Справа № 640/4645/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4645/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2020 року (розглянута у письмовому провадженні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за розглядом з власної ініціативи додаткового рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління пенсійного Фонду України в місті Києві щодо не нарахування ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , пенсії за період з серпня 2014 по жовтень 2015 року включно, зобов`язати Головне Управління пенсійного Фонду України в місті Києві нарахувати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , пенсію за період з серпня 2014 по жовтень 2015 року включно та виплатити її ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

- визнати протиправними дії Головного Управління пенсійного Фонду України в місті Києві щодо здійснення відрахувань з нарахованої ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , пенсії як з працюючого пенсіонера, зобов`язати Головне Управління пенсійного Фонду України в місті Києві зробити перерахунок (донарахування) неправомірно утриманих сум та виплатити їх ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

- визнати протиправними дії Головного Управління пенсійного Фонду України в місті Києві щодо невиплати ОСОБА_1 , що є спадкоємцем за заповітом померлого ОСОБА_2 , залишку недоотриманої пенсії, який увійшов до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.11.2018 року;

- зобов`язати Головне Управління пенсійного Фонду України в місті Києві виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) залишок недоотриманої пенсії, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 та увійшла до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.11.2018 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не виплаті ОСОБА_1 , що є спадкоємцем за заповітом померлого ОСОБА_2 , залишок недоотриманої пенсії, який увійшов до складу спадщини відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 01.11.2018 державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 залишок недоотриманої пенсії, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 та увійшла до складу спадщини відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 01.11.2018 державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2020 року з власної ініціативи стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 6026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок). Стягувачем є Державна судова адміністрація України (код ЄДР: 26255795; адреса: 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5).

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 6026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок). Стягувачем є Державна судова адміністрація України (код ЄДР: 26255795; адреса: 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5).

Не погоджуючись з зазначеним додатковим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Ухвалюючи додаткове судове рішення суд першої інстанції виходив із того, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.03.2019 у справі №640/4645/19 відстрочено сплату судового збору ОСОБА_1 до ухвалення рішення у справі та з матеріалів справи вбачається, позивач звернувся з позовом до суду з чотирма позовними вимогами немайнового характеру, дві з яких мають похідний характер, а тому враховуючи приписи статті 139 КАС України, суд першої інстанції у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог дійшов висновку, що відстрочену суму судового збору слід стягнути з позивача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України в розмірі 768,40 грн. та з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України в розмірі 768,40 грн.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 2 вказаної статті заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу на положення ч. 1 ст. 132 КАС України, якими визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. ч. 1 та 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.03.2019 у справі №640/4645/19 відстрочено сплату судового збору ОСОБА_1 до ухвалення рішення у справі.

Частиною 2 ст. 133 КАС України передбачено, що якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся з позовом до суду з чотирма позовними вимогами немайнового характеру, дві з яких мають похідний характер.

З огляду на приписи Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає сплаті в розмірі 1536, 80 грн.

Враховуючи приписи ст. 139 КАС України та часткове задоволення позову, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відстрочену суму судового збору слід стягнути з позивача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України в розмірі 768,40 грн. та з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України в розмірі 768,40 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 250, 251, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль