Справа № 560/2952/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2952/19
Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.
Суддя-доповідач: Франовська К.С.

02 квітня 2020 року

м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Франовської К.С.
суддів: Кузьменко Л.В. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" про визнання протиправною відмови у внесенні змін до наказу №39 о/с від 30.08.2018 року, викладеної у листі відповідача № 5061 від 30.08.2019 та зобов`язання повторно переглянути підстави звільнення з урахуванням висновків медичної військово-лікарської комісії та рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року по справі №560/1890/19.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною відмову Державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" у внесенні змін до наказу №39 о/с від 30.08.2018 року стосовно зміни підстави звільнення ОСОБА_1 , викладену листом № 5061 від 30.08.2019.

Зобов`язано Державну установу "Хмельницький слідчий ізолятор" повторно переглянути підставу звільнення ОСОБА_1 , зазначену у наказі про її звільнення №39 о/с від 30.08.2018 року, з урахуванням висновків медичної військово-лікарської комісії та встановлених судовими рішеннями обставин.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що волевиявлення працівника на припинення трудового договору було реалізоване шляхом написання заяви на звільнення. До звільнення зі служби позивач не подавала кадровій службі клопотання про отримання направлення для проходження лікарської (військово - лікарської) експертизи до ВЛК за місцем проживання, відтак не проходила огляд або обстеження. Зважаючи на це, у відповідача відсутні підстави для врахування подальшого висновку комісії та внесення змін до наказу в частині підстави звільнення позивача зі служби. Також зазначає, що на момент звільнення позивач не могла пройти медичне обстеження як співробітник Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор», оскільки був відсутнім чинний договір про медичне обслуговування працівників кримінально-виконавчої служби протягом 2018 року, відтак працівники установи для проходження медичних обстежень не направлялись.

Представник позивача у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 проходила службу в Державній кримінально - виконавчій службі України на посаді старшого інспектора (з організації комунально - побутового та інтендантського забезпечення) відділу інтендантського та господарського забезпечення державної установи "Хмельницькій слідчий ізолятор".

13 квітня 2017 року під час виконання службових обов`язків ОСОБА_1 отримала травму, що підтверджується Актом розслідування нещасного випадку, який мав місце 13 квітня 2017 року о 11 год. 30 хв. в приміщенні камери №72 під час проведення обшуку.

Згідно рапорту від 21 серпня 2018 року, старшого інспектора (з організації комунально - побутового та інтендантського забезпечення) ВІГЗ державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено із служби за власним бажанням на підставі п.7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", про що видано наказ державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" від 30 серпня 2018 року №39 о/с.

В подальшому ОСОБА_1 пройшла медичний огляд ВЛК та отримала за наслідками його проведення Постанову №33/46/1/-2/18з/-5/18т від 18 жовтня 2018 року, якою встановлено: "Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків" та "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції".

Згідно довідки до акта медико-соціальною експертною комісією Серії АВ №1110380 від 30 листопада 2018 року, ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності безтерміново, та що травма, Так, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

На підставі вказаних висновків позивач звернулась із заявою до начальника державної установи "Хмельницькій слідчий ізолятор" про внесення змін до наказу № 39 о/с від 30 серпня 2018 року в частині формулювання підстави звільнення зі служби в поліції за п.7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 - на п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) Закону України "Про національну поліцію".

Листом від 21 травня 2019 року №Л-19 позивача повідомлено, що підстави вносити зміни до наказу № 39 о/с від 30 серпня 2018 року відсутні, в зв`язку з тим, що позивач звільнена згідно рапорту від 21 серпня 2018 року за власним бажанням.

Не погоджуючись з такими діями та висновком відповідача, позивач у липні 2019 року звернулась в суд з адміністративним позовом до Державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" про зобов`язання державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" внести зміни до наказу №39 о/с від 30 серпня 2018 року в частині підстави звільнення підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , старшого інспектора (з організації комунально - побутового та інтендантського забезпечення) відділу інтендантського та господарського забезпечення державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" з "пп. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням)" на "пп. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію".

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року (у справі № 560/1890/19 ) позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Державну установу "Хмельницький слідчий ізолятор" ініціювати перегляд підстави звільнення підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 з врахуванням висновків медичної військово - лікарської комісії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На звернення ОСОБА_1 до відповідача щодо виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року у справі № 560/1890/19, відповідач надав відповідь про відсутність правових підстав для внесення змін до наказу про звільнення від 30.08.2018 року №39о/с

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідачем не було надано оцінки висновкам військово-медичної лікарської комісії, зазначеним у вказаних судом документах, зокрема щодо причинного зв`язку захворювання позивача та отриманого розладу здоров`я з отриманою травмою. Переглядаючи підстави звільнення позивача, відповідач не врахував усіх суттєвих обставин, у тому числі висновки медичної військово - лікарської комісії та вимоги пункту 13 розділу VI Положення про діяльність медичної (військово - лікарської) комісії МВС. Враховуючи встановлені рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року у справі №560/1890/19 обставини, які не були враховані при перегляді питання, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність прийнятого відповідачем рішення.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02 липня 2015 року "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII).

За приписами частини першої статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави. Тобто зазначена норма містить вичерпний перелік підстав для звільнення особи зі служби в поліції.

Частиною другою статті 77 Закону №580-VIII встановлено, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Судом встановлено, що 21 серпня 2018 року, старший інспектор (з організації комунально - побутового та інтендантського забезпечення) ВІГЗ державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" підполковник внутрішньої служби Андрущишина Л.О. подала рапорт про звільнення із служби за власним бажанням. Просила питання про звільнення на засіданні кадрової комісії розглянути за її відсутності, зазначила, що претензій щодо звільнення не має (а.с.32).

На підставі поданого рапорту, ОСОБА_1 звільнено із служби за власним бажанням на підставі п.7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", про що видано наказ державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" від 30 серпня 2018 року №39 о/с.

Таким чином, на момент прийняття відповідачем наказу від 30 серпня 2018 року №39 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби існувала лише одна підстава для звільнення - за власним бажанням на підставі поданого рапорту.

Щодо доводів позивача, з якими погодився суд першої інстанції, що Свідоцтво про хворобу є підставою для внесення змін до наказу про звільнення, а саме: в частині формулювання підстави для звільнення: не за пунктом 7 (за власним бажанням), а за пунктом 2 (через хворобу), апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Відповідно до частини дев`ятої статті 95 Закону №580-VIII, поліцейські зобов`язані щороку проходити комплексний медичний огляд (диспансеризацію), а за необхідності - цільові медичні огляди, психофізіологічні обстеження і тестування в порядку, визначеному Міністром внутрішніх справ України.

Статтями 50, 61, 65, 77 Закону №580-VIII, частини десятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", статті 21 Закону України "Про Національну гвардію України", статті 70 "Основи законодавства України про охорону здоров`я" та з метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України, Міністерством внутрішніх справ України видано наказ "Про затвердження Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС" від 3 квітня 2017 року №285 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2017 р. за № 559/30427) (далі - Положення №285).

Відповідно до пункту 8 розділу III "Організація проведення лікарської та військово-лікарської експертизи" Положення №285, особи, що проходять медичний огляд, надають лікарям - членам ВЛК оригінал документа, що посвідчує особу (паспорт, службове посвідчення, військовий квиток чи приписне свідоцтво).

Перед медичним оглядом проводяться рентгенологічне (флюорографічне) обстеження органів грудної клітини, електрокардіографія, загальні аналізи крові та сечі, аналіз крові на цукор, обстеження на сифіліс (реакція Вассермана), гепатити В, С та ВIЛ-інфікування, для осіб старше 40 років - вимірювання рівня внутрішньоочного тиску (пункт 9).

Медичний огляд осіб у ВЛК проводиться з обов`язковим обстеженням лікарями-спеціалістами: терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, отоларингологом, дерматологом, стоматологом, психіатром та лікарем-психологом або практичним психологом закладів охорони здоров`я МВС. Жінки обов`язково обстежуються гінекологом (пункт 11).

Відповідно до пункту 15 розділу III "Організація проведення лікарської та військово-лікарської експертизи" Положення №285, у разі виникнення необхідності уточнення діагнозу захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва) чи їх наслідків ВЛК може запропонувати особі, що проходить лікарську (військово-лікарську) експертизу, амбулаторне або стаціонарне обстеження в закладах охорони здоров`я МВС.

У випадках, коли проведення необхідного дослідження стану здоров`я у закладах охорони здоров`я МВС неможливе, стаціонарне або амбулаторне обстеження може проводитись у інших закладах охорони здоров`я (за їх згодою).

Правилами пункту 16 розділу III "Організація проведення лікарської та військово-лікарської експертизи" Положення №285 визначено, що до направлення ВЛК на стаціонарне обстеження додається Акт дослідження стану здоров`я (далі - Акт дослідження) (додаток 5). Після проведеного обстеження заповнений Акт дослідження завіряється підписами начальника закладу охорони здоров`я і лікаря, що проводив обстеження, та скріплюється печаткою цього закладу. Акт дослідження розглядається з урахуванням усіх даних про стан здоров`я і фізичного розвитку та є додатковим матеріалом при прийнятті остаточного експертного рішення ВЛК щодо придатності особи до служби або навчання.

Відповідно до пункту 19 розділу III "Організація проведення лікарської та військово-лікарської експертизи" Положення №285, постанова ВЛК щодо придатності (непридатності) особи до служби, яка приймається за результатами медичного огляду, заноситься до Акта медичного огляду, Книги (журналу) обліку документації ВЛК (додаток 9) і оформлюється Довідкою (додаток 10) або свідоцтвом про хворобу.

Про прийняте рішення ВЛК інформує відповідний підрозділ кадрового забезпечення чи командира військової частини (пункт 19). Наведені норми свідчать, що Довідка (додаток 10) або Свідоцтво про хворобу виносяться саме на час фактичного огляду особи.

Враховуючи викладене, рішення ВЛК про непридатність особи до служби в поліції, яке є підставою для звільнення через хворобу, повинне передувати звільненню.

Таким чином, після звільнення позивача на підставі наказу від 30 серпня 2018 року зі служби за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону №580-VIII, між сторонами були припинені трудові та службові відносини, у зв`язку із чим відповідач втратив повноваження на зміну наказу про звільнення позивача, при цьому, в даному випадку відсутні були також і підстави для зміни наказу.

Щодо висновків суду про неможливість проходження позивачем ВЛК внаслідок того, що тривалий час договір, укладений між Державною установою "Хмельницький слідчий ізолятор" та Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області" на проведення профілактичного медичного огляду працівників ізолятора, фактично не виконувався через відсутність фінансування, колегія суддів вважає його помилковим, оскільки позивач не позбавлена була можливості подати рапорт або заяву для відкликання попереднього рапорту або його не розгляду, оскаржити дії відповідача щодо відмови у видачі направлення на проходження ВЛК , пройти обстеження в інших закладах охорони здоров`я тощо. Однак з жодними заявами у період з дати подання рапорту до звільнення позивач не зверталась.

Крім того, судом надано помилкову оцінку отриманої позивачем Постанови ВЛК, яка не може слугувати підставою для внесення змін до наказу про звільнення позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 13 розділу VI "Проведення лікарської експертизи поліцейським" Положення №285, колишні поліцейські або колишні особи рядового й начальницького складу можуть ініціювати питання щодо визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень). У такому випадку вони звертаються до підрозділу кадрового забезпечення за місцем колишньої служби для отримання направлення на проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи до ВЛК за місцем проживання. Перегляд раніше прийнятої постанови ВЛК проводиться за заявою колишнього поліцейського, колишньої особи рядового чи начальницького складу.

Зазначена норма Положення №285 стосується права колишнього поліцейського ініціювати питання щодо визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань. Однак, позивачем не ініціювалося питання щодо визначення його стану здоров`я (в частині придатності до служби) на момент звільнення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками місцевого суду про те, що після звільнення позивача зі служби, встановлення факту непридатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, впливає на формулювання підстав для звільнення. Крім того, позивач погоджується зі своїм звільненням, однак просить лише змінити підстави звільнення, що не можливо зробити після прийняття наказу про звільнення зі служби.

Дана правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду викладеній у постанові від 13.02.20 р. у справі №817/1670/17.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, з урахуванням наведеного , колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, через що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" задовольнити .

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року скасувати, прийняти постанову, якою у позові ОСОБА_1 до Державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" про визнання відмови протиправною та зобов`язаня вчинити дії ,- відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 квітня 2020 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Кузьменко Л.В. Совгира Д. І.