Справа № 520/13166/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 р. м. Харків Справа № 520/13166/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2020, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В. (повний текст складено 15.01.20) по справі № 520/13166/19

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 скласти висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 440500 грн. та направити його до Міністерства оборони України разом із письмовим зверненням позивача від 19.07.2019 щодо виплати одноразової допомоги та доданими до нього документами.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 задоволено позов ОСОБА_1 .

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції та посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відсутні підстави для виплати на час встановлення та підтвердження позивачу ІІІ групи інвалідності, оскільки позивача було звільнено зі строкової військової служби у 1984 році, тобто групу інвалідності було встановлено пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби. Також, відповідач вказує, що позивачем не було подано із заявою документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020 про призначення справи до розгляду, справа була розглянута колегією суддів в порядку письмового провадження. З врахуванням вимог ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення є дата складання його повного тексту. Повний текст постанови суд апеляційної інстанції складає з дотриманням строків, визначених ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 11.11.1982 по 14.12.1984 проходив строкову військову службу, в тому числі в країнах, де велись бойові дії (Республіка Афганістан).

У 1984 році позивач отримав контузію голови та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджено витягом з протоколу №2094 від 30.07.2018 засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій. травм, каліцтв, а також висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи від 05.07.2018 №732-2018.

З 25.09.2018 ОСОБА_1 вперше встановлено ІІІ групу інвалідності на строк до 01.10.2020.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії - серія 12 ААА №955838 від 28.09.2018 причиною інвалідності позивача є поранення та захворювання, які пов`язані із виконанням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

У зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок отримання захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, 19.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Однак, листом ІНФОРМАЦІЯ_2 №2025 ВСЗ від 05.08.2019 позивачу відмовлено у складанні висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та направленні його до Міністерства оборони України, оскільки інвалідність встановлена понад 3-місячний термін після звільнення зі строкової військової служби.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у спірних відносинах допущено протиправну бездіяльність щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком № 975.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Положеннями ст.41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011-ХІІ) (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону № 2011-ХІІ дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч.9 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту вказаної норми вбачається, що законодавець уповноважив саме Кабінет Міністрів України визначати порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладено у постанові від 05 грудня 2019 року по справі №127/6105/16-а.

На виконання зазначених законодавчих вимог, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Даний Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Відповідно до п.3 Порядку №975 (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою до відповідача) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Таким чином, моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності позивачу ІІІ групи, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, тобто 25.09.2018.

Положеннями ч.2 ст.16 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на час встановлення позивачу вперше інвалідності 25.09.2018) передбачено випадки, коли призначається і виплачується одноразова грошова допомога.

Приписами статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ встановлено розмір одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч.6 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно із пунктом 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку № 975 встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Крім того, пунктом 4.8. Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530, встановлено, що висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги уповноважені органи (військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи, організації та військові комісаріати (ТЦКСП)), які здійснюють оформлення документів для призначення одноразової грошової допомоги, подають до Департаменту фінансів Міністерства оборони України в 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів.

Системний аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що передумовою отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується Міністерством оборони України, є звернення до уповноваженого органу, в даному випадку - військкомату, із відповідною заявою та іншими необхідними документами, які в установлений строк розглядаються цим органом, після чого складається висновок за результатами розгляду заяви про призначення та виплати одноразової грошової допомоги виплати одноразової грошової допомоги, який направляється розпоряднику бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення (про призначення чи про відмову в призначенні такої допомоги).

При цьому, на військовий комісаріат покладено обов`язок направити до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, який визнаний інвалідом, із викладенням свого судження стосовно того має чи немає особа право на отримання зазначеної допомоги, та документи для прийняття рішення про призначення або про відмову у призначені одноразової грошової допомоги, а до компетенції Міністерства оборони України віднесено прийняття відповідного рішення.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду 01 серпня 2018 року у справі № 750/5060/17, від 22 серпня 2018 року у справі № 802/1966/17-а, від 20.05.2019 у справі №697/566/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, відповідач не наділений повноваженнями на залишення таких заяв без реалізації (зупинення розгляду, повернення), якщо вважає, що подані заявником документи не свідчать про наявність у особи права на призначення одноразової грошової допомоги. В разі отримання не всіх документів, відповідач, відповідно до п. 4.8 Положення № 530, може надати допомогу заявнику в їх оформленні, проте це не звільняє його від обов`язку у 15-денний строк з дня реєстрації всіх поданих позивачем документів, направити їх до Департаменту фінансів Міністерства оборони України разом із відповідним висновком щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги.

Натомість, як встановлено судом, Харківським обласним військовим комісаріатом в порушення вимог чинного законодавства не надсилався висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги разом із поданими позивачем документами до Міністерства оборони України для розгляду заяви позивача та прийняття відповідного рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено у складанні висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та направленні його до Міністерства оборони України разом із письмовим зверненням позивача від 19.07.2019 щодо виплати одноразової допомоги та доданими до нього документами.

Щодо доводів апелянта про не подання позивачем разом із заявою про призначення одноразової грошової допомоги документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, колегія суддів зазначає наступне.

В листі Харківського обласного військового комісаріату №2025 ВСЗ від 05.08.2019, яким відмовлено у складанні та направленні до Міністерства оборони України висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги, зазначено про ненадання документа, що є підставою для складання висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги та направлення на розгляд комісії в Депарамент фінансів Міністерства оборони України, а саме: документа, що підтверджує настання інвалідності не пізніше тримісячного строку після звільнення зі строкової військової служби.

Таким чином, надання чи ненадання позивачем документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, не було підставою для відмови відповідача скласти та направити відповідний висновок.

В той же час колегія суддів відмічає, що оскарженим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 було зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат скласти висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги з визначенням її розміру 440500,00 грн., направивши його до Міністерства оборони України разом із письмовим зверненням позивача від 19.07.2019 щодо виплати одноразової допомоги та доданими до нього документами.

Надаючи оцінку такому способу поновлення порушеного права позивача, колегія суддів зауважує на предмет спірних правовідносин, врегулювання яких має відбуватися у відповідності до завдання адміністративного судочинства щодо гарантування дотримання прав та вимог законодавства, уникаючи порушення принципу розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя шляхом надання відповідної оцінки прийнятому суб`єктом владних повноважень рішенню. В той же час, рішення про призначення чи відмову чи призначенні спірних сум одноразової грошової допомоги уповноваженим на то органом не приймалося, що свідчить про передчасність вимог про зобов`язання відповідача визначити суму такої допомоги.

З огляду на зазначене, прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача скласти та направити висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги із зазначенням такого розміру в даному випадку є втручанням в дискреційні повноваження суб`єктів владних повноважень.

Отже, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 підлягає зміні шляхом виключення із резолютивної частини судового рішення слів " у розмірі 440500 грн.".

Відповідно до ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції по суті справи, але відмічає про наявність підстав для часткової зміни резолютивної частини судового рішення. Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду по суті не спростовують.

Також, відхиляючи доводи апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зважаючи на результати розгляду апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та вимоги ст. 139 КАС України, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 частково задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 по справі № 520/13166/19 змінити, шляхом виключення з другого абзацу резолютивної частини судового рішення слів та цифр "у розмірі - 440500,00 грн.".

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 по справі № 520/13166/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик

Повний текст постанови складено 02.04.2020.