Справа № 560/2409/19
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2409/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

31 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року (м. Хмельницький, 09 жовтня 2019 року) у справі за адміністративним позовом Вищого професійного училища №36 до Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 15.05.2019 №22/189 про накладення штрафу уповноваженими особами.

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що Вище професійне училище №36 зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04.02.2002.

Основними видами діяльності позивача є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; інші види перероблення та консервування фруктів і овочів; виробництво олії та тваринних жирів; технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; загальна середня освіта; професійно-технічна освіта; професійно-технічна освіта на рівні вищого професійно-технічного навчального закладу.

09.11.1996 року ОСОБА_1 прийнятий в Балинське ВПУ на роботу у молочний цех.

Відповідно до наказу №14 від 04.04.1997 року ОСОБА_1 переведений на посаду майстра виробничого навчання в Вищому професійному училищі №36 с.Балин Дунаєвецького району Хмельницької області.

Відповідно до наказу Вищого професійного училища №36 від 01.06.2016 року ОСОБА_1 надана відпустку за 2015-2016 навчальний рік з 29.06.2016 року по 09.08.2016 року.

29 червня 2016 року між Вищим професійним училищем №36 та ОСОБА_1 укладена цивільно-правова угода на збирання 102 га озимої пшениці і 38 га ріпаку.

14 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовом до Вищого професійного училища №36 про визнання цивільно-правової угоди від 29 червня 2016 року трудовим договором.

Рішенням від 19 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 20.11.2018 року, Дунаєвецький районний суд Хмельницької області визнав цивільно-правову угоду, укладену 29 червня 2016 року між ВПУ №36 та працівником навчального закладу ОСОБА_1 , трудовим договором.

Постановою від 15 травня 2019 року Управління Держпраці у Хмельницькій області, на підставі рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 19.10.2018 року по справі № 674/178/17, та статті 265 Кодексу законів про працю України, наклало на позивача штраф у розмірі 125190,00 (сто двадцять п`ять тисяч сто дев`яносто) гривень, за порушення вимог ст. 24 КЗпП України, у зв`язку із допуском ОСОБА_1 до роботи на посаді комбайнера без оформлення трудових відносин.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ч. 4 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V) визначено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у ч. 4 цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог ст. 1, ст. 3, ч. ч. 1, 4, 6 - 8, абз. 2 ч. 10, ч. ч. 13, 14 ст. 4, ч. ч. 1 - 4 ст. 5, ч. 3 ст. 6, ч. 1-4 та 6 ст. 7, ст. ст. 9, 10, 19, 20, 21, ч. 3 ст. 22 цього Закону (ч. 5 ст. 2 Закону №877-V).

В силу ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Положеннями ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 265 КЗпП України передбачено, зокрема, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Спірна постанова від 15.05.2019 №22/189 про накладення штрафу, передбаченого ст. 265 КЗпП України, прийнята відповідачем за порушення позивачем вимог ст. 24 КЗпП України щодо неналежного оформлення трудових відносин.

Підставою для застосування відповідачем штрафу у розмірі 125190,00 грн, слугувало рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 19.10.2018 року № 674/178/17, яким цивільно-правова угода, укладена 29 червня 2016 року між Вищим професійним училищем №36 та ОСОБА_1 , визнана трудовим договором.

Пунктом 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509, передбачено, зокрема, що штрафи за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачені ч. 2 ст. 265 КЗпП України, накладаються, зокрема, на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Тобто, обов`язковою умовою для використання рішення суду як підстави для застосування штрафу, передбаченого ст. 265 КЗпП України, є встановлення цим рішенням факту виконання працівником роботи без укладення трудового договору.

При цьому, рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області, яке набрало законної сили 20.11.2018 року, цивільно-правова угода, укладена 29 червня 2016 року між Вищим професійним училищем №36 та ОСОБА_1 , визнана трудовим договором. Визнання судом цивільно-правової угоди трудовим договором мало наслідком набуття ОСОБА_1 усіх прав та гарантій найманого працівника, передбачених трудовим законодавством. Зазначене підтверджується зокрема актом №1 форми Н-1 від 16.12.2016 року про нещасний випадок на виробництві.

Відтак, зазначене рішення суду не може слугувати доказом порушення позивачем ст. 24 КЗпП України та підставою для застосування до нього штрафу на підставі ст. 265 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Беручи до уваги викладене, є встановленим факт укладання в письмовій формі трудової угоди між Вищим професійним училищем №36 та ОСОБА_1 на виконання робіт щодо збору врожаю, а висновки відповідача про порушення позивачем ст. 24 КЗпП України та фактичного допуску вказаного працівника до роботи без оформлення трудового договору - необґрунтованими.

Та обставина, що Вище професійне училище №36 штрафу не повідомило центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття ОСОБА_1 на роботу не може мати наслідком застосування до позивача штрафу, передбаченого ст. 265 КЗпП України, якою не передбачена відповідальність за вказане правопорушення.

Отже, відповідач не довів правомірність спірної постанови від 15.05.2019 №22/189 про накладення штрафу уповноваженими особами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Держпраці у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Капустинський М.М.