Справа № 640/21708/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 року м. Київ № 640/21708/18

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Шевченко Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі по тексту також - позивач, ГУ ПФ України в м. Києві) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі по тексту також - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12.10.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, застосованого до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ ПФ України в м. Києві своєчасно сплачено єдиний внесок, а тому застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, до матеріалів справи надано відзив, в якому зазначено, що позивач належним чином не виконано норми ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме єдиний внесок за квітень 2018 року сплачено з порушенням встановленого законодавством строку.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято рішення від 12.10.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно до якого до ГУПФ України в м. Києві за період з 21.05.2018 по 21.06.2018 застосовано штраф у розмірі 8 803,48 грн та нараховано пеню в розмірі 1 329,67 грн, що в загальному розмірі становить 10 133,15 грн.

Вказане рішення прийнято на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2464).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску, зокрема, є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Разом з тим, контроль своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків, зборів, платежів входить до функцій контролюючих органів, а саме органи доходів і зборів (пп. 191.1.2 п. 191.1 ст. 191, п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6, абз. 1 та 2 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Також платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Тобто, платник податків зобов`язаний сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Натомість, згідно з ч. 11 ст. 9 Закону № 2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Так, згідно ч. 10 ст. 25 цього Закону на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Крім того, у випадку несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску на платника єдиного внеску орган доходів і зборів накладається штраф у розмірі 20 відсотків від своєчасно не сплачених сум (п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464).

Таким чином, проаналізувавши вказані норми у сукупності, суд зазначає, що пеня та штрафні санкції є мірою відповідальності платників податків за порушення терміну сплати сум ЄСВ, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків. Тобто відповідальність обумовлюється винністю платника у порушенні норм вказаного Закону та невиконанні або неналежному виконанні покладених на них обов`язків.

Відповідно до частини 14 статті 25 Закону № 2464 про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Згідно з частиною 16 статті 25 Закону №2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Безпосередньо порядок формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску передбачений розділом VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015.

Зокрема, положеннями пункту 1 розділу 7 цієї Інструкції встановлено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01.01.2015, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Зі спірного рішення вбачається, що порушення термінів сплати єдиного внеску встановлено за квітень 2018 року.

Відповідно до розрахунку до рішення від 12.10.2018 № убачається, що за документами з нарахування єдиного внеску за квітень № 32735713 J30401 та № 114553 J30401 підлягала сплата до 20.05.2018 в сумах 7 888,33 грн та 915,15 грн відповідно. При цьому, за документом № 32735713 J30401 сплату здійснено 19.06.2018 з простроченням 30 днів та за документом № 114553 J30401 - 21.06.2018 з простроченням 32 дні.

Посилання позивача на платіжне доручення від 16.05.2018 № 3 суд не бере до уваги, оскільки призначення такого платежу « 22% з зароб. плати за І половину травня 2018 року», що, в свою чергу, не має відношення до періоду застосування штрафу та пені за спірним рішенням.

Також, слід зауважити, що ухвалою від 20.02.2020 у даній справі судом зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві у десятиденний строк з дати отримання даної ухвали надати суду належним чином засвідчені копії доказів сплати єдиного внеску за квітень 2018 року.

Листом від 10.03.2020 вх. № 03-14/32231/20 позивачем повідомлено, що 27.04.2018 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 203 «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві» було утворено Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві шляхом реорганізації чотирьох управлінь, а саме Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. З моменту реорганізації з 27.04.2018, а фактично з 02.05.2018 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві почало функціонувати як самостійна юридична особа. Враховуючи викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві позбавлено можливості надати до суду копії доказів сплати єдиного внеску за квітень 2018 року, оскільки зарахування платежів відбулось у порядку ч.6 ст.25, тобто всі сплати, які здійснювались Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві в червні місяці 2018 року, як новоствореної юридичної особи, були зараховані в порядку календарної черговості за квітень 2018 року в рахунок боргу ліквідованих управлінь.

Підсумовуючи викладене, позивачем не спростовано наявність порушень, встановлених відповідачем за спірними відносинами.

Відповідно до ч.6 ст. 25 Закону №2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Згідно з приписами ч. 8 ст. 25 Закону №2464 у разі злиття, приєднання, виділення, поділу, перетворення платника єдиного внеску зобов`язання зі сплати недоїмки покладаються на осіб, до яких відповідно до законодавства перейшли його права та обов`язки.

Позивач посилався на те, що у зв`язку з тим, що кожне управління до моменту реорганізації мало свою бухгалтерію та відповідно здійснювало обов`язкові платежі самостійно, інформацію про сплачені заробітні плати, податки та інші обов`язкові платежі до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, як новоствореної юридичної особи, передавалась частинами, а тому було прийнято рішення про направлення на адресу ГУ ДФС у м. Києві заяви про перенесення всіх залишків, що обліковуються по картках обліку ліквідованих управлінь, до картки правонаступника, а також з проханням надати інформацію про суми заборгованості та переплату податків ліквідованих управлінь. Оскільки від податкового органу жодної відповіді не надійшло, у позивача була відсутня можливість здійснити погашення боргу.

При цьому, як установлено з матеріалів справи та як зазначає і сам позивач, реорганізовано позивача з 27.04.2018, а фактично з 02.05.2018 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві почало функціонувати як самостійна юридична особа. Водночас, з матеріалів справи установлено, що листом до відповідача ГУ ПФ України в м. Києві звернулось лише 30.05.2018, який отримано відповідачем цього ж дня.

З огляду на вищевикладене, позивачем не здійснено всіх належних своєчасних заходів для забезпечення виконання вимог своєчасності сплати ЄСВ, а тому суд погоджується з висновками контролюючого органу про те, що несвоєчасне перерахування ЄСВ відбулось з вини платника податку у даній справі, а тому до нього мають бути застосовані штрафні санкції та пеня за таке порушення.

Таким чином, враховуючи викладене у сукупності, а також зважаючи на те, що позивачем було несвоєчасно сплачено єдиний внеску, суд приходить до висновку, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 12.10.2018 № , є правомірним та таким що не підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв`язку із відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241- 246, 255, 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 12.10.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, застосованого до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовити.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ).

Відповідач: Головне управління ДФС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04655, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко