податкової декларації з земельному податку з юридичних осіб №2 від 06.02.2018 - 346 207,50 грн.

Нарахування податкової декларації з земельному податку з юридичних осіб №2 від 19.02.2019 - 288 506,30 грн.

Проведення камеральної перевірки звітності з плати за землю. В результати перевірки складено акт від 16.07.2019 року №5953/15-32-51-06/1432144. на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення №6 від 10.09.2019 року на загальну суму 52 225,47грн.(штрафна санкція));

Нарахування пені на загальну суму 73 851,81 грн., відповідно до ст.129 Податкового кодексу України та ч.4 гл.2 розділу III «Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422.

У зв`язку з відсутність підтверджуючих документів на суму 25 394,15 гри., сума з земельного податку з юридичних осіб, що підлягає стягненню становить 917375,68 грн.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або проводять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Приписами пп. 14.1.175, п. 14.1 ст. 14ПК України встановлено, що податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання;

Згідно положень пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Приписами п. 59.1, п. 59.3 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

В зв`язку з несплатою Відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ю» № 1351 від 02.10.2012 року (копія корінця податкової вимоги додається), яку було направлено платнику рекомендованим листом.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 ПКУ, у разі якщо у платника податків якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилась, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового Кодексу України, контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень п. 95.1, п. 95.3 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Суд не приймає доводи позивача, що податковий борг виник до часу винесення податкової вимоги, у зв`язку із чим строк давності сплинув у 2015 році.

По перше: Орган ДФС не уповноважений направляти платникові податків нову податкову вимогу, якщо не було переривання податкового боргу, навіть за умови, що за одним видом податку заборгованість погашена, а за іншим - виникла. Незаконне виставляння платникові податків податкової вимоги обмежує його в правах: наприклад, майно платника податків потрапляє під податкову заставу. Тому якщо процедура пред`явлення податкових вимог порушена, платники податків мають право оспорити незаконні дії органу ДФС, що і зробило підприємство в розглянутій ситуації.

По друге: згідно з розрахунком заборгованості та інтегрованою карткою платника (ІКП), податкова заборгованість Причорномор ДРГП перед бюджетом становить 7 172 544 грн. 44 коп. і вказана заборгованість у значній сумі виникла у період 2017 -2019 рр. за нарахуваннями за податковими деклараціями з податку на додану вартість та з земельному податку.

Щодо заборгованості відповідача по земельному податку.

Пунктом 286.2. статті 286 коментованого Кодексу визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Згідно статті 290 Податкового кодексу України плата за землю зараховуються до місцевих бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодекс України для плати за землю.

Відповідно до пункту 56.11. статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що самостійно обраховане податкове зобов`язання відповідача із земельного податку, визначене ним в податкових деклараціях з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), є узгодженим з дня подання таких декларацій.

З огляду на вказане, самостійно визначені відповідачем зобов`язання земельного податку на загальну суму 917 375,68 грн. та несплачені ним у строки встановлені Кодексом, є узгодженими, а, отже, становлять податковий борг.

Порядок надання податкової декларації та строки розрахунків з бюджетом з податку на додану вартість визначено ст. 203 Податкового кодексу України.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку встановленого ПКУ для подання податкової декларації.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПКУ строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПКУ (пп. 14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПКУ).

Сума ПДВ, що підлягає сплаті до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Податковим кодексом України передбачено, що при від`ємному значенні така сума, зокрема, враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 прим. 1.3 ст. 200 прим. 1 ПКУ на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з ПДВ затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 р. № 21.

З огляду на вказане, податковим органом підтверджено належним чином наявність податкового боргу по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено) ; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на те, що суб`єкт владних повноважень не поніс витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, жодні витрати не підлягають розподілу та стягненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 255, 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул.Семінарська, буд.5, м.Одеса, 65044, ) до Причорноморського Державного Регіонального геологічного підприємства (, місце знаходження: вул. вул. Інглезі 1, м. Одеса, 65070) про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з Причорноморське Державне Регіональне Геологічне Підприємство (4), а саме з усіх відкритих рахунків в банках, обслуговуючих підприємство суму заборгованості:

- з земельного податку з юридичних осіб - 917 375,68 грн. та перерахувати на бюджетний рахунок - UА1015007, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м.Одесі/Малиновський р-н /18010500.

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 6 224 321,05грн., на бюджетний рахунок - UА9015007, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м.Одесі/Малиновський р-н /114060100.

Рішення суду набирає законної сили, відповідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Токмілова Л.М.

.