Справа № 300/1735/19
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2020 р. справа № 300/1735/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206000/2019/00217 від 18.03.2019, рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці ДФС (далі - відповідач) про визнання протиправними і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206000/2019/00217 від 18.03.2019, рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, в порушення статей 49, 51, 53, 57-58 Митного кодексу України, за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару - транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, бувший в експлуатації, номер кузова НОМЕР_1 , рік виготовлення - 2017, обраний метод його визначення, а саме основний - за ціною договору (контракту), протиправно здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за резервним методом, внаслідок чого прийнято оскаржувані картка відмови та рішення від 18.03.2019.

Позивач стверджує, що розрахунок за транспортний засіб здійснено готівкою, що підтверджується рахунком-фактурою №203200 від 25.02.2019, який містить усі необхідні реквізити (дані продавця і покупця, марку та модель транспортного засобу, ідентифікаційний номер кузова, інформацію про ціну, інформацію про оплату), а платіжний документ б/н містить дані автомобіля марки та моделі, суму оплати 15800 Євро. Договір купівлі-продажу від 25.02.2019 містить аналогічну інформацію що в рахунку фактурі та платіжному документі а також інформацію про отримання коштів в сумі 15800 Євро, та відомості про те, що автомобіль після ДТП. Зазначає, що відповідач не наводить підстав прийняття чи неприйняття поданих із митною декларацією документів до митного оформлення та не вказав у чому полягає сумнів щодо вказаних документів. Перед застосуванням другорядних методів в порушення ст.ст.59-60 МК України відповідачем не проведена процедура консультацій. Вважає, що посилання на ризики згенеровані програмою АСАУР 105-2, 106-2 не надають відповідачу право на визначення митної вартості за резервним методом. Звертає увагу, що відповідачем не надано розрахунку коригування митної вартості на пошкодження зазначені у договорі купівлі-продажу та акті огляду автомобіля. На підставі вказаного ОСОБА_1 просив суд визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду, після залишення позовної заяви без руху, відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.1-2).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду в справі допущено заміну відповідача - Івано-Франківську митницю Державної фіскальної служби її правонаступником - Галицькою митницею Державної митної служби.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву (а.с.57-61). У відзиві представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечила та в обґрунтування своїх заперечень зазначила, що під час митного оформлення позивачем не був представлений повний перелік документів, який визначений статтею 53 Митного кодексу України. Зокрема, позивач не підтвердив ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за даний товар. Крім того, декларантом надано платіжний документ, який не може підтвердити заявлену митну вартість, оскільки містить розбіжності. Зазначила, що до митного оформлення декларантом подано документ від 23.01.2019 року, що передбачає оплату завдатку в розмірі 1000 євро, хоча станом на 23.01.2019 року ще не існувало договору, рахунку-фактури. Також до митного оформлення подано платіжний документ від 25.02.2019 на суму 1500 євро завдатку. Вказане суперечить поданому рахунку-фактурі від 25.02.2019 за №203200 на сум 15800 євро. На думку відповідача 1500 євро - це додатковий платіж після внесення 15800 євро. Крім того є ще третій платіжний документ на суму 2500 євро, від 11.03.2019 року. Таким чином, Івано-Франківською митницею ДФС прийнято спірні картку відмови та рішення про коригування митної вартості, при цьому митна вартість товару визначена резервним методом в сумі 41322,00 EUR. Враховуючи наведене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, а оскаржувані рішення такими, що прийняті відповідно до закону та з урахуванням усіх обставин. Просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач надав суду відповідь на відзив (а.с.93-94), в якому заперечив правову позицію відповідача. Зазначив, що відповідач не обгрунтував чому виник сумнів з аналізу поданих документів, а обґрунтування щодо розбіжностей у документах є надуманими. Наведені відповідачем у відзиві розбіжності в платіжних документах не слугували обгрунтуванням причин відмови у митному оформленні. Додатково вказав, що 23.01.2019 сплачено 1000 євро, як завдаток за автомобіль, вартість по якому є предметом оскарження. 25.02.2019 сплачено 1500 євро як завдаток/гарантіяа також сплачено 15800 євро вартість автомобіля. Суми сплачені 23.01.2019 - 1000 євро та 25.02.2019 - 1500 євро були зараховані продавцем як гарантія вивозу даного транспортного засобу за межі Європейського Союзу про, що продавець видав 11.03.2019 кінцевий платіжний документ. Кошти в сумі 2500 євро було повернуто позивачу після вивезення даного автомобіля з Європейського Союзу. Звернув увагу на те, що відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обгрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Відповідач правом подання заперечення на відповідь на відзив не скористався.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши в сукупності письмові докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено таке.

04.03.2019 декларантом - ФОП ОСОБА_2 , в інтересах позивача, як одержувача товару, подано до митного органу митну декларацію №UA206010/2019/407268, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, легковий автомобіль, призначений для перевезення пасажирів виключно по дорогах загального користування, такий що був в експлуатації, з аварійними пошкодженнями, марки VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, тип двигуна - дизель, робочий об`єм циліндрів двигуна - 2967 см3, потужність двигуна - 193 KW, номер кузова НОМЕР_1 , загальна кількість місць включаючи водія - 5, колісна формула 4*4, календарний рік виготовлення - 2017 (а.с.64).

У вказаній митній декларації декларантом у графі 42 зазначено ціну товару 15800,00 EUR, у графі 43 митної декларації визначено «1» метод, в графі 45 митної декларації наведено суму коригування - 483121,21 (що, із врахуванням даних графи 23 декларації «курс валют» - 30.57729200, еквівалентно 15800EUR).

Одночасно із митною декларацією декларантом надано ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення. Зокрема, додано рахунок-фактуру №203200 від 25.02.2019; декларацію про походження товару №0380 від 25.02.2019; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2019/15596 від 27.02.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 22.02.2018; платіжний документ б/н від 23.01.2019; платіжний документ б/н від 25.02.2019; договір купівлі-продажу б/н від 25.02.2019; інші некласифіковані документи №0DE0RAV09CS006867 від 21.02.2018; інші некласифіковані документи лист від 28.02.2019; інші некласифіковані документи ННМ924925 від 21.12.2018; копію митної декларації країни відправлення 19DE86Е4 від 26.02.2019.

04.03.2019 відповідачем направлено декларанту електронне повідомлення про початок митної консультації, згідно якого запропоновано надати оригінали та/або копії документів, зазначених в графі 44 митної декларації (а.с.86).

06.03.2019,відповідачем направлено декларанту електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару (зворот а.с.86).

18.03.2019 за результатами розгляду поданої електронної митної декларації №UA206010/2019/407268 від 04.03.2019 Івано-Франківською митницею ДФС прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019. В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено, що митна вартість товару визначена за резервним методом (ст. 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів відповідно ст.53 Митного кодексу України, 2-5 методи визначення митної вартості товарів (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59, ст.60 Митного кодексу України), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.62, ст.63 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106-2 «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN - кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 41322.00. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 ч. 2 ст.55 та Главою 4 Митного кодексу України (а.с.12).

При цьому, у графі 30 «коригування» зазначено вартість 41322,00 EUR, а у графі 31 наявна інформація про коригування за шостим методом.

Також Івано-Франківською митницею ДФС винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206000/2019/00217 від 18.03.2019, відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з тих причин, що «Митна вартість товару визначена за резервним методом (ст. 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненаданням документів відповідно ст.53 Митного кодексу України, наявні розбіжності в документах поданих до митного оформлення, другий - п`ятий методи визначення митної вартості товарів (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (ст.59, ст.60 Митного кодексу України), та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (ст.62, ст.63 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР 105-2, 106-2 «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN - кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 41322.00. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені п.5 ч. 2 ст.55 та Главою 4 Митного кодексу України. Також роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття митної декларації, митного оформлення - подати митну декларацію відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 18.03.2019 №UA206000/2019/000217/2. Декларанту доведено можливість оскарження цього рішення (а.с.13).

04.04.2019 декларантом - ФОП ОСОБА_2 , в інтересах позивача, як одержувача товару, подано до митного органу митну декларацію №UA206010/2019/409194, якою задекларовано для митного оформлення легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2017, із зазначенням у графі 45 суми коригування - 1258143,50 (а.с.65).

Позивач зверталась до Івано-Франківської митниці ДФС та ДФС України із заявами про скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019, за результатами розгляду яких позивачу відмовлено у їх задоволенні (а.с.27-32).

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

Згідно із частиною 1 статті 248 Митного кодексу України (надалі також - МК України), митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою ( частина 1 статті 52 МК України).

Одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезенного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

У відповідності до частини 5 статті 58 Митного кодексу України ціна, що булла фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті Кодексу, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Наведене передбачено частиною 4 статті 57 МК України.

Згідно із частиною 5 вказаної статті, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 58 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до частини 6 статті 57 Митного кодексу України, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За приписами частини 1 статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

У відповідності до частин 1, 2, 3 та 5 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 МК України).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Як передбачено частиною 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що булла фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить, що обов`язок доведення митної вартості товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації №UA206010/2019/407268 від 04.03.2019, визначено за основним методом, а до самої митної декларації додано документи, які у повному обсязі підтверджують заявлені відомості про митну вартість товару за ціною договору. Зокрема, додано договір купівлі-продадажу від 25.02.2019, рахунок-фактуру 203200 від 25.02.2019 згідно перекладу яких з німецької мови на українську мову, виконаного перекладачем Панкіною Наталею, товариство Автосервіс «Strupp» видало 25.02.2019 ОСОБА_1 вказаний рахунок № НОМЕР_4 на вживаний, пошкоджений у ДТП транспортний засіб VW 3,0 TDI Avtomatik, номер кузова НОМЕР_1 , дата першої реєстрації - 05.04.2017. Вартість 15 800,00 EUR. Також у рахунку наявний штамп: отримано 05.02.2019, підпис (а.с.14-15). Також декларантом надано квитанцію б/н від 05.02.2019, якою підтверджено отримання продавцем від позивача оплати в сумі 15800,00 EUR за VW TOUAREG номер кузова НОМЕР_1 (а.с.18).

Згідно оскаржуваних рішень відповідача підставою для відмови у митному оформленні вказаного вище транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, номер кузова НОМЕР_1 , бувшого у використанні, з аварійними пошкодженнями за заявленою декларантом у митній декларації митною вартістю автомобіля, є спрацювання АСАУР 105-2, 106-2 вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел, та ненадання декларантом документів відповідно ст.53 Митного кодексу України.

Як зазначає відповідач у відзиві, «до митного оформлення подано документ від 23.01.2019, що передбачає оплату завдатку в розмірі 1000 євро хоча станом на 23.01.2019 року ще не існувало договору, рахунку-фактури,тому виикає запитання на підставі якого документу сплачувались ці кошти. Також до митного оформлення подано платіжний документ від 25.02.2019 на суму 1500 євро і як слідує з цього документу це ще один завдаток, проте це суперечить тому, що на рахуноку-фактурі від 25.02.2019 №203200 вказано, що кошти в сумі 15800 євро отримано 05.02.2019 і є платіжний документ датований 05.02.2019 на суму 15800 євро. Отже, 1500 євро були додатковим платежем після внесення 15800 євро. Також, є ще третій платіжний документ на суму 2500 євро датований 11.03.2019. Аналіз договору купівлі-продажу від 25.02.2019 вказує, що поля, які стосуються розміру авансового внеску та решти суми, яку покупець платить надалі, залишились не заповненими. Також, до митного оформлення було надано копію митної декларації країни відправлення, як додаткового документу на підтвердження заявленої митної вартості, проте в ній зазначена вартість 15950 євро,що відрізняється від заявленої декларантом вартості».

Як зазначає позивач у відповіді на відзив, що 23.01.2019 сплачено 1000 євро, як завдаток за автомобіль, вартість по якому є предметом оскарження. 25.02.2019 сплачено 1500 євро як завдаток/гарантія а також сплачено 15800 євро вартість автомобіля. Суми сплачені 23.01.2019 - 1000 євро та 25.02.2019 - 1500 євро були зараховані продавцем як гарантія вивозу даного транспортного засобу за межі Європейського Союзу про, що продавець видав 11.03.2019 кінцевий платіжний документ. Кошти в сумі 2500 євро були повернуті позивачу після вивезення даного транспортного засобу з Європейського Союзу.

Проаналізувавши зазначені вище, рахунок-фактуру, договір купівлі-продажу, які були надані декларантом відповідачу при митному оформленні транспортного засобу VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, номер кузова НОМЕР_1 , суд вважає доводи відповідача про наявність наведених ним розбіжностей необгрунтованими.

При цьому суд звертає увагу на те, що посадовою особою відповідача не доведено до відома декларанта про наявність будь-яких розбіжностей у поданих документах та не витребовувались у зв`язку з цим додаткові документи.

Консультація містила вимогу про необхідність надання оригіналів та/або копій документів, зазначених в графі 44 МД (а.с.86), та загальне посилання на необхідність подання документів, відповідно до ч.2 ст.53 МКУ, без їх конкретизації.

Наведене свідчить про порушення відповідачем процедури проведення консультацій та протиправність дій (формальностей), вчинених при здійсненні митного контролю транспортного засобу VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, номер кузова НОМЕР_1 .

В спірному випадку у суду відсутні підстави приходити до висновку про не подання декларантом документів, визначених частиною 2 статті 53 МК України.

Відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст договору купівлі-продажу від 25.02.2019, рахунку-фактури №203200 від 25.02.2019, платіжного документа б/н від 05.02.2019, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Федеративної Республіки Німеччини щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем Автосервіс «Strupp» автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, номер кузова НОМЕР_1 , та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 15800,00 EUR та гарантійного платежу 2500,00 EUR і його повернення чи не повернення, та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.

Натомість, позивачем надано лист товариства Автосервіс «Strupp» в якому останній підтверджує продаж 25.02.2019 позивачу транспортного засобу VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, номер кузова НОМЕР_1 за ціною 15800,00 EUR та оплату купівельної вартості готівкою 25.02.2019 (а.с.25-26).

Відповідачем не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підроблення або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, не вказано причини неможливості перевірки сумнівів щодо заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу на підставі наданих документів, а також не зазначено документи, які зможуть усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем не доведено неможливість визначення митної вартості за основним методом - ціною договору (контракту).

Стосовно тверджень наведених представником відповідача у відзиві:« до митного оформлення подано документ від 23.01.2019, що передбачає оплату завдатку в розмірі 1000 євро хоча станом на 23.01.2019 року ще не існувало договору, рахунку-фактури, тому виикає запитання на підставі якого документу сплачувались ці кошти. Також до митного оформлення подано платіжний документ від 25.02.2019 на суму 1500 євро і як слідує з цього документу це ще один завдаток, проте це суперечить тому, що на рахуноку-фактурі від 25.02.2019 №203200 вказано, що кошти в сумі 15800 євро отримано 05.02.2019 і є платіжний документ датований 05.02.2019 на суму 15800 євро. Отже, 1500 євро були додатковим платежем після внесення 15800 євро. Також, є ще третій платіжний документ на суму 2500 євро датований 11.03.2019. Аналіз договору купівлі-продажу від 25.02.2019 вказує, що поля, які стосуються розміру авансового внеску та решти суми, яку покупець платить надалі, залишились не заповненими. Також, до митного оформлення було надано копію митної декларації країни відправлення, як додаткового документу на підтвердження заявленої митної вартості, проте в ній зазначена вартість 15950 євро,що відрізняється від заявленої декларантом вартості », то суд не надає їм правову оцінку, оскільки вони не були покладені в основу рішення про коригування митної вартості товарів від 18.03.2019 UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019 та картки відмови у прийнятті митної декларації. Про такі обставини відповідач вперше зазначає у відзиві на позовну заяву.

Крім того, за змістом абзацу 2 частини 2 статті 77 КАС України суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вимоги вказаної норми, повідомлення відповідачем на стадії судового оскарження інших підстав невизнання заявленої декларантом митної вартості, ніж ті, що були зазначені в його рішенні про коригування митної вартості, не може бути причиною виникнення сумніву у задекларованій позивачем митній вартості товару, оскільки під час здійснення митного оформлення товару та прийняття рішення про коригування митної вартості вони не були заявлені.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 821/1697/17.

Відтак, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо транспортногозасобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною договору.

Окрім цього, згідно позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 11.09.2012 в справі №21-262а12, та Верховного Суду, викладеній в постанові від 30.10.2018 в справі № 826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідач не довів суду неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару. Загальні посилання на норми Митного кодексу України, зроблені в оскаржуваному рішенні, не конкретизують підстави щодо незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, що в свою чергу не може вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.

Як свідчать зміст графи 33 Рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019 року, в ній є посилання про визначення митної вартості за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України), втім відсутні будь які відомості про номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Спірне вказане рішення не містить обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості.

Відсутність обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товарів, про що свідчить правова позиція висвітлена у постановах Верховного Суду № 826/28024/15 від 18.12.2018 року, № 815/1670/17 від 21.12.2018 року, № 813/663/17 від 18.12.2018 року, № 815/228/17 від 21.12.2018 року та № 820/1436/17 від 18.12.2018 року.

У відзиві представник відповідача зазначає, що в рішенні про коригування інспектором зазначено, що спрацювала система управління ризиками, це означає, що митна вартістьтовару занижена. У зв`язку із цим було направлено запит до спеціального підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN-кодами. В результаті чого митна вартість, даного ТЗ складає 41322.00 євро.

Системний і послідовний аналіз всього Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 684 від 31.07.2015 року (надалі по тексту також - Порядок № 684), свідчить, що положення останнього не містить будь яких даних про можливість визначення митної вартості транспортних засобів за VIN-кодом, та також вартості взагалі.

Відповідач не надав суду жодного пояснення, на підставі якого нормативно-правового акта саме програмно-інформаційним комплексом АСАУР вправі, крім виявлення відповідних ризиків, самостійно визначати (коригувати) митну вартість транспортних засобів, в тому числі за їх VIN-кодами.

Разом з тим, оскаржуване рішення від 18.03.2019 року, серед іншого, містить запис «…Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN кодами: WVGZZZ7PZHD027379, валюта - EUR».

Відповідач не представив запиту чи звернення до спеціалізованого підрозділу ДФС для визначення митної вартості, відтак у суду відсутні докази формування останніх.

Які саме дані спеціалізованих програмно-інформаційних комплексів Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС або цінову інформацію, отриману в рамках домовленостей, укладених між ДФС та об`єднаннями імпортерів і виробників, використано окрім програмно-інформаційного комплексу АСАУР, відповідач не повідомив суд.

Незважаючи на вказане рішення від 18.03.2019 року має запис «…валюта - EUR, вартість - 41322.00».

Суд також зауважує, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення немає жодного обґрунтування чи відомостей про обставини виникнення ризику «спрацювання АСАУР 105-2, 106-2», «вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел».

Щодо таких обставин представник відповідача не надав обґрунтованого пояснення та доказів, зокрема, з приводу обставин: найменування митного органу (митного посту), в якому мало місце декларування товару (автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, календарний рік виготовлення - 2017, модельний рік виготовлення - 2017) із подібними характеристиками транспортного засобу в порівнянні з тим, який придбав позивач; календарної дати придання товару і дати такого митного оформлення; конкретних характеристик ідентичного або аналогічного (подібного) транспортного засобу; умов поставки товару; технічного стану транспортного засобу; методу визначення митної вартості товару у ідентичному чи аналогічному випадку.

Вказане свідчить, що відповідач не обґрунтував наявність спрацьованих ризиків при перевірці заявленої митної вартості автомобіля саме з причин - «вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел».

При цьому, слід зазначити, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 року в справі № 805/2713/16-а.

Окрім цього, представник Івано-Франківської митниці ДФС не надав суду жодних доказів про те, що при прийнятті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019 року за резервним методом, було враховано стан транспортного засобу (пошкодження автомобіля), які зазначені, зокрема, в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу за № UA20903/2019/15596 від 27.02.2019 року (а.с.24).

Так, згідно додаткового аркуша до акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу за № UA20903/2019/15596 від 27.02.2019 року, встановлено, що легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, номер кузова - НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, об`єм двигуна - 2967 см.куб, календарний рік виготовлення - 2017, на час митного огляду містив пошкодження: царапини лакофарбового покриття, пошкоджено передній бампер, підсилювач бампера, радіатори, ланжерони, праве та ліве переднє крило, капот, заднє праве крило, спрацьовані подушки безпеки, права та ліва фари (зворот а.с.24).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням усіх вищенаведених обставин та висновків суду, оскаржуване рішення про коригування заявленої митної вартості товару, в порушення пунктів 1, 2, 3 4 частини 2 статті 55 Митного кодексу України, не містить:

- належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

- наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

- належного обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

- вичерпного переліку вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів.

Відтак, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206000/2019/00217 від 18.03.2019 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наслідками розгляду справи підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 8572,34 гривень, сплаченого згідно наявної в матеріалах справи квитанції (а.с.3).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206000/2019/00217 від 18.03.2019.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206000/2019/000217/2 від 18.03.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ - 43348711, вул.Костюшка, буд. 1, м.Львів, 79000) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 8572 (вісім тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні) 34 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.