Справа № 500/2128/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/2128/19 пров. № А/857/670/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Хомича О.Р.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.12.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про визнання рішень протиправними, спонукання до вчинення певних дій, стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди (суддя суду І інстанції: Мандзій О.П., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 15 год. 49 хв. 12.12.2019р., м.Тернопіль, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 17.12.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

20.09.2019р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяв про збільшення та уточнення позовних вимог, просив:

поновити строк звернення до суду з вимогами про визнання незаконними рішення Управління соціальної політики /УСП/ Тернопільської міської ради /МР/ № 2/13/03 від 10.01.2019р. та довідки № 516/13.4 від 05.03.2019р.

визнати незаконними:

рішення УСП Тернопільської МР № 2/13/03 від 10.01.2019р. про відмову у видачі довідки;

видачу довідок № 516/13.4 від 05.03.2019р. та № 330/13.4 від 24.07.2019р.;

зобов`язати УСП Тернопільської МР видати позивачу довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відповідно до чинного законодавства, яке діяло станом на момент звернення 09.01.2019р.;

стягнути з УСП Тернопільської МР на його користь завдану матеріальну шкоду у вигляді упущеної вигоди внаслідок прийнятих незаконних рішень в сумі 11740 грн. 15 коп. та моральну шкоду у розмірі 20000 грн. на відповідний банківський позивача;

стягнути з УСП Тернопільської МР на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 768 грн. 40 коп. згідно квитанції № 0.0..1 від 18.09.2019р. та витрати на проведену судово-економічну експертизу на суму 3000 грн. згідно акту здачі-прийняття експертних робіт від 15.10.2019р. (а.с.4-52, 81-82, 103-106, 108).

Ухвалами Тернопільського окружного адміністративного суду від 28.11.2019р. залишено без розгляду позов в частині позовних вимог про визнання незаконним рішення УСП Тернопільської МР № 2/13/03 від 10.01.2019р. про відмову у видачі довідки; поновлено строк звернення до адміністративного суду у справі щодо позовної вимоги про визнання незаконною довідки УСП Тернопільської МР № 516/13.4 від 05.03.2019р. (а.с.114-116, 117-120).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.12.2019р. позов задоволено частково; визнано протиправними дії відповідача щодо видачі довідки № 516/3.4 від 05.03.2019р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця ОСОБА_1 ; стягнуто з УСП Тернопільської МР на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.; в іншій частині позов залишено без задоволення; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп., сплаченого згідно квитанції № 0.0.1 від 18.09.2019р. (а.с.133-143).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач УСП Тернопільської МР, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити у повному обсязі (а.с.148-152).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що звернення ОСОБА_1 від 20.02.2019р. було розглянуто УСП Тернопільської МР та 05.03.2019р. видано довідку про складові заробітної плати № 516/13.4 від 05.03.2019р.

Разом з тим, п.8 підрозділу V «Державна служба зайнятості» додатку 3 до Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затв. наказом Міністерства соціальної політики України № 750 від 10.05.2017р., посаду начальника управління віднесено до 4 групи оплати праці.

При цьому, відповідно до постанови КМ України № 15 від 18.10.2017р. (зі змінами, внесеними постановою КМ України № 102 від 06.02.2019р.) посади заступників начальників управлінь, відділів належать до 5 групи оплати праці, яка у вищезазначеному додатку була не передбачена.

Тому для правильного застосування норм наказу № 750 від 10.05.2017р. та підтвердження можливості обчислення розміру пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», Пенсійним фондом України направлено до Міністерства соціальної політики України запит № 16056/02-12 від 27.05.2019р.

Враховуючи лист-роз`яснення Міністерства соціальної політики України № 11546/0/2-19/54 від 18.06.2019р. відповідачем УСП Тернопільської МР 24.07.2019р. видано ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 330/13.4 від 24.07.2019р., згідно якої посадовий оклад заступника директора міжрайонного центру зайнятості розраховано в сумі 6100 грн.

Зазначає, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 330/13.4 від 24.07.2019р., видана УСП Тернопільської МР, є достовірною, при цьому раніше видану відповідачем довідку № 516/13.4 слід вважати недійсною.

Позивач ОСОБА_1 скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.178-191).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», останнім місцем роботи та займаною посадою на державній службі якого були заступник директора Тернопільського міськрайонного центру зайнятості.

Відповідно до набутого права на перерахунок пенсії державного службовця, після досягнення 62 років, маючи належний стаж державного службовця згідно записів трудової книжки (а.с.67-70), позивач 09.01.2019р. звернувся до УСП Тернопільської МР із заявою про видачу довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відповідно до Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затв. наказом Міністерства соціальної політики України № 750 від 10.05.2017р. (а.с.11).

Листом УСП Тернопільської МР № 2/13/03 від 10.01.2019р. повідомлено ОСОБА_1 про те, що до функцій управління не відносяться питання щодо видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад (а.с.12).

11.01.2019р. позивач звернувся із заявою до Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації про видачу довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відповідно до Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затв. наказом Міністерства соціальної політики України № 750 від 10.05.2017р. (а.с.13), за результатами розгляду якої вказаний адресат листом № 01/19 від 15.01.2019р. роз`яснив заявнику те, що для вирішення питання по суті необхідно звернутись до Управління економіки, промисловості та праці Тернопільської міської ради (а.с.14-15).

22.01.2019р. із аналогічною заявою ОСОБА_1 звернувся до Міністерства соціальної політики України (а.с.16), яке листом № 9937/0/196-19/54 від 08.02.2019р. проінформувало його про те, що згідно Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затв. наказом Міністерства соціальної політики України № 750 від 10.05.2017р., у разі ліквідації державного органу без правонаступника або якщо останнє місце роботи особи на посаді державної служби було в органі, який на час призначення особі пенсії відсутній чи у якому на час призначення пенсії перейменовані (відсутні) посади, у тому числі відсутні відповідні посади державної служби, довідки для призначення пенсії видають структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчі органи міських, районних у містах (у разі утворення) рад, - особам, у яких останнє місце роботи на посаді державної служби було у відповідних державних органах, юрисдикція яких поширювалася на територію однієї або кількох областей, м.Києва або м.Севастополя, одного або кількох районів, міст обласного значення, та органах місцевого самоврядування (а.с.17).

20.02.2019р. позивач звернувся до Тернопільської МР із заявою про видачу відповідним структурним підрозділом міської ради довідки про склад заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відповідно Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затв. наказом Міністерства соціальної політики України № 750 від 10.05.2017р. (а.с.18), за результатами розгляду якої УСП Тернопільської МР видало 05.03.2019р. довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця ОСОБА_1 № 516/13.4 від 05.03.2019р., згідно якої посадовий оклад визначено у розмірі 7510 грн. (а.с.19).

За результатами звернення позивача 06.03.2019р. за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.20-21) Головне управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Тернопільській обл. листом № 03-15 від 23.07.2019р. повідомило про необхідність надання довідки про складові заробітної плати із зазначенням посадового окладу в розмірі 6100 грн., віднесеного до 5 групи оплати праці, та вказало на залишення заяви про перехід на пенсію державного службовця без розгляду (а.с.33-35).

За зверненням позивача від 23.07.2019р. відповідач УСП Тернопільської МР видав довідку № 330/13.4 від 24.07.2019р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця ОСОБА_1 з посадовим окладом у розмірі 6100 грн. та листом № 330/13.4 від 24.07.2019р. просило вважати недійсною довідку № 16/13.4 від 05.03.2019р. (а.с.36, 37, 76).

Вирішуючи наведений спір та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що останнім місцем роботи та займаною посадою на державній службі позивача були заступник директора Тернопільського міськрайонного центру зайнятості. Із урахуванням виданої УСП Тернопільської МР довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця ОСОБА_1 № 330/13.4 від 24.07.2019р., дії УСП Тернопільської МР щодо визначення посадового окладу ОСОБА_1 у розмірі 7510 грн. у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 516/13.4 від 05.03.2019р. є протиправними, що обумовлює недійсність цієї довідки.

При цьому, позовні вимоги про визнання незаконним рішення УСП Тернопільської МР про видачу довідки № 330/13.4 від 24.07.2019р. залишено без задоволення, оскільки така довідка видана за результатами розгляду заяви позивача від 23.07.2019р. та є вірною.

Також суд дійшов висновку про відшкодування моральної (немайнової шкоди) у розмірі 5000 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» (в редакції Закону України № 889-VIIІ від 10.12.2015р.) державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., № 52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., № 52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., № 52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., № 52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

На виконання п.п.10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» (в редакції Закону № 889-VIII від 10.12.2015р.) та п.6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затв. постановою КМ України № 622 від 14.09.2016р. «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», наказом Міністерства соціальної політики № 750 від 10.05.2017р. затверджено Порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад.

Відповідно до п.3 Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затв. наказом Міністерства соціальної політики України № 750 від 10.05.2017р., у разі ліквідації державного органу без правонаступника або якщо останнє місце роботи особи на посаді державної служби було в органі, який на час призначення особі пенсії відсутній чи у якому на час призначення пенсії перейменовані (відсутні) посади, у тому числі відсутні відповідні посади державної служби, довідки для призначення пенсії видають, зокрема, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчі органи міських, районних у містах (у разі утворення) рад - особам, у яких останнє місце роботи на посаді державної служби було у відповідних державних органах, юрисдикція яких поширювалася на територію однієї або кількох областей, м.Києва або м.Севастополя, одного або кількох районів, міст обласного значення, та органах місцевого самоврядування.

Пунктом 4 вказаного Порядку (в редакції, чинній станом на 05.03.2019р.) встановлено, що для надання довідок для призначення пенсії враховуються:

1) посадовий оклад і надбавка за ранг - в розмірах, чинних на день звернення за призначенням пенсії працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи та займаною посадою на державній службі, до яких прирівнюються посади працівників ліквідованих державних органів, згідно з переліком посад та постанов Кабінету Міністрів України, відповідно до яких затверджувалися посадові оклади працівників державних органів, що наведені у додатку 1 до цього Порядку, та згідно з переліком посад та нормативно-правових актів, відповідно до яких затверджувалися посадові оклади працівників установ та організацій до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, що наведені у додатку 2 до цього Порядку, а також згідно з переліком посад та постанов Кабінету Міністрів України, відповідно до яких затверджувалися посадові оклади працівників державних органів, посади яких у зв`язку з набранням чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII не належать до посад державної служби, що наведені у додатку 3 до цього Порядку;

2) надбавка за вислугу років - на рівні 3 відсотків посадового окладу за прирівняною посадою державної служби за кожен календарний рік стажу державної служби на час призначення пенсії, але не більше ніж 50 відсотків посадового окладу;

3) премія - в розмірі 10 відсотків посадового окладу за прирівняною посадою державної служби;

4) грошова допомога, що надається до щорічної основної оплачуваної відпустки державним службовцям, - у розмірі 1/12 сум розмірів посадового окладу, надбавок за ранг та вислугу років, премії, визначених відповідно до підпунктів 1 - 3 цього пункту;

5) надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень залежно від ступеня секретності інформації - у розмірах, визначених законодавством (за умови встановлення).

Згідно приписів п.п.7, 8 наведеного Порядку в разі відсутності або перейменування (відсутності) у державному органі посади, що була останньою, яку особа займала на державній службі, її посада визначається цим органом згідно з додатком 1 до цього Порядку або за відповідною групою оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Розмір заробітної плати для призначення пенсій таким особам визначається відповідно до підпунктів 1 - 5 пункту 4 цього Порядку.

У разі відсутності або перейменування в державному органі посади державної служби, що була останньою, яку особа займала на державній службі після 01 травня 2016 року, її посада визначається цим органом згідно з додатком 1 до цього Порядку або за відповідною групою оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Довідка для призначення пенсії видається державним органом, в якому працювала особа, відповідно до п.п.4, 5 наведеного Порядку.

Для отримання довідки подаються такі документи:

заява;

документ, що підтверджує відсутність в державному органі посади державної служби, ліквідацію державного органу;

довідки з архівної установи, в якій зберігаються документи ліквідованих державних органів, або іншого органу (організації, установи), в якому (якій) зберігаються документи про заробітну плату, про розміри посадового окладу, надбавок за ранг та вислугу років на день звільнення з посади державної служби (припинення державної служби), надбавок до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень залежно від ступеня секретності інформації, а також інших виплат за їх наявності - у випадку, передбаченому пунктом 6 цього Порядку.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 останнім місце роботи та займаною посадою на державній службі позивача був заступник директора Тернопільського міськрайонного центру зайнятості (а.с.67-70).

Після досягненню 62 років, маючи належний стаж державного службовця, позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про видачу довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відповідно до Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затв. наказом Міністерства соціальної політики України № 750 від 10.05.2017р.

В розглядуваній справі предметом спору є протиправність дій відповідача щодо видачі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця ОСОБА_1 № 516/13.4 від 05.03.2019р. з посадовим окладом 7510 грн., яка видана на звернення позивача від 20.02.2019р.

Постановою КМ України № 15 від 18.01.2017р. затверджено Перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних груп оплати праці, відповідно до якого посади заступників керівників самостійних структурних підрозділів державних органів відносяться до 5 групи оплати праці.

Відповідно до Схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2019 році (у коефіцієнтах), затв. постановою КМ України № 15 від 18.01.2017р. (в редакції, діючій з 16.02.2019р.), посадові оклади на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів визначаються шляхом множення мінімального розміру посадового окладу групи 9 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міст обласного значення, який становить два розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня 2018р., на відповідний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до 10 гривень (крім мінімального розміру посадового окладу групи 9).

До посади заступника керівника самостійного управління, служби на території одного або кількох районів, міст обласного значення, віднесеної до 5 групи оплати праці, застосовується коефіцієнт співвідношення до мінімального розміру посадового окладу 1,73.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1762 грн.

З урахуванням зазначених норм посадовий оклад заступника директора міжрайонного центру зайнятості становить 6100 грн. (з відповідним заокругленням).

Такий розмір посадового окладу заступника директора міжрайонного центру зайнятості зазначений також Міністерством соціальної політики в листі № 11546/0/0-1954 від 18.06.2019р. (а.с.72-73).

Звідси, видаючи довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця ОСОБА_1 № 330/13.4 від 24.07.2019р. на його звернення від 23.07.2019р., відповідачем УСП Тернопільської МР правильно визначено розмір посадового окладу - 6100 грн.

При цьому, в листі № 330/13.4 від 24.07.2019р. відповідачем вірно сформовано застереження про те, що раніше видану довідку № 516/13.4 від 05.03.2019р. слід вважати недійсною.

Будь-яких протиправних дій під час обрахунку складових заробітної плати для призначення пенсії державного службовця згідно довідки № 330/13.4 від 24.07.2019р. з посадовим окладом у розмірі 6100 грн. під час судового розгляду не встановлено.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій щодо визначення УСП Тернопільської МР посадового окладу ОСОБА_1 у розмірі 7510 грн. у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 516/13.4 від 05.03.2019р.

Такий висновок суду не заперечується самим апелянтом; будь-яких вагомих доводів на спростування цього ним не наведено.

Обставини скерування Пенсійним фондом України запиту № 16056/02-12 від 27.05.2019р. до Міністерства соціальної політики України, отримання листа-роз`яснення Міністерства соціальної політики України № 11546/0/2-19/54 від 18.06.2019р. не можуть вважатися об`єктивними перешкодами в реалізації права позивача на отримання відповідної довідки і призначення відповідної пенсії.

Водночас, на підставі отриманого роз`яснення позивач змушений був повторно звертався до відповідача в цілях отримання необхідної довідки, що в цілому призвело до тривалого відтермінування призначення йому пенсії, а відтак поклало на нього непропорційний та надмірний тягар через непослідовні дії вищевказаних суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

У рішенні від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Рисовський проти України» зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб» (п.70).

Принцип «належного урядування», як правило не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення «Москаль проти Польщі»). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити колишню «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див. mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки»). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються .

При цьому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність вимог позивача про незаконність довідки № 330/13.4 від 24.07.2019р. з огляду на її відповідність законодавству, яке діяло станом на 24.07.2019р., а не на момент першочергового звернення - 09.01.2019р., та про відсутність підстав для зобов`язання відповідача видати позивачу довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відповідно до чинного законодавства, яке діяло станом на момент звернення 09.01.2019р., з урахуванням ухвали суду від 28.11.2019р. про залишення без розгляду частини позовних вимог.

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди колегія суддів враховує, що відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму ВС України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3 постанови).

Відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, має на меті, як компенсацію потерпілому завданих збитків, так і запобігання вчинення суб`єктом владних повноважень такого у майбутньому, зокрема, шляхом здійснення превентивних заходів для удосконалення виконання своїх функцій, спрямованих на інтереси людини.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.12.2018р. у справі № 640/14909/16-ц, від 04.03.2019р. у справі № 295/443/17, від 08.05.2019р. у справі № 233/3464/17, від 15.08.2019р. у справі № 823/782/16.

Враховуючи обставини справи, неодноразові звернення позивача до відповідача для отримання належної довідки, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, зокрема, тяжкість вимушених змін у його життєвій ситуації, час і зусилля, необхідні для відновлення його порушеного права, погіршення стану здоров`я згідно виписки з історії хвороби (а.с.49-50), а також приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновком суду про визначення розміру заподіяної шкоди в розмірі 5000 грн., який вважає справедливим та повним.

Судом першої інстанції правильно враховано і надано вірну правову оцінку зверненню позивача до суду із позовом до ГУ ПФ України в Тернопільській обл. про визнання протиправною бездіяльності пенсійного органу в непризначені позивачу пенсії державного службовця з 06.03.2019р. по 23.07.2019р.; визнання протиправним рішення від 23.07.2019р. про залишення заяви про призначення пенсії держслужбовця від 06.03.2019р. без розгляду; визнання протиправним рішення про призначення пенсії держслужбовця з 25.07.2019р.; зобов`язання відповідача призначити та перерахувати позивачу пенсію державного службовця з моменту першого звернення 06.03.2019р. та зобов`язання відповідача виплатити недоплачену позивачу пенсію держаного службовця в сумі 8552 грн. 71 коп. (справа № 500/2644/19).

Вимога позивача про стягнення з УСП Тернопільської МР матеріальної шкоди у розмірі недоотриманої ОСОБА_1 пенсії за період з 06.03.2019р. по 24.07.2019р. фактично накладаються з вимогами у справі № 500/2644/19 в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській обл. призначити та перерахувати пенсію з моменту першого звернення 06.03.2019р., а також виплатити недоплачену позивачу пенсію в сумі 8552 грн. 71 коп. (а.с.182-191).

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені частково.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про часткову обґрунтованість та підставність заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта УСП Тернопільської МР.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.12.2019р. в адміністративній справі № 500/2128/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Управління соціальної політики Тернопільської міської ради.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 01.04.2020р.