Справа № 1.380.2019.004364
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.004364 пров. № А/857/1754/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника позивача Завади Т.Р.,

за участю представника відповідача Тістечка Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року, прийняте суддею Кравців О.Р. о 16 годині 20 хвилині у місті Львові, повний текст складений 27.12.2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фескор» до Львівської митниці ДФС ( в даний час Галицька митниця Держмитслужби ) про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фескор» (надалі ТзОВ «Фескор», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС (надалі відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року позов задоволений.

Задовольняючи позов, суд провів аналіз законодавства, що регулює спірні правовідносини, наведено судову практику та обставини справи.

Зроблено висновок, що контролюючому органу позивачем надано повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності митної вартості товару (вживаний одяг, взуття, пухові ковдри, постільна білизна), а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом (ціною договору). Наявність належних підстав для коригування митної вартості не доведено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Галицька митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що за результатами опрацювання інформації, що міститься у товаросупровідних документах було встановлено, що у ЦМР нерідко зазначене місце доставки товару некоректно; у фактурі відсутні конкретні умови здійснення оплати та терміни її здійснення; контракт наданий без перекладу; в сертифікатах дезінфекції, виданих фірмою НМР Латвія зазначено номер інвойсу, який оформлений датою пізніше, маються зауваження до висновків експерта.

На вимогу надати декларантом додаткових документів, останній нічого не надав, тому відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України було прийнято оспорені рішення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.57 Митного кодексу України відповідачем було проведено консультацію з декларантом, послідовно розглянувши можливість застосування методів визначення митної вартості.

Отже, посадові особи Львівської митниці при здійснення контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Підтвердження суду суперечить ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, позаяк позивачем не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (покликання на постанову Верховного Суду від 09.04.2019 року у справі №826/15850/15).

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову. Також просить провести заміну сторони правонаступником, а саме Львівську митницю ДФС на Галицьку митницю Держмитслужби.

Відповідно до ст.52 КАС України - у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

ТзОВ «Фескор» у відзиві на апеляційну скаргу наводить мотиви, подібні обгрунтуванню судового рішення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що між ТзОВ «Фескор» та компанією «НМР Group» укладено контракт №1HMP-FS від 18.10.2018 року. За умовами цього контракту продавець продає, а Покупець купляє одяг, взуття, речі, що були у використанні (секонд хенд). Кількість і асортимент товару вказуються в інвойсах.

Платежі покупцем здійснюються в Євро або доларах США. Оплата за товар, проданий за цим контрактом, повинна здійснюватися переказом грошових коштів на рахунок продавця на умовах передоплати або за фактично поставлений товар. Передоплата за партію товару здійснюється на підставі інвойсу виставленого продавцем /Т.5, а.с.148-149/.

08.02.2019 року позивач повторно одержав комерційну пропозицію від компанії HMP щодо несортованого вживаного одягу (категорії І, ІІ, ІІІ, знезаражений) за ціною 1,2 доларів США; вживане взуття (категорії І, ІІ, ІІІ, знезаражене) за ціною 1,22 долари США; вживані пухові ковдри, штори, постільна білизна, несортовані (знезаражені) ціною 1,2 доларів США. Умови поставки СРТ (перевезення оплачене до) Львів /Т.2, а.с.124, 125/ та цього ж дня уклав з «НМР Group» (НМР Group) (продавець) укладено контракт №2HMP-FS, з аналогічними істотними умовами, як контакт №1HMP-FS від 19.10.2019 року.

Вказаний контакт укладено російською мовою, до матеріалів справи долучено переклад /Т.2, а.с.233-236, 236, 237/.

Після придбання вказаного товару та поставки його на митну територію України позивачем для його митного оформлення подано ВМД ІМ 40: UA209140/2019/147150 від 03.06.2019 року; UA209140/2019/147161 від 03.06.2019 року; UA209140/2019/147618 від 04.06.2019 року; UA209140/2019/147887 від 05.06.2019 року; UA209140/2019/148264 від 06.06.2019 року; UA209140/2019/148299 від 06.06.2019 року; UA209140/2019/148832 від 07.06.2019 року; UA209140/2019/148837 від 07.06.2019 року; UA209140/2019/149271 від 10.06.2019 року; UA209140/2019/149775 від 11.06.2019 року; UA209140/2019/149779 від 11.06.2019 року; UA209140/2019/149790 від 11.06.2019 року; UA209140/2019/149850 від 11.06.2019 року; UA209140/2019/150476 від 13.06.2019 року; UA209140/2019/151565 від 18.06.2019 року; UA209140/2019/151579 від 18.06.2019 року; UA209140/2019/151615 від 18.06.2019 року; UA209140/2019/151633 від 18.06.2019 року; UA209140/2019/152183 від 19.06.2019 року; UA209140/2019/152561 від 20.06.2019 року; UA209140/2019/152567 від 20.06.2019 року; UA209140/2019/152570 від 20.06.2019 року; UA209140/2019/152938 від 21.06.2019 року; UA209140/2019/152945 від 21.06.2019 року; UA209140/2019/153999 від 25.06.2019 року; UA209140/2019/154001 від 25.06.2019 року; UA209140/2019/154002 від 25.06.2019 року; UA209140/2019/154006 від 25.06.2019 року; UA209140/2019/154406 від 26.06.2019 року; UA209140/2019/154378 від 26.06.2019 року; UA209140/2019/155655 від 01.07.2019 року; UA209140/2019/156743 від 03.07.2019 року; UA209140/2019/156878 від 04.07.2019 року; UA209140/2019/156881 від 04.07.2019 року; UA209140/2019/156892 від 04.07.2019 року; UA209140/2019/157278 від 05.07.2019 року; UA209140/2019/157865 від 08.07.2019 року; UA209140/2019/157868 від 08.07.2019 року; UA209140/2019/157871 від 08.07.2019 року; UA209140/2019/157933 від 08.07.2019 року; UA209140/2019/157947 від 08.07.2019 року; UA209140/2019/158331 від 09.07.2019 року; UA209140/2019/158404 від 09.07.2019 року; UA209140/2019/158862 від 10.07.2019 року; UA209140/2019/159257 від 11.07.2019 року; UA209140/2019/159263 від 11.07.2019 року; UA209140/2019/159504 від 12.07.2019 року; UA209140/2019/160093 від 15.07.2019 року; UA209140/2019/160094 від 15.07.2019 року; UA209140/2019/160099 від 15.07.2019 року; UA209140/2019/160628 від 16.07.2019 року; UA209140/2019/161074 від 17.07.2019 року; UA209140/2019/161406 від 18.07.2019 року; UA209140/2019/161434 від 18.07.2019 року; UA209140/2019/161442 від 18.07.2019 року; UA209140/2019/161902 від 19.07.2019 року; UA209140/2019/162443 від 22.07.2019 року; UA209140/2019/162521 від 22.07.2019 року; UA209140/2019/162945 від 23.07.2019 року; UA209140/2019/163647 від 25:07.2019 року; UA209140/2019/163690 від 25.07.2019 року; UA209140/2019/163700 від 25.07.2019 року; UA209140/2019/163870 від 25.07.2019 року; UA209140/2019/164126 від 26.07.2019 року; UA209140/2019/164654 від 29.07.2019 року; UA209140/2019/165039 від 30.07.2019 року; UA209140/2019/165929 від 01.08.2019 року; UA209140/2019/166804 від 05.08.2019 року; UA209140/2019/166825 від 05.08.2019 року; UA209140/2019/166845 від 05.08.2019 року; UA209140/2019/167285 від 05.08.2019 року; UA209140/2019/167274 від 06.08.2019 року; UA209140/2019/167956 від 07.08.2019 року; UA209140/2019/168046 від 08.08.2019 року; UA209140/2019/168051 від 08.08.2019 року; UA209140/2019/170625 від 08.08.2019 року; UA209140/2019/170458 від 08.08.2019 року; UA209140/2019/169932 від 08.08.2019 року; UA209140/2019/169639 від 08.08.2019 року; UA209140/2019/169561 від 08.08.2019 року; UA209140/2019/169192 від 08.08.2019 року; UA209140/2019/169128 від 08.08.2019 року; UA209140/2019/169094 від 08.08.2019 року; UA209140/2019/169051 від 08.08.2019 року; UA209140/2019/168499 від 08.08.2019 року; UA209140/2019/168064 від 08.08.2019 року; UA209140/2019/188137 від 04.10.2019 року; UA209140/2019/187694 від 03.10.2019 року; UA209140/2019/184823 від 26.09.2019 року; UA209140/2019/197383 від 30.10.2019 року.

Усі вказані вище декларації стосувалися митного оформлення товарів за кодами «Одяг, що був у використанні, для подальшого використання з текстильних матеріалів (SecondHand) - 3-ї, 2-ї, 1-ї категорії: футболки, сорочки, блузки, светри, штани, шкарпетки, верхній одяг, куртки, джинсовий одяг, верхній зимовий одяг. Ступінь зношеності не перевищує 28%». Задекларована вартість за одиницю 1,2 USD; за кодом «взуття, що було у користуванні, для подальшого використання, зимове, весняно-осіннє та літнє, 1-ї, 2-ї, 3-ї категорії. Ступінь зношення не перевищує 28%». Задекларована вартість за одиницю 1,22 USD; за кодом «Речі вживані несортовані, з текстильних матеріалів в асортименті: ковдри, дорожні пледи, білизна, скатертини, фіранки та ін. Ступінь зношеності не перевищує 28%». Задекларована вартість за одиницю 1,2 USD.

На виконання вимог ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, позивачем до митного оформлення разом із деклараціями надано митному органу документи: про які зазначено у графі 44 митних декларацій «Додаткова інформація/Подані документи/Сертифікати і дозволи», а також у доповненнях до вказаної графи, зокрема: сертифікати якості, рахунки-фактури, автотранспортні накладні; декларації про походження товару, зовнішньоекономічний договір №1HMP-FS або №2HMP-FS; заяву у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів, не підпадають під дію пунктів 6 33 Положення про контроль за транскордонними перевезеннями небезпечних відходів та їх утилізацією/видаленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2000 року №1120; сертифікати дезінфекції; копії митних декларацій країни відправлення.

Митна вартість за приписами п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України заявлена за основним методом за ціною договору, тобто 1,2 долари США за несортований вживаний одяг; 1,22 доларів США за вживане взуття та 1,2 долари США за вживані пухові ковдри, штори, постільну білизну.

Львівською митницею ДФС шляхом формування електронного повідомлення відповідно до ч. 3-4 ст. 53 МК України запропонувала подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, зокрема, якщо рахунки сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації вказаного товару; виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та кількісні характеристики товарів підготовлені експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; каталоги, специфікації, прайс-листи, переклади документів відповідно до ст. 254 Митного кодексу України; транспортні (перевізні документи), якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на оплату транспортування від продавця товару українському перевізнику); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів підготовлені спеціальними експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також декларанту роз`яснено можливість надати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Позивач додаткових документів не надав.

Не погоджуючись із заявленою митною вартістю, Львівська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів, згідно якого проведено коригування митної вартості: UA209000/2019/201031/2 від 26.06.2019 року; UA209000/2019/201030/2 від 26.06.2019 року; UA209000/2019/201023/2 від 25.06.2019 року; UA209000/2019/201025/2 від 25.06.2019 року; UA209000/2019/201024/2 від 25.06.2019 року; UA209000/2019/201022/2 від 25.06.2019 року; UA209000/2019/201006/2 від 21.06.2019 року; UA209000/2019/201005/2 від 21.06.2019 року; UA209000/2019/200996/2 від 20.06.2019 року; UA209000/2019/200994/2 від 20.06.2019 року; UA209000/2019/200995/2 від 20.06.2019 року; UA209000/2019/200989/2 від 19.06.2019 року; UA209000/2019/200963/2 від 18.06.2019 року; UA209000/2019/200964/2 від 18.06.2019 року; UA209000/2019/200971/2 від 18.06.2019 року; UA209000/2019/200965/2 від 18.06.2019 року; UA209000/2019/200954/2 від 13.06.2019 року; UA209000/2019/200941/2 від 11.06.2019 року; UA209000/2019/200938/2 від 11.06.2019 року; UA209000/2019/200939/2 від 11.06.2019 року; UА209000/2019/200937/2 від 11.06.2019 року; UA209000/2019/200925/2 від 10.06.2019 року; UA209000/2019/200914/2 від 07.06.2019 року; UA209000/2019/200913/2 від 07.06.2019 року; UA209000/2019/200908/2 від 06.06.2019 року; UA209000/2019/200909/2 від 06.06.2019 року; UA209000/2019/200901/2 від 05.06.2019 року; UA209000/2019/200898/2 від 04.06.2019 року; UA209000/2019/200887/2 від 03.06.2019 року; UA209000/2019/200886/2 від 03.06.2019 року; UА209000/2019/201159/2 від 18.07.2019 року; UA209000/2019/201161/2 від 18.07.2019 року; UA209000/2019/201160/2 від 18.07.2019 року; UA209000/2019/201155/2 від 17.07.2019 року; UA209000/2019/201147/2 від 16.07.2019 року; UA209000/2019/201127/2 від 15.07.2019 року; UA209000/2019/201126/2 від 15.07.2019 року; UA209000/2019/201131/2 від 15.07.2019 року; UA209000/2019/201122/2 від 12.07.2019 року; UA209000/2019/201120/2 від 11.07.2019 року; UA209000/2019/201121/2 від 11.07.2019 року; UA209000/2019/201115/2 від 10.07.2019 року; UA209000/2019/201104/2 від 09.07.2019 року; UA209000/2019/201100/2 від 08.07.2019 року; UA209000/2019/201099/2 від 08.07.2019 року; UA209000/2019/201090/2 від 08.07.2019 року; UA209000/2019/201091/2 від 08.07.2019 року; UA209000/2019/201089/2 від 08.07.2019 року; UA209000/2019/201083/2 від 05.07.2019 року; UA209000/2019/201074/2 від 04.07.2019 року; UA209000/2019/201075/2 від 04.07.2019 року; UA209000/2019/201073/2 від 04.07.2019 року; UA209000/2019/201071/2 від 03.07.2019 року; UA209000/2019/201040/2 від 01.07.2019 року; UA209000/2019/201169/2 від 19.07.2019 року; UA209000/2019/201189/2 від 22.07.2019 року; UA209000/2019/201190/2 від 22.07.2019 року; UA209000/2019/201205/2 від 25.07.2019 року; UA209000/2019/201204/2 від 25.07.2019 року; UA209000/2019/201209/2 від 25.07.2019 року; UA209000/2019/201213/2 від 26.07.2019 року; UA209000/2019/201217/2 від 26.07.2019 року; UA209000/2019/201224/2 від 26.07.2019 року; UA209000/2019/201231/2 від 30.07.2019 року; UA209000/2019/201318/2 від 16.08.2019 року; UA209000/2019/201316/2 від 15.08.2019 року; UA209000/2019/201312/2 від 15.08.2019 року; UA209000/2019/201310/2 від 14.08.2019 року; UA209000/2019/201303/2 від 13.06.2019 року; UA209000/2019/201301/2 від 13.08.2019 року; UA209000/2019/201295/2 від 12.08.2019 року; UA209000/2019/201288/2 від 12.08.2019 року; UA209000/2019/201287/2 від 12.08.2019 року; UA209000/2019/201292/2 від 12.08.2019 року; UA209000/2019/201286/2 від 12.08.2019 року; UA209000/2019/201282/2 від 09.08.2019 року; UA209000/2019/201275/2 від 08.08.2019 року; UA209000/2019/201273/2 від 08.08.2019 року; UA209000//2 від 08.08.2019 року; UA209000/2019/201270/2 від 08.08.2019 року; UA209000/2019/201264/2 від 06.08.2019 року; UA209000/2019/201263/2 від 06.08.2019 року; UA209000/2019/201260/2 від 05.08.2019 року; UA209000/2019/201258/2 від 05.08.2019 року; UA209000/2019/201259/2 від 05.08.2019 року; UA209000/2019/201241/2 від 02.08.2019 року; UA209000/2019/201550/2 від 04.10.2019 року; UA209000/2019/201549/2 від 03.10.2019 року; UA209000/2019/201517/2 від 26.09.2019 року; UA209000/2019/201691/2 від 30.10.2019 року; UA209000/2019/201757/2 від 12.11.2019 року; UA209000/2019/201751/2 від 11.11.2019 року.

За змістом вказаних рішень за кодами товару 639000020, та встановлено вартість за одиницю 1,4401 доларів США.

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості відповідач наводить формулювання, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у пунктах 2-3 ст. 53 Митного кодексу України. Зазначено, що за результатами контролю проведеного на підставі ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що:

- у фактурі повинна бути передоплата, відповідно до п. 5.2 контракту (можлива передоплата), (UA209000/2019/201031/2 від 26.06.2019 року; UA209000/2019/201030/2; UA209000/2019/201023/2; UA209000/2019/201025/2; UA209000/2019/201024/2; UA209000/2019/201022/2; UA209000/2019/201006/2; UA209000/2019/201005/2; UA209000/2019/200996/2; UA209000/2019/200994/2; UA209000/2019/200995/2; UA209000/2019/200989/2; UA209000/2019/200963/2; UA209000/2019/200964/2; UA209000/2019/200971/2; UA209000/2019/200965/2; UA209000/2019/200954/2; UA209000/2019/200941/2; UA209000/2019/200938/2; UA209000/2019/200939/2; UА209000/2019/200937/2; UA209000/2019/200925/2; UA209000/2019/200914/2; UA209000/2019/200913/2; UA209000/2019/200908/2; UA209000/2019/200909/2; UA209000/2019/200901/2; UA209000/2019/200898/2; UA209000/2019/200887/2; UA209000/2019/200886/2; UA209000/2019/201189/2; UA209000/2019/201190/2; UA209000/2019/201160/2; UА209000/2019/201159/2; UA209000/2019/201161/2; UA209000/2019/201155/2; UA209000/2019/201147/2; UA209000/2019/201127/2; UA209000/2019/201126/2; UA209000/2019/201131/2; UA209000/2019/201122/2; UA209000/2019/201074/2; UA209000/2019/201083/2; UA209000/2019/201089/2; UA209000/2019/201091/2; UA209000/2019/201090/2; UA209000/2019/201209/2; UA209000/2019/201204/2; UA209000/2019/201205/2; UA209000/2019/201121/2; UA209000/2019/201115/2; UA209000/2019/201104/2; UA209000/2019/201100/2; UA209000/2019/201099/2; UA209000/2019/201213/2; UA209000/2019/201217/2; UA209000/2019/201224/2; UA209000/2019/201231/2; UA209000/2019/201075/2; UA209000/2019/201073/2; UA209000/2019/201071/2; UA209000/2019/201040/2; UA209000/2019/201120/2; UA209000/2019/201169/2; UA209000/2019/201303/2; UA209000/2019/201301/2; UA209000/2019/201295/2; UA209000/2019/201288/2; UA209000/2019/201287/2; UA209000/2019/201292/2; UA209000/2019/201286/2; UA209000/2019/201282/2; UA209000/2019/201275/2; UA209000/2019/201318/2; UA209000/2019/201316/2; UA209000/2019/201312/2; UA209000/2019/201310/2; UA209000/2019/201241/2; UA209000/2019/201259/2; UA209000/2019/201258/2; UA209000/2019/201258/2; UA209000/2019/201260/2; UA209000/2019/201263/2; UA209000/2019/201264/2; UA209000//2; UA209000/2019/201270/2; UA209000/2019/201273/2; UA209000/2019/201550/2; UA209000/2019/201549/2; UA209000/2019/201517/2; UA209000/2019/201691/2; UA209000/2019/201751/2; UA209000/2019/201264/2; UA209000/2019/201074/2);

- контракт не відповідає вимогам ст. 254 Митного кодексу України та вимогам наказу Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України №201 від 06.09.2001 року (UA209000/2019/201031/2 від 26.06.2019 року; UA209000/2019/201030/2; UA209000/2019/201023/2; UA209000/2019/201025/2; UA209000/2019/201024/2; UA209000/2019/201022/2; UA209000/2019/201006/2; UA209000/2019/201005/2; UA209000/2019/200996/2; UA209000/2019/200994/2; UA209000/2019/200995/2; UA209000/2019/200989/2; UA209000/2019/200963/2; UA209000/2019/200964/2; UA209000/2019/200971/2; UA209000/2019/200965/2; UA209000/2019/200954/2; UA209000/2019/200941/2; UA209000/2019/200938/2; UA209000/2019/200939/2; UА209000/2019/200937/2; UA209000/2019/200925/2; UA209000/2019/200914/2; UA209000/2019/200913/2; UA209000/2019/200908/2; UA209000/2019/200909/2; UA209000/2019/200901/2; UA209000/2019/200898/2; UA209000/2019/200887/2; UA209000/2019/200886/2; UA209000/2019/201189/2; UA209000/2019/201190/2; UA209000/2019/201160/2; UА209000/2019/201159/2; UA209000/2019/201161/2; UA209000/2019/201155/2; UA209000/2019/201147/2; UA209000/2019/201127/2; UA209000/2019/201126/2; UA209000/2019/201131/2; UA209000/2019/201122/2; UA209000/2019/201074/2; UA209000/2019/201083/2; UA209000/2019/201089/2; UA209000/2019/201091/2; UA209000/2019/201090/2; UA209000/2019/201209/2; UA209000/2019/201204/2; UA209000/2019/201205/2; UA209000/2019/201121/2; UA209000/2019/201115/2; UA209000/2019/201104/2; UA209000/2019/201100/2; UA209000/2019/201099/2; UA209000/2019/201213/2; UA209000/2019/201217/2; UA209000/2019/201224/2; UA209000/2019/201231/2; UA209000/2019/201075/2; UA209000/2019/201073/2; UA209000/2019/201071/2; UA209000/2019/201040/2; UA209000/2019/201120/2; UA209000/2019/201169/2; UA209000/2019/201303/2; UA209000/2019/201282/2; UA209000/2019/201275/2; UA209000/2019/201757/2; UA209000/2019/201074/2);

- у фактурах/інвойсах відсутні відомості щодо умов оплати поставки товару відповідно до умов контракту (мають бути зазначені у фактурі) (UA209000/2019/201006/2; UA209000/2019/200996/2; UA209000/2019/200995/2; UA209000/2019/201241/2; UA209000/2019/201259/2; UA209000/2019/201258/2; UA209000/2019/201260/2);

- висновок експерта мітить застарілу інформацію і стосується іншої партії товарів, а експерт здійснював дослідження без огляду майна, що свідчить про обмеження достовірності висновків (UA209000/2019/201031/2 від 26.06.2019 року; UA209000/2019/201030/2; UA209000/2019/201023/2; UA209000/2019/201025/2; UA209000/2019/201024/2; UA209000/2019/201022/2; UA209000/2019/201006/2; UA209000/2019/201005/2; UA209000/2019/200996/2; UA209000/2019/200994/2; UA209000/2019/200995/2; UA209000/2019/200989/2; UA209000/2019/200963/2; UA209000/2019/200964/2; UA209000/2019/200971/2; UA209000/2019/200965/2; UA209000/2019/200954/2; UA209000/2019/200941/2; UA209000/2019/200938/2; UA209000/2019/200939/2; UА209000/2019/200937/2; UA209000/2019/200925/2; UA209000/2019/200914/2; UA209000/2019/200913/2; UA209000/2019/200908/2; UA209000/2019/200909/2; UA209000/2019/200901/2; UA209000/2019/200898/2; UA209000/2019/200887/2; UA209000/2019/200886/2; UA209000/2019/201189/2; UA209000/2019/201190/2; UA209000/2019/201160/2; UА209000/2019/201159/2; UA209000/2019/201161/2; UA209000/2019/201155/2; UA209000/2019/201147/2; UA209000/2019/201127/2; UA209000/2019/201126/2; UA209000/2019/201131/2; UA209000/2019/201122/2; UA209000/2019/201074/2; UA209000/2019/201083/2; UA209000/2019/201089/2; UA209000/2019/201091/2; UA209000/2019/201090/2; UA209000/2019/201209/2; UA209000/2019/201204/2; UA209000/2019/201205/2; UA209000/2019/201121/2; UA209000/2019/201115/2; UA209000/2019/201104/2; UA209000/2019/201100/2; UA209000/2019/201099/2; UA209000/2019/201213/2; UA209000/2019/201217/2; UA209000/2019/201224/2; UA209000/2019/201231/2; UA209000/2019/201075/2; UA209000/2019/201073/2; UA209000/2019/201071/2; UA209000/2019/201040/2; UA209000/2019/201120/2; UA209000/2019/201169/2; UA209000/2019/201303/2; UA209000/2019/201301/2; UA209000/2019/201295/2; UA209000/2019/201288/2; UA209000/2019/201287/2; UA209000/2019/201292/2; UA209000/2019/201286/2; UA209000/2019/201282/2; UA209000/2019/201275/2; UA209000/2019/201318/2; UA209000/2019/201316/2; UA209000/2019/201312/2; UA209000/2019/201310/2; UA209000/2019/201241/2; UA209000/2019/201259/2; UA209000/2019/201258/2; UA209000/2019/201260/2; UA209000/2019/201263/2; UA209000/2019/201264/2; UA209000//2; UA209000/2019/201270/2; UA209000/2019/201273/2; UA209000/2019/201550/2; UA209000/2019/201249/2; UA209000/2019/201517/2; UA209000/2019/201691/2; UA209000/2019/201757/2; UA209000/2019/201751/2; UA209000/2019/201264/2; UA209000/2019/201074/2);

- поштовий індекс контрагента у фактурах та фактичний відрізняються, індекс у інвойсі не належить контрагенту (UA209000/2019/201031/2 від 26.06.2019; UA209000/2019/201030/2; UA209000/2019/201023/2; UA209000/2019/201025/2; UA209000/2019/201024/2; UA209000/2019/201022/2; UA209000/2019/201006/2; UA209000/2019/201005/2; UA209000/2019/200996/2; UA209000/2019/200994/2; UA209000/2019/200995/2; UA209000/2019/201189/2; UA209000/2019/201190/2; UA209000/2019/201160/2; UА209000/2019/201159/2; UA209000/2019/201161/2; UA209000/2019/201155/2; UA209000/2019/201147/2; UA209000/2019/201127/2; UA209000/2019/201126/2; UA209000/2019/201131/2; UA209000/2019/201122/2; UA209000/2019/201074/2; UA209000/2019/201083/2; UA209000/2019/201089/2; UA209000/2019/201091/2; UA209000/2019/201090/2; UA209000/2019/201204/2; UA209000/2019/201205/2; UA209000/2019/201121/2; UA209000/2019/201115/2; UA209000/2019/201104/2; UA209000/2019/201100/2; UA209000/2019/201099/2; UA209000/2019/201213/2; UA209000/2019/201217/2; UA209000/2019/201224/2; UA209000/2019/201231/2; UA209000/2019/201075/2; UA209000/2019/201073/2; UA209000/2019/201071/2; UA209000/2019/201040/2; UA209000/2019/201120/2; UA209000/2019/201169/2; UA209000/2019/201303/2; UA209000/2019/201301/2; UA209000/2019/201301/2; UA209000/2019/201295/2; UA209000/2019/201288/2; UA209000/2019/201287/2; UA209000/2019/201292/2; UA209000/2019/201286/2; UA209000/2019/201282/2; UA209000/2019/201275/2; UA209000/2019/201318/2; UA209000/2019/201316/2; UA209000/2019/201312/2; UA209000/2019/201310/2; UA209000/2019/201241/2; UA209000/2019/201259/2; UA209000/2019/201258/2; UA209000/2019/201260/2; UA209000/2019/201263/2; UA209000/2019/201264/2; UA209000//2; UA209000/2019/201270/2; UA209000/2019/201273/2; UA209000/2019/201264/2; UA209000/2019/201074/2)

- у графі СМR 4 є місто завантаження, однак не вказано країни (UA209000/2019/201189/2; UA209000/2019/201190/2; UA209000/2019/201147/2; UA209000/2019/201127/2; UA209000/2019/201126/2; UA209000/2019/201131/2; UA209000/2019/201122/2; UA209000/2019/201074/2; UA209000/2019/201089/2; UA209000/2019/201209/2; UA209000/2019/201204/2; UA209000/2019/201213/2; UA209000/2019/201224/2; UA209000/2019/201231/2; UA209000/2019/201075/2; UA209000/2019/201073/2; UA209000/2019/201040/2; UA209000/2019/201169/2; UA209000/2019/201303/2; UA209000/2019/201550/2; UA209000/2019/201249/2; UA209000/2019/201517/2; UA209000/2019/201691/2; UA209000/2019/201751/2; UA209000/2019/201074/2);

- у графі CMR 5 відсутній номер інвойсу, що суперечить вимогам Закону України «Про приєднання України до конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» (UA209000/2019/200996/2; UA209000/2019/200995/2; UA209000/2019/201189/2; UA209000/2019/201190/2; UA209000/2019/201160/2; UА209000/2019/201159/2; UA209000/2019/201161/2; UA209000/2019/201155/2; UA209000/2019/201147/2; UA209000/2019/201127/2; UA209000/2019/201126/2; UA209000/2019/201131/2; UA209000/2019/201122/2; UA209000/2019/201074/2; UA209000/2019/201083/2; UA209000/2019/201089/2; UA209000/2019/201091/2; UA209000/2019/201090/2; UA209000/2019/201209/2; UA209000/2019/201204/2; UA209000/2019/201205/2; UA209000/2019/201121/2; UA209000/2019/201115/2; UA209000/2019/201104/2; UA209000/2019/201100/2; UA209000/2019/201099/2; UA209000/2019/201213/2; UA209000/2019/201217/2; UA209000/2019/201224/2; UA209000/2019/201231/2; UA209000/2019/201075/2; UA209000/2019/201073/2; UA209000/2019/201071/2; UA209000/2019/201040/2; UA209000/2019/201120/2; UA209000/2019/201169/2; UA209000/2019/201074/2);

- дата видачі сертифікату дезінфекції передують датам складення інвойсів (UA209000/2019/201006/2; UA209000/2019/200996/2; UA209000/2019/200994/2; UA209000/2019/200995/2; UA209000/2019/201189/2; UA209000/2019/201160/2; UА209000/2019/201159/2; UA209000/2019/201161/2; UA209000/2019/201155/2; UA209000/2019/201147/2; UA209000/2019/201127/2; UA209000/2019/201126/2; UA209000/2019/201131/2; UA209000/2019/201122/2; UA209000/2019/201074/2; UA209000/2019/201083/2; UA209000/2019/201089/2; UA209000/2019/201091/2; UA209000/2019/201090/2; UA209000/2019/201209/2; UA209000/2019/201204/2; UA209000/2019/201205/2; UA209000/2019/201121/2; UA209000/2019/201115/2; UA209000/2019/201104/2; UA209000/2019/201100/2; UA209000/2019/201099/2; UA209000/2019/201213/2; UA209000/2019/201217/2; UA209000/2019/201224/2; UA209000/2019/201231/2; UA209000/2019/201075/2; UA209000/2019/201073/2; UA209000/2019/201071/2; UA209000/2019/201120/2; UA209000/2019/201169/2; UA209000/2019/201301/2; UA209000/2019/201295/2; UA209000/2019/201288/2; UA209000/2019/201287/2; UA209000/2019/201292/2; UA209000/2019/201286/2; UA209000/2019/201282/2; UA209000/2019/201275/2; UA209000/2019/201318/2; UA209000/2019/201316/2; UA209000/2019/201312/2; UA209000/2019/201310/2; UA209000/2019/201241/2; UA209000/2019/201259/2; UA209000/2019/201258/2; UA209000/2019/201260/2; UA209000/2019/201263/2; UA209000/2019/201264/2; UA209000//2; UA209000/2019/201270/2; UA209000/2019/201273/2; UA209000/2019/201264/2; UA209000/2019/201074/2).

У оскаржуваних рішеннях зазначено, що декларантом на вимогу митного органу не надано додаткових документів, а також вказано про проведення консультацій у порядку передбачено ст. 57 Митного кодексу України.

Зазначено, що неможливо застосувати методи визначення митної вартості, зокрема, методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичності та подібні (аналогічні) товари, методи 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Джерелом інформації для визначення митної вартості відповідно до оскаржуваних рішень слугували митні декларації: UA209140/2019/0135715 від 25.04.2019 року; UA408150/2019/005433 від 13.03.2019 року; UA209140/2019/0135715 від 25.04.2019 року; UA209180/2019/22558 від 10.04.2019 року; UA209180/2019/22841 від 11.04.2019 року; UA209180/2019/22842 від 11.04.2019 року; UA209140/2019/154266 від 25.06.2019 року; UA209140/2019/167765 від 07.08.2019 року.

Згідно ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений в ч. 2 ст. 53 МК України. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як вірно вказано судом першої інстанції, згідно вимог ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Судом першої інстанції вірно вказано, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Таким чином, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відтак, відсутність в рішеннях про коригування митної вартості товарів посилання на належні та допустимі докази того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, при поданні до митного оформлення декларацій ТзОВ «Фескор» додано документи: сертифікати якості, рахунки-фактури (інвойси), автотранспорті накладні, декларації походження товару, зовнішньоекономічний договір №1HMP-FS та №1HMP-FS, доповнення до зовнішньоекономічного договору від 13.12.2018 року, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №19-09/394 від 27.11.2018 року та №19/1/072 від 12.03.2019 року, заяви про включення товарів до зеленого переліку відходів, сертифікат дезінфекції та знезараження, копії митних декларацій країни відправлення.

Задекларована митна вартість визначалась декларантом на підставі положень контракту №1HMP-FS та №1HMP-FS, а також положень відповідних інвойсів. Також вартість товару відображена у митних деклараціях країни відправлення, що долучались при поданні первинних митних декларацій.

Крім цього, на підтвердження задекларованої митної вартості декларант надав комерційну пропозицію від 08.02.2019 року, з якою запропоновано наступні ціни на придбання товарів: одяг, що використовувався (вживаний одяг І. 11, III кат.) не сортований дезінфікований - 1,20 USD; взуття, що використовувалось (вживане взуття 1, II. ІІІ кат.) дезінфіковане - 1,22 USD; вживані ковдри, фіранки, постільна білизна не сортовані, дезінфіковані - 1,20 USD; умови поставки СРТ Київ.

На момент митного оформлення ввезеного на митну територію України позивачем товару оплата за нього проведена не була, платіжні доручення про оплату товару митниці не подавались.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в оскаржуваних рішеннях відповідач, як на підставу для витребування додаткових документів, вказує, зокрема, на те, що у фактурах відсутні відомості щодо термінів оплати товару, а тому є необхідність витребувати докази оплати за такий товар.

З цього приводу суд зазначає, що згідно з п. 5.2 контрактів оплата за товар, проданий за цим Контрактом, повинна здійснюватися переказом грошових коштів на рахунок Продавця на умовах передоплати або за фактично поставлений товар.

За положеннями ст. 53 МК України банківські платіжні документи можуть підтверджувати митну вартість товарів лише в тому випадку, якщо на момент митного оформлення товару декларантом оплачено рахунок за такий товар. При цьому відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару. Тобто строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару.

Щодо посилання апелянта на те, контракт не відповідає вимогам ст. 254 МК України колегія суддів зазначає наступне.

Положенням ст. 254 Митного кодексу встановлено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Положеннями вказаної статті чітко передбачено, що органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Такої вимоги митним органам не здійснено.

Долучені позивачем під час митного оформлення товару контракти складені російською мовою.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно ст. 111 Статуту Організації Об`єднаних Націй цей Статут, китайський, французький, російський, англійський та іспанський тексти якого є рівно аутентичними, будуть зберігатися в архіві Уряду Сполучених Штатів Америки, отже російська мова визначається та використовується у практичній діяльності світовою спільнотою.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у позивача не було обов`язку подавати митному органу вказаний контракт з перекладом українською мовою. Разом з тим вказана невідповідність жодним чином не стосується митної вартості товарів та не могла слугувати підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

Щодо зауваження митного органу щодо неналежності підтвердження ціни товару експертними висновками, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що дана обставина жодним чином не обґрунтовує наявність обставин визначених положенням ч. 3 ст. 53 Митного кодексу, отже не обґрунтовує і підстави коригування митної вартості проведеної митним органом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 327 МК України орган доходів зборів наділений правом залучати спеціалістів та експертів для участі у здійсненні митного оформлення.

Таким чином, доводи відповідача на неактуальність висновку експерта, підставно не взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки такі не містять жодних зауважень по суті дослідження, а твердження про те, що ціни на ідентичні товари змінювалися, жодним чином не підтверджені.

З приводу зауважень митного органу до СМR, суд зазначає таке.

Статтею 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19.05.1956) (далі Конвенція) ратифікованої Законом України Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів встановлено обов`язкові реквізити вантажної накладної (CMR), зокрема, вантажна накладна містить такі дані: a) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; с) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; e) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; і) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно з положеннями дійсної Конвенції.

Судом першої інстанції вірно звернута увага на те, що CMR заповнюється відправником вантажу, на підставі інструкцій і вказівок, які він отримує від транспортно-експедиторської компанії. Відправник несе солідарну відповідальність за правильність заповнення CMR.

Оскільки контракти укладено за умовами поставки СРТ, тобто, поставку здійснює продавець до м. Львова, висловлені відповідачем зауваження до таких документів є некоректними.

Крім цього у межах цієї справи, з врахуванням умов поставки за контрактами, оцінці та дослідженню підлягає не господарська операція щодо поставки товару на митну територію України, а його вартість.

З приводу визначення відповідачем митної вартості задекларованих позивачем товарів за резервним методом, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до ч. 2 цієї статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до ч.8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно частин 4-5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Як вбачається з матеріалів справи ТзОВ «Фескор» надано митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4 та статті 58 МК України.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що контролюючому органу позивачем надано повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом (ціною договору).

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність законних та обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі №1.380.2019.004364 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 01.04.2020 року.