Справа № 1.380.2019.002256
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002256
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Карп`як О.О., секретар судового засідання Лубоцька Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якій позивач просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 30.01.2017 №97о/с про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 зі служби;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 13.01.2017 №110 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 ;

- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого кримінальної поліції (карний розшук) Головного управління Національної поліції у Львівській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 31.01.2017 року до моменту ухвалення рішення.

Ухвалою від 10.05.2019 року позовну заяву залишено без руху.

27.05.2019 року позивачем на усунення недоліків позову подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою від 30.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 08.07.2019 року у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 18.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляджу по суті на 16.09.2019.

26.07.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

10.09.2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою від 03.10.2019 року витребувано у відповідача додаткові докази, у зв`язку з чим в судовому засіданні оголошена перерва до 10.10.2019 року.

Ухвалою від 10.10.2019 року клопотання представника відповідача задоволено, відкладено розгляд справи на 07.11.2019 року.

Розгляд справи, 07.11.2019 року не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді на листку непрацездатності. Призначено судове засідання на 28.11.2019 року.

Ухвалою від 28.11.2019 року задоволено клопотання позивача про зупинення провадження у справі, зупинено провадження у справі до одужання позивача.

Ухвалою від 21.02.2020 року поновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 12.03.2020 року. Вказану ухвалу отримано відповідачем 04.03.2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення №644.

Ухвалою від 12.03.2020 року відкладено розгляд справи для повторного скерування запиту відповідача щодо надання документів, які витребовувались на 24.03.2020 року.

16.03.2020 на адресу суду надійшли додаткові докази від позивача.

24.03.2020 за вх. №16111 надійшло клопотання позивача про проведення судового засідання без його участі.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №817.

Підстав, визначених ст.205 КАС України, для відкладення розгляду справи судом не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Позиція позивача:

Позивач вказує, що 05.01.2017 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. У зв`язку з чим, відповідачем винесено наказ №3084 «Про призначення службового розслідування», за результатами якого складено висновок від 13.01.2017 року та винесено наказ №110 від 13.01.2017 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 та наказ №97о/с від 30.01.2017 року про звільнення його зі служби в поліції. З вказаними наказами позивача ознайомлено не було, трудової книжки не повернуто. З вказаними документами позивач був ознайомлений у квітні 2019 року. Позивач вважає, що спірні накази прийняті з грубим порушенням норм чинного законодавства з огляду на наступне. п.2 наказу №3084 від 09.12.2016 проведення службового розслідування доручено старшому інспектору ВІОС УКЗ ГУ НП у Львівській області майору поліції ОСОБА_2 , а п.3 до проведення службового розслідування було залучено оперуповноваженого УВБ у Львівській області ДВБ ГУ НП у Львівській області, майора поліції ОСОБА_3 . Вважає, що таким наказом до проведення службового розслідування було залучено особу, яка була зацікавлена в наслідках проведення службового розслідування, чим грубо порушено норми Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 (п.1.1, 3.4) та Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (ст.14), що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення під час проведення службового розслідування, зокрема складення висновку, який призвів до винесення спірних наказів. Зокрема, старший оперуповноважений ОСОБА_3 брав активну участь у проведенні досудового розслідування, шляхом виконання доручень слідчого, в порядку ст.40 КПК України. До матеріалів кримінального провадження долучено рапорт Теплого О.Ю ОСОБА_4 від 06.12.2016 щодо виконання доручення слідчого №17/1/1-2321 від 06.12.2016, рапорт від 07.12.2016, від 16.12.20016, від 25.01.2017, від 17.12.2016. Крім того, такий був залучений до проведення обшуку по місцю проживання позивача.

Крім того, в порушення пп.5.1, 5.2, 5.3 Інструкції та ст.14 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» службове розслідування завершене з порушенням строків. Щодо висновків службового розслідування, такі обмежуються лише інформацією з прокуратури Львівської області, інших дій (передбачених розділом 6 Інструкції) щодо встановлення факту вчиненого дисциплінарного порушення зі сторони позивача, встановлено не було. Крім того, в порушення пп.6.2.1, 6.2.2 Інструкції, повідомлення і повістки про виклик його для дачі будь яких пояснень не надсилались, з приводу службового розслідування він не надавав пояснень, в матеріалах службового розслідування такі відсутні. Тому позивач вважає, що відповідачем при звільненні його зі служби в поліції за відсутності беззаперечних доказів вчинення ним дисциплінарного проступку та за наявності порушеного кримінального провадження, в якому не ухвалено обвинувального вироку, порушено необхідний баланс між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи дисциплінарного впливу. Порушення службової дисципліни, що описано в спірних наказах пов`язане з обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Разом з тим, відповідно до п.10. ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення. З вказаних підстав, просить позов задоволити у повному обсязі.

10.09.2019 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просив відмовити відповідачу у прийнятті відзиву.

Позивач в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, з підстав, наведених у заявах по суті справи, просить позов задоволити у повному обсязі.

Заперечення відповідача:

Відповідач у відзиві вказує, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Покликаючись на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) вказує, що встановлення винності позивача у кримінальному провадженні №0000244 від 06.12.2016 не є предметом дослідження даної справи, а ГУ НП у Львівській області встановлювало обставини, які свідчать про порушення позивачем службової дисципліни, адже відомості, які містились зокрема у повідомленні про підозру аналізувались саме під кутом зору правил службової етики та дотримання службової дисципліни. Звертає увагу на те, що питання доведеності вчинення дисциплінарного проступку досліджується в рамках службового розслідування, а не встановлюється судом при розгляді кримінальної справи. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Дисциплінарний статут не визначає чіткої послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це, в свою чергу, наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку. Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 став саме дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у порушенні позивачем службової дисципліни, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни. Вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється прямому умислі, тобто останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним даних дій. Дане порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства, свідомого вчинення дій, що підривають авторитет поліції. Таким чином, проведеним службовим розслідуванням встановлено, що позивач, як працівник поліції, будучи зобов`язаним відповідно до ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, п.2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, допустив грубе порушення службової дисципліни». Тому вважає, що спірні накази є правомірними та обґрунтованими. З врахуванням вищенаведеного, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Наказом ГУ НП у Львівській області №204о/с від 20.07.2016 року «По особовому складу» призначено капітана поліції ОСОБА_1 на посаду оперуповноваженого кримінальної поліції (карний розшук) ГУНП, увільнивши його від посади оперуповноваженого Личаківського відділу поліції ГУНП, з 18.07.2016.

06.12.2016 прокуратурою Львівської області розпочато кримінальне провадження №0000244 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, за фактом перевищення службових повноважень працівниками УКП ГУНП у Львівській області, в рамках якого перевіряються на причетність до вказаного кримінального правопорушення працівники УКП ГУНП у Львівській області, в тому числі ОСОБА_1 .

Оскільки отримана інформація в сукупності відносилась до події, яка сталась за участю особи рядового та начальницького складу, могла викликати суспільний резонанс, то за даним фактом відповідно о вимог п.2.1, 2.2.2., 2.2.3 Інструкції, затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013 №230, наказом ГУ НП у Львівській області №3084 від 09.12.2016 призначено службове розслідування, проведення службового розслідування доручено старшому інспектору ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області полковнику поліції ОСОБА_2 , до проведення службового розслідування залучено оперуповноваженого УВБ у Львівській області ДВБ НП України капітана поліції ОСОБА_3

Наказом ГУ НП у Львівській області від 26.12.2016 №3251 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування за фактом невиходу на службу працівників УКП (КР) ГУНП у Львівській області, організацію проведення службового розслідування доручено начальнику УКР ГУНП у Львівській області полковнику поліції ОСОБА_5 , проведення службового розслідування доручено оперуповноваженому УКР ГУНП у Львівській області майору поліції ОСОБА_6

05.01.2017 року прокуратурою Львівської області винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_1 , про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28-ч.2 ст.365 КК України, а саме: у перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, які супроводжувалися погрозою застосування насильства та застосуванням зброї, спеціальних засобів, за відсутності ознак катування, за попередньою змовою групою осіб.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області від 12.01.2017 року оголошено розшук ОСОБА_1 .

13.01.2017 службове розслідування завершено та складено висновок про те, що за грубі порушення службової дисципліни, вимог статей 6,18 Закону України «Про Національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно правових актів, які регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійного виконання своїх службових обов`язків, відповідно до вимог нормативно правових актів, а також поваги і не порушення прав і свобод людини, що призвело до надзвичайної події розпочатого кримінального провадження, а також підриву авторитету і формування негативної думки про поліцію на оперуповноваженого кримінальної поліції (карний розшук) ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

П.4 Наказу ГУ НП у Львівській області від 13.01.2017 року №110 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників кримінальної поліції (карний розшук) ГУ НП у Львівській області» за грубі порушення службової дисципліни, вимог статей 6, 18 Закону України «Про Національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно правових актів, які регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійного виконання своїх службових обов`язків, відповідно до вимог нормативно правових актів, а також поваги і не порушення прав і свобод людини, що призвело до надзвичайної події розпочатого кримінального провадження, а також підриву авторитету і формування негативної думки про поліцію на оперуповноваженого кримінальної поліції (карний розшук) ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУ НП у Львівській області від 30.01.2017 №97о/с «По особовому складу» відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.6. ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) капітана поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого кримінальної поліції (карний розшук) ГУ НП, з 30.01.2017 року, підстава наказ ГУНП від 13.01.2017 №110.

Як вказано у висновку службового розслідування від 13.01.2017, під час проведення, на підставі наказу ГУНП від 09.12.2016 №3084, службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівниками кримінальної поліції (карний розшук) ГУ НП у Львівській області та розпочатих з даного приводу кримінальних проваджень, встановлено:

« 06.12.2016 прокуратурою Львівської області розпочато кримінальне провадження №0000244 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, за фактом перевищення службових повноважень працівниками кримінальної поліції (карний розшук) ГУ НП у Львівській області, які 28.11.2016, перебуваючи на території АЗС «WOG», що в с. Гамаліївка Пустомитівського району Львівської області, застосувавши спецзасоби «кайданки» та погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї, незаконно заволоділи майном громадянина ОСОБА_7 , а саме: грошовими коштами в сумі 4100 доларів США та 1 кг необробленого каменю «бурштину».

У процесі проведення службового розслідування, згідно інформації прокуратури Львівської області, установлено, що ОСОБА_1 , за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , а також іншою невстановленою слідством особою, будучи службовими особами та працівниками правоохоронного органу, здійснюючи функції представників влади, 28.11.2016 близько 19:10, маючи намір на незаконне заволодіння чужим майном необробленим камінням з бурштину, прибули на раніше обумовлене з потерпілим ОСОБА_7 місце, що знаходиться на території автозаправної станції «WOG», яка розташована на автодорозі «Київ Чоп» на 527 км+750 м, поблизу с. Гамаліївка Пустомитівського району Львівської області. У подальшому ОСОБА_8 припаркувавши свій автомобіль марки «BMW 525 TD» д.н.з. НОМЕР_1 , на території згаданої автозаправної станції, разом із ОСОБА_9 зайшов у приміщення магазину АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де перебував певний час, при цьому ОСОБА_1 залишився в автомобілі. Приблизно через 15 хв. ОСОБА_8 , разом із ОСОБА_9 повернулись до свого автомобіля, та знаходячись в салоні, разом з ОСОБА_1 , очікували на прибуття ОСОБА_7 . В цей час, на територію зазначеної вище АЗС «WOG», біля 19:30 28.11.2016, прибув автомобіль марки «Volkswagen Passat» універсал світлого кольору, в якому перебував ОСОБА_10 та інші невстановлені слідством особи. Поруч з даним автомобілем припаркував свій автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 , потерпілий ОСОБА_7 , прибувши на АЗС із своїм знайомим на ім`я ОСОБА_11 , який раніше обумовив зустріч з приводу купівлі продажу необробленого каміння з бурштину вагою 774 грами, орієнтованою вартістю 3 тисячі 200 доларів США. На території АЗС «WOG», потерпілий ОСОБА_7 зателефонував на мобільний телефон до особи з якою попередньо домовився про продаж необробленого каміння бурштину та повідомив про своє прибуття на місце зустрічі, після чого разом з особою на ім`я ОСОБА_11 , вийшовши із свого автомобіля, підійшов до ОСОБА_10 та іншої невстановленої слідством особи, які представилися як покупці необробленого каміння з бурштину. На пропозицію покупців усі присутні сіли в автомобіль потерпілого. В салоні автомобіля між вказаними вище особами розпочалась розмова з приводу умов купівлі продажу необробленого каміння з бурштину. ПЕід час вказаної розмови до передньої частини автомобіля потерпілого марки «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 , під`їхав автомобіль марки «BMW 525 TD» д.н.з. НОМЕР_1 , у якому знаходився ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та інші невстановлені слідством особи, вийшовши з автомобіля марки «BMW 525 TD» д.н.з. НОМЕР_1 підбігли до автомобіля потерпілого та намагалися проникнути всередину, однак зробити цього не змогли, оскільки ОСОБА_7 , сприймаючи вказані дії як загрозу своєму життю та здоров`ю, заблокував усі двері свого автомобіля таким чином, що їх неможливо відчинити ззовні. З метою. Сприяння проникненню вказаних осіб у салон автомобіля потерпілого, ОСОБА_10 , який сидів позаду потерпілого, приставив останньому з правого боку в ділянці тулуба металевий предмет, схожий на пістолет та погрожуючи застосуванням зброї, вказав потерпілому щоб останній розблокував двері автомобіля та не чинив опору, на що потерпілий, усвідомлюючи реальну загрозу життю та здоров`ю, погодився. У подальшому, ОСОБА_1 , в групі з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими слідством особами, знаходячись біля автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 , умисно, застосовуючи фізичне насильство та болісні і такі, що ображають особисту гідність потерпілого дії, вийшли за меді наданих їм повноважень і без наявних законних підстав застосували фізичну силу до потерпілого ОСОБА_7 , яка проявилася у витягуванні останнього, проти волі, з салону автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 , заламуванні рук за спину та надяганні, без наявності на те законних підстав, на руки спеціального засобу кайданок, примусовому поміщенні його на землю лицем до низу, примусовому, проти волі, поміщенні його до салону автомобіля марки «BMW 525 TD» д.н.з. НОМЕР_1 та проведенні незаконного особистого обшуку. Маючи на меті заволодіти особистим майном ОСОБА_7 , а саме грошовими коштами в сумі 4100 доларів США, що становлять згідно офіційного курсу НБУ 105452 грн., які були виявлені у потерпілого під час особистого обшуку та необробленим камінням бурштину масою 774 гр., ОСОБА_1 в групі з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими слідством особами, було повідомлено потерпілому про вчинення ним кримінального злочину та можливого відбуванням останнім покарання у вигляді позбавлення волі, а також про необхідність поїхати для цього до відділення поліції. Водночас, під час особистого обшуку ОСОБА_7 у останнього було вилучено його особисті речі, а саме 2 мобільні телефони та документи на автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 . Зламавши, таким чином, волю потерпілого ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння майном, ОСОБА_1 , всупереч інтересам служби щодо запобігання, виявлення та припинення правопорушень, в групі із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, посадили потерпілого до салону автомобіля марки «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 ,, який знаходиться в користуванні останнього, та примусили їхати його до м. Львова у найближче відділення поліції, при цьому, не повертаючи потерпілому його особисте майно, яким попередньо незаконно заволоділи, а саме готівкові кошти в сумі 4100 доларів США, що становлять згідно офіційного курсу НБУ 105452 грн., що є істотною шкодою та необроблене каміння з бурштину масою 774 грам, документи на автомобіль та 2 мобільні телефони. На перехресті вулиць Липинського та Лінкольна у м. Львові вищевказані особи поставили вимогу зупинити автомобіль та повернувши ОСОБА_7 його особисті речі, а саме лише два мобільні телефони та документи на автомобіль, залишили останнього та пішли в невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підозрюються у перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, які супроводжувались погрозою застосування насильства та застосуванням зброї, спеціальних засобів, за відсутності ознак катування, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст. 365 КК України.

05.01.2017 у вищевказаному кримінальному провадженні заочно, у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України оперуповноваженому кримінальної поліції (карний розшук) ГУ НП у Львівській області капітану поліції ОСОБА_1 та 12.01.2017 прокуратурою Львівської області останній оголошений а розшук.

Також, 14.12.2016 прокуратурою Львівської області в межах розслідування кримінального провадження №0000244, розпочато кримінальне провадження №0000252 за ч.2 ст.28, ч.2 ст.365 КК України за фатом перевищення службових повноважень працівниками кримінальної поліції (карний розшук) ГУНП у Львівській області, котрі 19.07.2016 в м. Львові, по вул. Патона, погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї (пістолет), вчинивши моральний тиск по відношенню до громадянина С., доставили його в приміщення кримінальної поліції (карний розшук) ГУНП у Львівській області, де під надуманим приводом (відкриття кримінального провадження) заволоділи його грошовими коштами в сумі 10 000 доларів США. Станом на 13.01.2017 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000252 про підозру нікому з працівників поліції не повідомлено, на причетність до вчинення кримінального правопорушення перевіряються співробітники кримінальної поліції (карний розшук) ГУ НП у Львівській області, в т.ч. капітан поліції ОСОБА_1 »

В ході проведення службового розслідування були опитані:

- старший оперуповноважений кримінальної поліції (карний розшук) ГУ НП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 повідомив, що пояснення надасть в присутності адвоката в межах кримінального провадження;

- старший оперуповноважений кримінальної поліції (карний розшук) ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_8 відмовився від надання пояснень;

- старший оперуповноважений кримінальної поліції (карний розшук) ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_10 - відмовився від надання пояснень;

- заступник начальника управління начальник відділу боротьби з організованою злочинністю УКР ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_12 повідомив. Що про дії вказаних працівників йому нічого відомо не було, жодних усних та письмових вказівок з даного приводу він останнім не давав, на оперативних нарадах постійно наголошувалось на дотриманні дисципліни та законності в підрозділі і недопущенні корупційних проявів серед особового складу.

Також, в ході службового розслідування установлено, що працівники кримінальної поліції (карний розшук) ГУ НП у Львівській області, які перевіряються на причетність до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, зокрема і ОСОБА_1 протягом тривалого часу не виходять на роботу, тому 26.12.2016 останнім рекомендованими листами були надіслані запрошення щодо прибуття 03.01.2017 до відділу ІОС УКЗ для надання пояснень, однак у визначений день вказані працівники до ГУ НП у Львівській області не з`явились та про причину неявки не повідомили.

Крім того, у висновку вказано, що місцезнаходження ОСОБА_1 станом на 13.01.2017 не установлено, у зв`язку з чим відібрати письмове пояснення не представилось можливим.

Таким чином, у ході проведення службового розслідування установлено грубі порушення службової дисципліни, вимог статей 6,18 Закону України «Про Національну поліцію», зі сторони оперуповноваженого кримінальної поліції (карний розшук) ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 , які виразились в тому, що будучи працівником поліції, обов`язком якого є неухильне дотримання Конституції України, законів України та нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійне виконання своїх службових обов`язків, відповідно до вимог нормативно правових актів, а також поважати і не порушувати права і свободи людини, 28.11.2016 вчинив дії по відношенню до громадянина ОСОБА_7 , які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, які супроводжувались погрозою застосування насильства та застосуванням зброї, спеціальних засобів, що призвело до надзвичайної події розпочатого кримінального провадження і повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також підриву авторитету і формування негативної думки про поліцію.

Не погоджуючись із вказаними наказами позивач оскаржив їх до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст. 19 Закону України Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з п. 4 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, до затвердження відповідним законом Дисциплінарного статуту Національної поліції України підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 за № 3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут ОВС України).

Відповідно до положень ст. 2 Дисциплінарного статуту ОВС України, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно ст.5 Дисциплінарного статуту ОВС України, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому

законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції (254к/96-ВР ) і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається:

створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною

турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги

Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно з ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС України, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове

розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного

стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ,

зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або

звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише

одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності таких осіб оскаржується в установленому законом

порядку.

Відповідно до ст.16 Дисциплінарного статуту ОВС України, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду

тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не

включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.18 Дисциплінарного статуту ОВС України, дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби. Особи, з вини яких накладені дисциплінарні стягнення не

виконані без поважних причин, несуть відповідальність за цим Статутом. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні визначені Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.1.2 Інструкції, службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з`ясування інших обставин.

Відповідно до п.2.1 Інструкції, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно п.2.2. Інструкції, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, зокрема: невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю; реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення; повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення; застосування особою РНС вогнепальної зброї; застосування особою РНС спеціальних засобів або заходів фізичного впливу.

Згідно п.2.6. Інструкції, підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії. (п.3.2 Інструкції).

Проведення службового розслідування доручається працівникам підрозділів внутрішньої безпеки, інспекції з особового складу підрозділів кадрового забезпечення, а якщо такі підрозділи не передбачені штатним розписом, уповноважені на те начальники доручають проведення службових розслідувань найбільш досвідченим працівникам, здатним усебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об`єктивні висновки. (п.3.3. Інструкції).

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими особи РНС, стосовно якої призначено службове розслідування, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. У разі виникнення таких обставин виконавець упродовж двадцяти чотирьох годин повинен повідомити про це начальнику, який призначив службове розслідування, без припинення службового розслідування. (п.3.4 Інструкції).

Проведення службових розслідувань за фактами порушень службової дисципліни, неналежного виконання особами РНС посадових обов`язків, втрати службових посвідчень, підготовка за їх результатами висновків та проектів наказів про заходи дисциплінарного впливу до цих осіб здійснюються працівниками тих підрозділів, у яких ці порушення було виявлено. (п. 4.1.Інструкції).

До проведення службових розслідувань за всіма підставами, визначеними цією Інструкцією, за рішенням уповноважених службових осіб можуть залучатися працівники підрозділів внутрішньої безпеки.(п. 4.2. Інструкції).

За рішенням уповноваженого начальника працівники управління (відділів, секторів) інспекції з особового складу кадрових підрозділів відповідно МВС, ГУМВС, УМВС, ВНЗ та науково-дослідних установ МВС залучаються до проведення службових розслідувань при: реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення або повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення; застосуванні та використанні особою РНС вогнепальної зброї, спеціальних засобів або заходів фізичного впливу, що призвело до загибелі або поранення працівників міліції чи інших осіб; надходженні відомостей про скоєння адміністративного або кримінального правопорушення, дисциплінарних проступків керівниками органів та підрозділів внутрішніх справ, працівниками апаратів МВС, ГУМВС, УМВС, ВНЗ та науково-дослідних установ МВС.(п.4.4 Інструкції).

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності за мотивованим рапортом (доповідною запискою) виконавця або голови комісії визначений строк може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. (п.5.1 Інструкції).

Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. (п.5.2 Інструкції).

Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування). (п.5.3 Інструкції).

Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. (п.5.4 Інструкції).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 р. за № 1576/29706 (далі Правил), під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Окрім того, в силу положень ч.1 ст. 64 Закону «Про Національну поліцію», особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Аналіз тексту Присяги поліцейського є підставою для висновку, що в основу поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово дисциплінарні норми поведінки. Працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.

Судом встановлено, що підставою для видання спірного наказу є висновок службового розслідування, відповідно до якого, в ході проведення службового розслідування установлено грубі порушення службової дисципліни, вимог статей 6,18 Закону України «Про Національну поліцію», зі сторони оперуповноваженого кримінальної поліції (карний розшук) ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 , які виразились в тому, що будучи працівником поліції, обов`язком якого є неухильне дотримання Конституції України, законів України та нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійне виконання своїх службових обов`язків, відповідно до вимог нормативно правових актів, а також поважати і не порушувати права і свободи людини, 28.11.2016 вчинив дії по відношенню до громадянина ОСОБА_7 , які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, які супроводжувались погрозою застосування насильства та застосуванням зброї, спеціальних засобів, що призвело до надзвичайної події розпочатого кримінального провадження і повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також підриву авторитету і формування негативної думки про поліцію. Тому, за грубі порушення службової дисципліни, вимог статей 6,18 Закону України «Про Національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно правових актів, які регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійного виконання своїх службових обов`язків, відповідно до вимог нормативно правових актів, а також поваги і не порушення прав і свобод людини, що призвело до надзвичайної події розпочатого кримінального провадження, а також підриву авторитету і формування негативної думки про поліцію на оперуповноваженого кримінальної поліції (карний розшук) ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 комісія вважає накласти дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

На підтвердження факту підриву авторитету і формування негативної думки про поліцію внаслідок таких дій позивача, відповідачем долучено до матеріалів справи роздруковану інформацію з інтернет ресурсів та лист Відділу комунікації ГУ НП у Львівській області №29/109 від 08.12.2016.

Зазначені обставини також є предметом розгляду в порядку норм Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з проведенням стосовно позивача розслідування кримінального провадження №0000252 та №0000244.

Встановлені службовим розслідуванням обставини позивачем не спростовано.

За таких обставин, суд вважає, що висновки службового розслідування відповідають фактичним обставинам справи, а дії позивача не відповідають вимогам законодавства, яким визначені основні обов`язки поліції.

Наведене свідчить про ігнорування та недотримання конституційних вимог щодо захисту прав та свобод людини та Закону України "Про Національну поліцію".

Зі змісту присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

В контексті спірних правовідносин суд має на меті підкреслити, що обраний вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим, однак вчинення позивачем проступку суд оцінив в аспекті співмірності тяжкість вчиненого проступку та обраного відповідачем виду дисциплінарного стягнення.

Визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією особи, якій законом надано право притягувати до дисциплінарної відповідальності. Відтак, виходячи з фактичних обставин скоєного проступку та особи порушника, начальник може застосувати до нього будь-яке стягнення на власний розсуд.

Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування у межах кримінального провадження №0000244.

Суд звертає увагу, що позивач помилково вважає, що саме порушення проти нього кримінального провадження було підставою для дисциплінарної відповідальності. Тоді як оскаржуваний наказ відповідача є обґрунтований наявністю у його діях ознак дисциплінарного проступку. Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Натомість предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни.

За фактом одного і того самого діяння працівника поліції може бути притягнено як до кримінальної, так і до дисциплінарної відповідальності, що є різними/самостійними видами юридичної відповідальності. У першому випадку визнати особу винною може тільки суд і тут доводи позивача є слушними. Щодо дисциплінарної відповідальності, то в контексті обставин цієї справи притягнути до неї є компетенцією відповідача і кваліфікація скоєного як дисциплінарного проступку не може вважатися доведенням вини особи (визнання винним) у вчиненні кримінального правопорушення, підозру у вчиненні якого (яких) йому вручили.

Суд зазначає, що звільнення позивача зі служби в поліції відбулось саме у зв`язку з порушенням позивачем службової дисципліни, що підтверджено результатами службового розслідування. При цьому, проведення такого розслідування та встановлення обставин законодавцем віднесено до компетенції відповідача.

Відтак, доводи позивача на відсутність обвинувального вироку у кримінальній справі, не беруться судом до уваги.

Таким чином, підставою для звільнення позивача стала реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»).

Подібна правова позиція уже була висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2020 у справі №300/1406/19 (адміністративне провадження №К/9901/31316/19) та у постанові від 24.03.2020 року у справі №804/177/17.

Допущене позивачем грубе порушення службової дисципліни, яке виразилося у тому, що будучи працівником поліції, обов`язком якого є неухильне дотримання Конституції України, законів України та нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійне виконання своїх службових обов`язків, відповідно до вимог нормативно правових актів, а також поважати і не порушувати права і свободи людини, 28.11.2016 вчинив дії по відношенню до громадянина ОСОБА_7 , які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, які супроводжувались погрозою застосування насильства та застосуванням зброї, спеціальних засобів, що призвело до надзвичайної події розпочатого кримінального провадження і повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також підриву авторитету і формування негативної думки про поліцію, є несумісним з можливістю подальшого проходження позивачем служби в органах Національної поліції України.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №800/547/17 від 25.04.2018 року, а саме:

«Водночас суд першої інстанції вірно зазначив, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3, хоч і прийнято на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого відносно нього за ч.3 ст. 369 КК України, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст. 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див.рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X.. Austria» про неприйнятність заяви№ 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatisрішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v.» про неприйнятність заяви№ 11882/85). Більше того, гарантована п. 2 ст. 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.»

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 9901/454/18 та від 08.11.2019 у справі №826/13796/18.

Не заслуговує на увагу також твердження позивача про те, що має місце порушення ст.14 Дисциплінарного статуту та п.5.1-5.3 Інструкції щодо строку завершення службового розслідування, з огляду на наступне.

Зокрема, судом встановлено, що призначено службове розслідування 09.12.2016 року, завершено 13.01.2017 року.

В матеріалах справи наявна копія рапорту старшого інспектора ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області підполковника поліції Максимовича А.А. про продовження терміну проведення службового розслідування.

Також суд звертає увагу, що чинний на час виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут та Інструкція не вимагали прийняття наказу про продовження строку службового розслідування.

Відповідно до резолюції на рапорті, строк проведення службового розслідування продовжено до 16.01.2017 року.

Крім того, як вказано у рапорті, термін закінчення службового розслідування спливає 09.01.2017 року, однак місце перебування окремих працівників поліції, стосовно яких проводиться службове розслідування, не установлено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що вказані доводи не можуть слугувати самостійною підставою для скасування спірних наказів у відсутності спростувань з боку позивача самих порушень, встановлених висновком службового розслідування.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що відповідачем порушено строки притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки стосовно позивача внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та тривало на момент прийняття спірних наказів досудове розслідування кримінального провадження №0000244 за ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України, в якому позивач має процесуальний статус підозрюваного. Відповідно о ст.16 Дисциплінарного статуту ОВС України, у цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення. Висновок службового розслідування щодо позивача був затверджений 13.01.2017 року і з моменту його затвердження до видачі оскаржуваного наказу минуло менше одного місяця.

Щодо доводів позивача про те, що відповідачем порушено п. 6.2.1, 6.2.2 Інструкції, оскільки він не отримував повідомлень, повісток для дачі пояснень, такі пояснення в матеріалах службового розслідування відсутні, суд зазначає наступне.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання від позивача пояснень. Зокрема, як вказано у висновку службового розслідування, встановлено, що ОСОБА_1 (як і інші працівники кримінальної поліції (карний розшук) ГУНП у Львівській області) протягом тривалого часу не виходять на роботу, тому позивачу 26.12.2016 рекомендованими листами були надіслані запрошення про прибуття 03.01.2017 до відділу ІОС УКЗ для надання пояснень, однак у визначений день він до ГУ НП не з`явився та причини неявки не повідомив.

Крім того, згідно висновку службового розслідування та наказу від 26.12.2016 №3251, в управлінні карного розшуку ГУ НП у Львівській області проводяться службові розслідування за фактом невиходу на роботу протягом тривалого часу працівників кримінальної поліції (карний розшук) ГУ НП у Львівській області, в тому числі капітана поліції ОСОБА_1 . Крім того, згідно рапорта старшого інспектора ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області Максимовича А.І. від 06.01.2017, позивачу 26.12.2016 було надіслано запрошення прибути до Головного управління для надання пояснення, однак станом на 06.01.2017 останній до ГУ НП у Львівській області не прибув, про причину неявки не повідомив, його місцезнаходження не установлено.

Крім того, з 12.01.2017 року позивач перебував у розшуку, що підтверджується копією постанови про оголошення розшуку підозрюваного від 12.01.2017.

Окрім цього, суд звертає увагу на висновок Верховного Суду викладений в постанові від 04.10.2018 за результатом розгляду справи №806/2272/16, згідно якого пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим саме по собі, невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Отже, при доведеності порушення працівником трудової дисципліни, не відібрання у нього письмових пояснень з цього приводу, не може бути підставою для визнання наказу про звільнення позивача незаконним.

Таким чином, доводи позивача про порушення п. 6.2.1, 6.2.2 Інструкції, є необґрунтованими.

Щодо доводів позивача про те, що наказом до проведення службового розслідування було залучено особу, яка була зацікавлена в наслідках проведення службового розслідування оперуповноваженого УВБ у Львівській області ДВБ НП України капітана поліції ОСОБА_3 , чим грубо порушено норми Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 (п.1.1, 3.4) та Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (ст.14), що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення під час проведення службового розслідування, зокрема складення висновку, який призвів до винесення спірних наказів.

Відповідно до наказу ГУ НП у Львівській області від 09.12.2016 №3084, до проведення службового розслідування залучено оперуповноваженого УВБ у Львівській області ДВБ НП України капітана поліції ОСОБА_3 .

Позивач вказує, що капітан поліції Теплий О.Ю. брав активну участь у проведенні досудового розслідування шляхом виконання доручень слідчого в порядку ст.40 КПК України, зокрема до матеріалів кримінального провадження долучено рапорти ОСОБА_3 від 06.12.2016, від 07.12.2016, від 16.12.2016, від 25.01.2017, від 17.12.2016. Крім того, такий був залучений до проведення обшуку по місцю його проживання.

Однак, позивачем не вказано яким чином така особа була зацікавлена в наслідках проведення службового розслідування.

Відповідно до п.4.2 розділу ІУ Інструкції, до проведення службових розслідувань за всіма підставами, визначеними цією Інструкцією, за рішенням уповноважених службових осіб можуть залучатися працівники підрозділів внутрішньої безпеки.

Таким чином, доводи позивача про порушення п.3.4. Інструкції та ст.14 Дисциплінарного статуту ОВС України з підстав залучення до проведення службової особи, зацікавленої в наслідках проведення службового розслідування є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо доводів позивача про те, що порушення норм проведення службового розслідування від 13.01.2017 року та винесення спірних наказів зазначено в постановах Львівського окружного адміністративного суду від 27.06.2017 у справі №813/1045/17, від 11.08.2017 у справі №813/887/17, від 11.09.2017 у справі №813/929/17, слід заначити наступне.

Відповідно до ч.4, 5,7 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

З огляду на положення ст.78 КАС України, відсутні підстави для врахування судом таких рішень з підстав звільнення від доказування обставин.

Відповідно до ч.4 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Інші доводи позивача не спростовують встановленого судом факту правомірності оскаржуваних актів індивідуального характеру та не можуть слугувати підставами для їх скасування.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, судом встановлено, що службове розслідування відносно дій позивача проведено у повній відповідності до вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Отже, системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваних наказів діяв у передбачений законодавством спосіб. Відтак, підстав для скасування спірних наказів немає.

Оскільки суд дійшов до висновку про відсутність підстав для скасування наказу від 30.01.2017 №97о/с про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 зі служби та наказу від 13.01.2017 №110 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як похідних вимог.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні позову розподілу судових витрат не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Г. Григоренка, 3) про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складно 02.04.2020 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна