Справа № 521/2351/20
Суддя: Леонов О. С.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/2351/20
Провадження № 2-а/521/75/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Леонова О.С.,

при секретарі - Шабалдак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Свою заяву мотивує тим, що 01 лютого 2020 року працівником поліції Старіковим К.О. відносно позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП України відповідно до якої позивач керуючи транспортним засобом, здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху.

Позивач зазначив, що він не є водієм транспортного засобу (та власником автомобіля), на момент винесення постанови власник автомобіля залишив свій автомобіль на парковці та був відсутній під час розгляду справи. Доказів того, що за кермом автомобіля під час його руху був позивач, працівник поліції не надав. Проте, працівник поліції належної оцінки поясненням ОСОБА_1 не надав, та не надав можливості позивачу долучити свої пояснення про незгоду з інкримінованим йому порушенням ПДР, а одразу виніс щодо позивача постанову про накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 з зазначеною постановою не згоден та вважає її незаконною, тому просить скасувати. Оскільки працівником поліції у постанові про вчинення адміністративного правопорушення не було зазначено опис обставин, установлених під час розгляду справи, не зазначено технічний запис, який було здійснено фото та відеозапис (якщо такий запис здійснювався) та не роз`яснено порядок оскарження постанови.

Отже, позивач вважає, що постанова не містить жодних доказів, на основі яких посадова особа УПП Одеської області, у відповідності до ст.252 КУпАП повинна була встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на наведене просить суд постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену посадовою особою Національної поліції України на підставі частини 1 статті 122 КУпАП, згідно якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчинення порушення Правил дорожнього руху, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн скасувати, а провадження по справі закрити.

Також, позивач зазначив, що просить суд розглянути справу за його відсутності.

Ухвалою від 21.02.2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду на відкрито провадження по справі.

25.03.2020 року через канцелярію суду від представника Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Єфіменка С.С., який діє на підставі довіреності №549/41/01-2020 від 14.01.2020 року) надійшов відзив на адміністративний позов (вхід.№13123), у якому представник відповідача зазначив, що позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, виходячи з наступного. 30.09.2019 року у ході виконання службових обов`язків інспектор роти №7 батальйону №1 Управління патрульної поліції Старіков К.О. за адресою АДРЕСА_2 , виявив т/з «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням, як пізніше виявилося ОСОБА_3 , який здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, чим порушив пункт 8.5.1 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, яким зазначено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. В подальшому такий транспортний засіб був зупинений на вимогу інспектора патрульної поліції для з`ясування причин порушення ПДР. Після зупинки авто, ОСОБА_1 було пояснена суть скоєного правопорушення, роз`яснено права передбачені ст.268 КУпАП та повідомлено, що відносно нього буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення.

Позивач свої правом скористався на власний розсуд і не надав поліцейським письмового пояснення по суті вчиненого правопорушення. Також, позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку.

Факт вчинення правопорушення, а саме перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3 автомобілем «FORD Fusiоn» зафіксовано відеореєстартором встановленому в службовому автомобілі. Представник відповідача вважає, що позивач не надав жодних доказів, які спростували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Також, варто зазначити, що відзив на адміністративний позов, є нечитабельним в окремих його частинах.

У призначене судове засідання сторони по справі не з`явилися.

Позивач при зверненні до суду, просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення учасників справи та за наявності достатніх підстав, суддя приходить до наступного висновку.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2050904 від 01.02.2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. (а.с.8).

З вказаної Постанови вбачається, що ОСОБА_1 01.02.2020 року м. Одеса, вул. Розумовська, 10/12 о 04.59 керуючи транспортним засобом здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3 чим порушив п.8.5.1 ПДР порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки.

У вказаній Постанові не зазначено відомостей про пристрій на який здійснювалася фіксація вказаного правопорушення.

Судом, було досліджено відеозапис наданий представником відповідача до відзиву на позову, з якого вбачається, що посадовими особами УПП в Одеській області зафіксовано, що автомобіль марки «Ford Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив зупинку. Проте з вказаного відео не вбачається за можливе встановити, який саме транспортний засіб здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3.

Вказаний відеозапис міститься на цифровому носієві, а саме компакт-диску DVD -R назва файлу - Відеозапис правопорушення.

Також, на вказаному компакт-диску містяться файли з назвами - Фото розмітки 1.3, Фото розмітки 1.3 (2). На яких містять лише фото, які підтверджують, що на дорозі знаходиться розмітка у вигляді подвійної суцільної лінії.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом № 1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як передбачено п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не містить визначених та обов`язкових реквізитів, передбачених ч. 3 ст. 283 КУпАП та додатком 5 до Інструкції, а саме: не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відсутні відомості про те, яким технічним засобом здійснено фото- або відеозапис; відомості щодо напрямку руху автомобіля позивача; відповідачем взагалі не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене сержантом поліції Старіковим К.О. про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не відібрав пояснення або заперечення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с. 5). До постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП

При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у ній не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Таким чином, суд зазначає, що відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії ЕАК №2050904 від 01.02.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, оскільки частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року по справі №524/5536/17, від 24.01.2019 року по справі №428/2769/17.

Таким чином, жодних фактичних даних, які б давали можливість встановити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення на момент складання постанови, відповідачем не надано, що не дає можливості перевірити достовірність обставин, на підставі яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, у відповідача взагалі не було підстав притягувати позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 245 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

На підставі п. 3 ст. 288 КУпАП може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно ст. 44 КАС України, особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов`язки та зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Особи, які беруть участь у справі, мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Згідно з частинами 2 та 5 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 (провадження № К/9901/15804/18), згідно з якими сама по собі оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду вже зафіксованого правопорушення. При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Відповідачем не надано будь-яких достовірних доказів на підтвердження обґрунтованості винесеної постанови від 01.02.2020 року , а отже суд дійшов до висновку, що постанова серії ЕАК № 2050904 від 01.02.2020 року по справі про адміністративне правопорушення та про накладення адміністративного стягнення на позивача не відповідає вимогам закону, постанова не підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, скасування постанови серії ЕАК № 2050904 від 01.02.2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного і керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 9, 23, 30, ч. 2 ст. 122, 222, 251, 252, 254, 258, 268, 278, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205, 227-228, ч. 4 ст. 229, 241-246, 250, 268-269, 286, 294 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП- НОМЕР_2 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 5, ЄДРПОУ - 40108740) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі -задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК №2050904 від 01.02.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідно до постанови серії ЕАК №2050904 від 01.02.2020 року.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після спливу вказаного строку на його оскарження.

Повний текст рішення складено 26.03.2020 року.

Суддя О.С. Леонов

26.03.20