Справа № 200/13959/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року справа №200/13959/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського міського відділення УВДФССУ в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року (повний текст складено в м. Слов`янську Донецької області) у справі № 200/13959/19-а (суддя в 1 інстанції - Кочанова П.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського міського відділення УВДФССУ в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського міського відділення УВДФССУ в Донецькій області (далі - УВДФСС) в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті страхових виплат з 01.08.2015 року по 31.10.2019 року; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому страхові виплати за весь період, починаючи з 01 серпня 2015 року по 31 жовтня 2019 року. (арк.справи 4-12)

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року у справі № 200/13959/19-а позовні вимоги задоволено частково, внаслідок чого: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 заборгованості зі страхових виплат за період з 01 серпня 2015 року по 31 жовтня 2019 року; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість зі страхових виплат за період з 01.08.2015 року по 31.10.2019 року. В іншій частині задоволення позовних вимог - відмовлено. (арк.справи 36-41)

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. (арк.справи 45-47)

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.11.2019 року №1429-.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.11.2019 року позивач звернувся до Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з заявою про продовження раніше призначеної страхової виплати.

Постановою Слов`янського ВУВД ФССУ в Донецькій області від 09 грудня 2019 року №0536/6962/6962/11 продовжено потерпілому ОСОБА_1 номер справи 6962, номер випадку 6962 раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 6 745,88 грн. Виплати провадити з 01 листопада 2019 року безстроково. Провести донарахування щомісячних виплат за листопад 2019 року в розмірі 6 745,88 грн.

У постанові зазначено, що за даними Централізованої інформаційно-аналітичної системи Фонду потерпілий ОСОБА_1 перебуває на обліку з 01 квітня 2001 року, має зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 17 червня 1994 року. За висновком МСЕК від 28 вересня 1995 року серія 2-18 АЖ №236606 потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності 80% та 2 група інвалідності, безстроково.

Листом від 18.11.2019 року №04-21/3649 Слов`янським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на запит позивача повідомлено, що з первинною заявою про продовження страхових виплат він звернувся до відділення 13.11.2019 року. Період заборгованості з 01.08.2015 року по теперішній час. Страхові виплати призначені, але не одержані за минулий час, не будуть нараховані у зв`язку з затвердженням постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018р. № 335 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016р. № 365".

Окрім того, листом Мангушського відділення управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області від 19.11.2019 року №01-03/753 повідомлено Слов`янське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про те, що ОСОБА_1 знаходився на обліку у відділенні та отримував щомісячні страхові виплати як внутрішньо переміщена особа з 01.11.2014 року. Заборгованість за період з червня 2014 року по жовтень 2014 року виплачена. Щомісячну страхову виплату було припинено з 01.08.2015 року у зв`язку зі зміною місця проживання ВПО.

Як зазначає відповідач у відзиві, позивач отримує страхові виплати з 01.11.2019 року.

Спірним питанням даної справи є правомірність ненарахування та невиплати страхових виплат позивачу за період з 01.08.2015 року по 31.10.2019 року.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, колегія суддів виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII, далі - Закон № 1105-XIV).

Частиною першою статті 36 Закону № 1105-XIV передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Частинами 5 та 6 ст. 47 Закону визначено, що страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Згідно з ч. 4 та 7 ст. 47 Закону виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Відповідно до п. 3 розд. VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 01 жовтня 2014 року № 531 установлено, що особи, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переселилися з тимчасово окупованої території, району проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації (далі - застраховані особи), мають право на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, а до завершення заходів, пов`язаних з утворенням зазначеного Фонду та його робочих органів, - робочими органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - фонди) відповідно до пункту 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону за фактичним місцем проживання у порядку, встановленому правліннями фондів.

Кабінет Міністрів України 08 червня 2016 року прийняв постанову № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Відповідно до пункту 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам визначено, що орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що позивач має право на щомісячну виплату страхових коштів, а також на страхові кошти, що своєчасно йому не виплачені.

Вищезазначеними письмовими доказами підтверджено, що позивач у період з 01.08.2015 року по 31.10.2019 року включно страхові виплати не отримував. Після звернення позивача до Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з відповідною заявою, позивачу продовжено раніше призначену щомісячну страхову виплату з 01.11.2019 року, однак такі виплати відповідач почав виплачувати з 01.11.2019. Невиплаченими позивачу залишилися страхові кошти за період з 01.08.2015 року по 31.10.2019 року.

Право позивача на отримання страхових виплат за період з 01.08.2015 року по 31.10.2019 року не є спірним.

При цьому судом встановлено, що відповідачем порушено право позивача на отримання страхових коштів, невиплачених позивачу у період з 01.08.2015 року по 31.10.2019 року. Так, призначивши позивачу з 01.11.2019 щомісячну виплату страхових коштів, відповідач всупереч положень частин четвертої та сьомої статті 47 Закону № 1105-XIV не виплатив позивачу страхові кошти за період з 01.08.2015 року по 31.10.2019 року. Будь-яке рішення щодо невиплати позивачу заборгованості за період з 01.08.2015 року по 31.10.2019 року відповідачем не приймалося.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", а саме, пункти 15 і 18 доповнені реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України".

Колегія суддів вважає таку позицію неприйнятною, виходячи з наступного.

Так, за змістом конституційних норм (ст.ст. 113, 116, 117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та № 2-рп-99 від 02 березня 1999 року висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки;.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Жодних змін у вказаний Закон №1105-XIV з приводу особливостей виплати заборгованості з страхових виплат, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймались.

Посилання відповідача на те, що позивач для вирішення питання щодо отримання щомісячних страхових виплат з серпня 2015 року не звертався до робочих органів виконавчої дирекції Фонду з заявою про продовження страхових виплат як внутрішньо переміщена особа, судом не приймаються з огляду на наступне.

Позивач сам має право вирішувати про необхідність звернення до Фонду про продовження страхових виплат. Відсутність такого звернення не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2019 року у справі № 243/3505/16-ц.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, щодо задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу заборгованості зі страхових виплат за період з 01.08.2015 року по 31.10.2019 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість зі страхових виплат за період з 01.08.2015 року по 31.10.2019 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського міського відділення УВДФССУ в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року у справі № 200/13959/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року у справі № 200/13959/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 01 квітня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д.Компанієць