Справа № 640/4194/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

02 квітня 2020 року м. Київ № 640/4194/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., ознайомившись із матеріалами позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРМІТАЖ» до Міністерства культури, молоді та спорту України, Дніпровської обласної державної адміністрації про визнання нечинними та скасування розпорядження та наказу, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕРМІТАЖ» з позовом до Міністерства культури, молоді та спорту України, Дніпровської обласної державної адміністрації про визнання нечинними та скасування розпорядження № 158-р від 12.04.1996 та наказу № 1266/0/16-10 від 21.12.2010.

Ухвалою суду від 02.03.2020 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з моменту отримання зазначеної ухвали про залишення без руху для усунення недоліків.

В даній ухвалі зазначено, що позовна заяви містить ряд недоліків, які позивачу необхідно усунути шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та належних доказів поважності причин його пропуску; оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 4204,00 грн.

На виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2020 про залишення позовної заяви без руху, від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Дана заява обґрунтована тим, що для звернення до суду позивачем вживались заходи щодо отримання документів необхідних для складання позовної заяви та належного її обґрунтування.

Також, позивач зазначає, що лише після отримання 10.02.2020 протоколу експертної комісії з розгляду питань занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України від 06.03.2019 № 2/19 (далі - Експертної комісії від 06.03.2019, № 2/19) йому стало відомо про порушення його прав та інтересів, а відтак строк звернення до суду з даним позов пропущено з поважних причин.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, додатки до нього та дослідивши клопотання позивача, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, за змістом ст. 122 КАС України початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов`язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд визнати нечинними та скасувати розпорядження Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 158-р від 12.04.1996 та наказ Міністерства культури і туризму України (правонаступник Міністерство культури, молоді та спорту України) № 1266/0/16-10 від 21.12.2010, якими нежитлову будівлю за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Харківська, 6 віднесено до пам`ятки архітектури місцевого.

Нежитлову будівлю за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Харківська, 6, позивачем придбано у власність згідно з договором купівлі-продажу № 189/А від 06.11.2015, в якому зазначено, що об`єкт має статус пам`ятки архітектури місцевого значення.

До того ж, з матеріалів позовної заяви вбачається, що починаючи з 06.03.2019 позивачу було достеменно відомо про існування оскаржуваних рішень відповідачів, що в свою чергу є предметом даного спору.

Разом з тим, доводи позивача щодо неможливості звернення з цим позовом до суду, без отримання протоколу Експертної комісії від 06.03.2019 № 2/19 є необґрунтованими, оскільки позивачем зазначений протокол не оскаржується, а отже не стосується предмету спору і обставини щодо його довготривалого отримання позивачем не можуть бути підставою для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Отже, позивач з 06.11.2015 був обізнаний про перебування у його власності майна, яке має правовий статус пам`ятки архітектури місцевого, проте з цим позовом звернувся лише 21.02.2020, тобто з пропуском шестимісячного строку, який визначений нормами адміністративного судочинства.

За таких обставин, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PEREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

Так, позовну заяву позивачем подано до суду лише 21.02.2020, тобто з пропуском строку звернення передбаченого адміністративним судочинством в даній категорії справ.

Вищезазначене дає підстави стверджувати, що позивач мав реальну можливість вчасно звернутись до суду у строки передбачені нормами чинного законодавства.

Отже, позивачем не наведено будь - яких доводів та не надано доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, в силу чого, суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що до суду позивач звернувся з порушенням строку звернення та відсутністю підстав для поновлення пропущеного строку, оскільки підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду є неповажними.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Керуючись ст.ст. 123, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРМІТАЖ» до Міністерства культури, молоді та спорту України, Дніпровської обласної державної адміністрації про визнання нечинними та скасування розпорядження та наказу - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда