Справа № 300/53/20
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2020 р. справа № 300/53/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Долинської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - позивач, ПАТ «Укрнафта») звернулося в суд з адміністративним позовом до Долинської міської ради Івано-Франківської області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення по розгляду клопотання ПАТ «Укрнафта» №01/01/11/07/01/01-01/02-1094 від 28.11.2019 про надання згоди на обробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 29,3876 га кадастровий номер №:01:028:0004 та зобов`язання відповідача прийняти на пленарному засіданні рішення щодо розгляду клопотання ПАТ «Укрнафта» №01/01/11/07/01/01-01/02-1094 від 28.11.2019 про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 29,3876 га кадастровий номер №:01:028:0004.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» на підставі укладеного з Долинською міською радою договору оренди від 14.07.2005 за №2/8-1/80-ОР/920/05-ОР орендувало земельну ділянку кадастровий номер №:01:028:0004 площею 29,3876 га для обслуговування об`єктів нерухомого майна позивача - свердловин №713, №238, №236, №318, №14, №101, №820, №717, №706, №915, №103, №299, №106, №824, №710, №923, ЦТТ №2 і цеху електрозв`язку, які знаходяться в м. Долина Івано-Франківської області. Строк дії оренди закінчився 12.11.2017. В зв`язку з тим, що частину земельної ділянки ПАТ «Укрнафта» фактично не використовувало у господарській діяльності, позивач 28.11.2019 звернувся до власника земельної ділянки - Долинської міської ради із клопотанням №№01/01/11/07/01/01-01/02-1094 щодо надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу даної земельної ділянки. Згідно відповіді Долинської міської ради від 26.12.2019, питання про надання згоди на поділ земельної ділянки було винесене на розгляд 11 сесії міської ради 24.12.2019, однак при голосуванні не отримало необхідної кількості голосів для прийняття рішення про задоволенню клопотання. Позивач вважає, що Долинська міська рада як орган місцевого самоврядування та власник земельної ділянки, маючи відповідні законодавчі обов`язки та повноваження щодо прийняття рішення про надання чи ненадання позивачу дозволу на розробку технічної документації, не прийняла жодного рішення, чим порушила норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини. Враховуючи наведене, на думку представника позивача, відповідач діяв не послідовно та у спосіб, що не передбачений чинним законодавством, що призвело до юридичної невизначеності позивача в питанні отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 29,3876 га кадастровий номер №:01:028:0004.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 даний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

У зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

17.02.2020 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив від 14.02.2020 за №143/05-28/14в (а.с. 65-71), в якому відповідачем надано пояснення своїх заперечень. Зазначено, що між Долинською міською радою та позивачем у липні 2005 року укладено договір оренди земельної ділянки №2/8-1/80-ОР для обслуговування свердловин, ЦТТ №2 і цеху електрозв`язку загальною площею 29,3876 га строком на 10 років. В липні 2015 року поновлено термін дії даного договору на два роки. Відповідно до рішення Долинської міської ради від 17.08.2017 №843-29/2017 поновлено позивачу договори оренди земельних ділянок на території м. Долина терміном на 5 років згідно додатку, зокрема і договір №2/8-1/80-ОР та направлено НГВУ «Долинанафтогаз» усі додаткові угоди для підписання та реєстрації відповідно до листа Долинської міської ради від 02.10.2017 за №55/05-17/18в. Листом від 20.10.2017 за №18 юр-3086 позивач повернув Долинській міській раді додаткові угоди не підписаними, вказавши свої заперечення до них та прохання укладення нових договорів оренди. У листопаді 2017 року Долинська міська рада отримала лист позивача №11МГВ-3475 від 10.11.2017, яким останній направив для підписання акт приймання-передачі (повернення) вищевказаної земельної ділянки з оренди. У відповідь на даний лист, відповідач повідомив ПАТ «Укрнафта» про необхідність виконання умов повернення земельної ділянки, визначених в пункті 16 Договору, зокрема повернення її у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Повернення без підпису акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки зумовлено тим, що на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна - свердловини та цехи, які є власністю позивача. На думку відповідача, надіслання позивачем даного акту є формальним, а не реальними діями спрямованими на припинення дії договору оренди, метою якого є ухилення від сплати орендної плати. Позивач продовжує використовувати земельну ділянку, на якій розташоване його майно, але без виникнення права користування та державної реєстрації права на земельну ділянку.

Також представник відповідача у відзиві вказує на те, що міською радою у відповідності до Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування» розглянуто клопотання позивача №01/01/11/07/01/01-01/02-1094 від 28.11.2019 про надання згоди на обробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 29,3876 га кадастровий номер №:01:028:0004, однак рішення по його задоволенню не було прийняте за відсутності необхідної кількості голосів. Вважає, що Долинська міська рада розглядаючи звернення позивача діяла в межах і в спосіб визначений законодавством України. Просив в задоволенні позову відмовити.

24.02.2020 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем зазначено, що відповідачем обґрунтованого рішення про відмову у наданні згоди про поділ земельної ділянки не прийнято, а тому наявна протиправна бездіяльність відповідача як суб`єкта владних повноважень (а.с. 112-114).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

14.07.2005 публічне акціонерне товариство «Укрнафта» уклало із Долинською міською радою договір оренди №2/8-1/80-ОР/920/05-ОР, згідно умов якого орендувало земельну ділянку кадастровий номер №:01:028:0004 площею 29,3876 га для обслуговування об`єктів нерухомого майна позивача - свердловин №713, №238, №236, №318, №14, №101, №820, №717, №706, №915, №103, №299, №106, №824, №710, №923, ЦТТ №2 і цеху електрозв`язку, які знаходяться в м. Долина Івано-Франківської області (а.с. 10-11).

15.07.2015 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до договору №2/8-1/80-ОР/920/05-ОР, згідно якої оренду земельної ділянки продовжено терміном на 2 роки (а.с. 14).

Відповідно строк дії оренди позивачем земельної ділянки кадастровий номер №:01:028:0004 площею 29,3876 га закінчився 12.11.2017.

28.11.2019 позивач звернувся до Долинської міської ради Івано-Франківської області з клопотанням №01/01/11/07/01/01-01/02-1094 про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 29,3876 га кадастровий номер №:01:028:0004 за цільовим призначенням 11.01 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, для подальшого одержання у користування земельної ділянки орієнтовною площею 23,1036 га (а.с. 8).

До вказаного клопотання позивачем долучено графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки (а.с. 12), копії договору оренди від 14.07.2005 за №2/8-1/80-ОР/920/05-ОР (а.с. 10-11), додаткової угоди №1 від 15.07.2015 (а.с. 14), протоколу розбіжностей до додаткової угоди №1 від 17.08.2015 (а.с. 15), витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 29,3876 га №:01:028:0004 (а.с. 17).

Комісією з питань землекористування та земельних відносин рекомендовано не підтримати на сесії міської ради клопотання позивача, що підтверджується протоколом від 04.12.2019 №6 (а.с. 91-94).

Надалі на одинадцятій сесії сьомого скликання Долинської міської ради 24.12.2019 щодо розгляду проекту рішення про надання згоди ПАТ «Укрнафта» на поділ земельної ділянки кадастровий номер №:01:028:0004 площею 29,3876 га, жодного рішення не прийнято (а.с. 87-88).

Згідно з витягу із протоколу пленарного засідання одинадцятої сесії міської ради від 24.12.2019 та поіменного голосування встановлено результати голосування з даного питання: за - 4, проти - 9, утрималися - 10, відсутні - 12 (а.с. 89).

Листом від 26.12.2019 №178018 Долинська міська рада повідомила позивача про те, що питання про надання згоди на поділ земельних ділянок 47,0733 га, 53,1685 га, 21,0715 га та 29,3876 га, для обслуговування свердловин, були винесені на розгляд 11 сесії міської ради 24.12.2019, однак при голосуванні вони не отримали необхідної кількості голосів для прийняття рішення по задоволенню клопотань (а.с. 90).

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся із даним позовом для захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР).

Частиною 1 статті 10 даного Закону встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно пункту 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Статтею 59 Закону №280/97-ВР визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Відповідно до підпунктів 9, 10 пункту «б» частини 1 статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (стаття 3 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно частини 2 статті 1 ЗК України, суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Право власності на землю гарантується.

Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 статті 116 ЗК України).

При цьому, згідно положень частин 1, 2 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом;

Частинами 3-6 статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Таким чином, формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків, формування їх шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих ділянок, що в свою чергу здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню спеціальні норми Земельного кодексу України, викладені у частині 6 статті 79-1, якими прямо передбачено необхідність формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, на підставі відповідної технічної документації із землеустрою.

Суд звертає увагу, що відповідно до приписів статті 56 Закону України «Про землеустрій», технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути; е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні); є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Абзацом 5 частини 1 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Згідно абзацу 6 частини 1 статті 123 Земельного кодексу України, надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Аналіз наведених норм Земельного кодексу України дає підстави зробити висновок, що у разі зміни меж земельної ділянки яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі її поділу, надання у користування розділених земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Враховуючи, що земельна ділянка знаходиться в адміністративних межах міста Долина, дозвіл на розробку відповідної технічної документації повинна надати Долинська міська рада.

Як судом уже встановлено, ПАТ «Укрнафта» звернулося до Долинської міської ради із клопотанням про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 29,3876 га кадастровий номер №:01:028:0004

Дане клопотання розглянуто на пленарному засіданні міськради 24.12.2019. Разом з тим, на сесії Долинської міської ради будь-якого рішення з даного питання не прийнято у зв`язку із недостатньою кількістю голосів під час голосування за даний проект рішення.

Як слідує із пункту 4 статті 18 Регламенту Долинської міської ради об`єднаної територіальної громади сьомого скликання, затвердженого рішенням міської ради від 31.07.2019 за №16-2/2019, рішення, що не одержали потрібної кількості голосів, відхиляються чи повертаються на доопрацювання (зв. ст. а.с. 100).

Отже, відповідач повинен був аргументовано відхилити проект рішення про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки чи повернути його на доопрацювання, чого ним не було зроблено, як свідчить витяг із протоколу пленарного засідання від 24.12.2019 (а.с. 88).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов переконання, що неприйняття відповідачем жодного рішення за клопотанням позивача про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки є протиправним.

Слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, вирішуючи спір, суд враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», №37801/97, пункт 36, від 01.07.2003).

В даному випадку відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

В рішенні у справі «Рисовський проти України» Європейський суд вказав на те, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків (заява № 29979/04, пункт 70).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв не послідовно та у спосіб, що не передбачений чинним законодавством, без дотримання власних процедур, що призвело до юридичної невизначеності позивача в питанні отримання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

При цьому, посилання відповідача на протокол пленарного засідання одинадцятої сесії міської ради, згідно якого слідує, що клопотання позивача було предметом обговорення та не знайшло підтримки серед депутатів, суд вважає безпідставними, оскільки всупереч нормам законодавства, що регулюють дані правовідносини, за результатами голосування органом місцевого самоврядування вмотивованого рішення не прийнято.

Згідно пункту 3.1 рішення Конституційного Суду України №17-рп/2010 від 29.06.2010, одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення вказаних обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», без дотримання вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за рахунок бюджетних асигнувань Долинської міської ради на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 4 204,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №16 від 09.01.2020 та №7655 від 22.01.2020 (а.с. 7, 57).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (вул. Промислова, 7, м. Долина, Івано-Франківська обл., 77503, ) до Долинської міської ради Івано-Франківської області (проспект Незалежності, 5, м. Долина, Івано-Франківська область, 77500, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Долинської міської ради Івано-Франківської області (проспект Незалежності, 5, м. Долина, Івано-Франківська область, 77500, ) щодо неприйняття рішення по розгляду клопотання публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (вул. Промислова, 7, м. Долина, Івано-Франківська обл., 77503, ) №01/01/11/07/01/01-01/02-1094 від 28.11.2019 про надання згоди на обробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 29,3876 га кадастровий номер №:01:028:0004.

Зобов`язати Долинську міську раду Івано-Франківської області (проспект Незалежності, 5, м. Долина, Івано-Франківська область, 77500, ) прийняти на пленарному засіданні рішення за результатами розгляду клопотання публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (вул. Промислова, 7, м. Долина, Івано-Франківська обл., 77503, ) №01/01/11/07/01/01-01/02-1094 від 28.11.2019 про надання згоди на обробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 29,3876 га кадастровий номер №:01:028:0004 з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Долинської міської ради Івано-Франківської області (проспект Незалежності, 5, м. Долина, Івано-Франківська область, 77500, ) на користь публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (вул. Промислова, 7, м. Долина, Івано-Франківська обл., 77503, ) сплачений судовий збір в розмірі 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.