Справа № 361/642/20
Суддя: Селезньова Т. В.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/642/20
Провадження № 2-а/361/99/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 квітня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області, суддя Селезньова Т.В., розглянувши в письмовому провадженні у місті Бровари адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту ПП Боримського Володимира Анатолійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

Позивач просить скасувати постанову інспектора поліції Боримського В.А. , винесену 18.01.2020р., НК№674046, про накладення на позивача адмін.стягнення у вигляді штрафу за ч.3 ст.122 КУпАП, з тих підстав, що постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є упередженою і необгрунтованою, а поведінка поліцейського не відповідала ст.18 Закону «Про національну поліцію». З приводу обставин пояснив, що під час руху по місту Києву в процесі поїздки панель приладів автомобіля, керованого ним, неодноразово висвічувала потребу термінового технічного втручання та декілька разів самовільно вимикався двигун; в черговий раз такий випадок стався об 11-30 на проспекті Бандери, біля буд. № 17/1; він звернув з полоси руху на узбіччя дороги вправо і ввімкнув аварійну сигналізацію, з автомобіля не виходив і без нагляду його не залишав; подзвонив майстру по ремонту; в той час підійшов інспектор поліції і поставив у провину зупинку в смузі для руху громадського транспорту; пояснення позивача про обставини вимушеної зупинки, очевидність її короткостроковості і необхідність такої поведінки водія відповідач до уваги не взяв, склав і вручив позивачу постанову. Після даного інциденту позивач звернувся у м. Бровари на СТО , де здійснив діагностику і ремонт автомобіля.

Позивачем до позовної заяви долучено копію оскаржуваної постанови і Акт виконаних робіт від 18.01.2020р.

Відповідач відзиву не подав, подав суду відеозапис з місця події.

Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні, з врахуванням правил, встановлених статтею 286 КАСУ. Оскільки учасники справи не явились, позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, то суд ухвалив розглянути справу в письмовому провадженні.

Оскаржуваною постановою НК№674046, від 18.01.2020р. , винесеною відповідачем, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП: дата та час розгляду: 18.01.2020р. об 11:33; суть порушення: водій керуючи т/з Volkswagen НОМЕР_1 здійснив зупинку в смузі для громадського руху, позначену дорожнім знаком 5.11, чим порушив

п. 17.1 ПДР, ч.3 ст.122 КУПАП, штраф 510грн. Вказано, що до постанови додається відео.

За змістом і приписами ч.2 ст.2 і ч.ч.1-3 ст.9 КАСУ, виходячи з принципу змагальності і диспозитивності - суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог і з зазначених позивачем підстав. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень дослідженню і оцінці на предмет їх відповідності вимогам закону підлягають дії (бездіяльність) та/або рішення відповідача, визначені позивачем у позовній заяві.

Згідно приписів статті 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно ч.3 - докази суду надають учасники справи.

Статтею 78 КАСУ передбачено обставини, які звільняють учасника справи від доказування тих обставин, на які він посилається.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дії та рішення посадової особи (суб`єкту владних повноважень) презюмуються як правомірні - якщо вони не оспорюються (не оскаржуються) особою, щодо якої такі дії вчинено.

Обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити правомірність своїх дій та рішень не звільняє позивача від наявного у позивача в свою чергу обов`язку доводити наявність підстав і обставин, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.

Системний аналіз норм процесуального закону, які регулюють питання розподілу між сторонами обов`язків по доказуванню та підстав для звільнення від доказування, вказує на те, що відповідач повинен довести законність, обґрунтованість своїх дій в тих межах, в яких його дії оспорюються позивачем. Сам по собі факт неподання відповідачем відзиву та/або доказів у справі не є достатньою підставою для визнання оскаржуваної постанови незаконною чи протиправною та не є самостійною і достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно ст.2 КАС України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Аналізуючи вказані позивачем підстави для скасування постанови і зміст самої постанови, суд робить такі висновки:

Виходячи з обґрунтувань, зазначених позивачем у позовній заяві, - він оскаржує рішення виключно з процесуальних підстав.

В постанові зазначено всі необхідні дані про посадову особу, яка склала постанову. В постанові зазначені всі необхідні дані про особу, що притягається. Позивач визнає, що постанову складено відносно нього. Тому у цьому сенсі суд не вбачає таких порушень, які б тягли скасування постанови (такі як не встановлення особи, що притягається, та її відношення до події, тощо).

Позивач не оспорює повноваження відповідача щодо складення такої постанови і щодо притягнення водія до адмін.відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Тому суд виходить з того, що відповідач діяв у межах його повноважень.

Справу розглянуто на місці зупинки, і виходячи з того, що правопорушення відбулось у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке не зафіксоване в автоматичному режимі - то розгляд справи (складення постанови) на місці зупинки - відповідає приписам ст.358 КУпАП.

По суті порушення:

З наданого відео видно, що бодікамерою поліцейського зафіксовано спілкування між поліцейським і водієм (відповідачем і позивачем). З відеозапису вбачається, що автомобіль стоїть у правій смузі руху.

Як вказує позивач у позовній заяві, і це видно з відеозапису- автомобіль стояв у правій смузі руху з включеними світловими сигналами поворотів (в режимі аварійного сигналу), знаходився за кермом. З розмови між позивачем і поліцейським зрозуміло, що автомобіль знаходиться на смузі для громадського транспорту. Позивач не заперечує даного факту (що зупинився у смузі для громадського транспорту - виходячи і зі змісту позовної заяви, і з інформації та обставин, зафіксованих на відео та з змісту розмови).

Дії інспектора відповідають вимогам закону щодо процедури - він підійшов до автомобіля, який стоїть в смузі для громадського транспорту, тобто підстава для перевірки документів і з?ясування обставин була наявною і такі дії відповідача обґрунтовані та законні. Поліцейський повідомив про причину і підстави складення постанови, вислухав пояснення водія, пояснив водію, що його усні пояснення не спростовують вчиненого правопорушення, склав постанову, вручив копію під підпис водія. Принаймні позивач у позовній заяві такі дії не оскаржує.

Виходячи зі змісту складу правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності, - подію такого правопорушення і його об`єктивну сторону становить сам факт знаходження автомобіля у смузі для руху громадського транспорту.

Дану обставину позивач не оспорює.

Таким чином, подія і об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст122 КУпАП, є і позивачем фактично не оспорюється.

Щодо встановлення суб`єктивної сторони та в цілому складу даного правопорушення:

Обставини і причини зупинки у смузі для руху громадського транспорту, які б могли розглядатись як підстави, що виключають відповідальність, має довести водій, тобто позивач.

Позивач не вказує, що автомобіль зупинився внаслідок непередбаченої і некерованої водієм зупинки двигуна, або що така зупинка автомобіля була вимушеною і необхідною саме у цей момент і саме у цьому місці, та/або що продовження руху у даній обстановці було категорично забороненим (тобто що стан автомобілю на той момент був таким, який категорично забороняє продовження руху). Принаймні таких доказів позивач не надав і про такі обставини не заявив. Таким чином, дана зупинка автомобілю була керованою водієм, тобто саме водій обрав місце зупинки.

Крім того, - навипадок раптової зупинки автомобіля через некероване водієм вимкнення двигуна - то сам факт проїзду у даній смузі є порушенням ПДРУ.

На момент розмови водія з інспектором двигун в автомобілі працював, тобто автомобіль мав технічну можливість рухатись, і дана зупинка не була пов`язана з зупинкою двигуна.

Обставини, на які посилається позивач, стосуються технічного стану автомобіля, але не вказують на необхідність і вимушеність зупинки саме в той момент і у тому місці, тобто не виключають для водія можливість обрати місце для зупинки інше - у відповідності до вимог ПДРУ. Позивач не довів відсутності у нього такої можливості. Тим більше з відео чітко вбачається наявність можливості і іншого місця для зупинки автомобіля у близькості від цієї смуги за межами дороги.

На відеозаписі зафіксовано пояснення водія, що дружина подзвонила і повідомила про поламку, а він сів в автомобіль, щоб його завести. На таке пояснення водія інспектор зауважив, що водій сам собі суперечить і змінює пояснення щодо обставин зупинки.

Натомість в позовні заяві позивач зазначає, що рухався в автомобілі він, а не дружина, і що автомобіль зупинив у даному місці саме він. Тобто сам позивач надав суперечливу інформацію щодо конкретних обставин і причин зупинки та знаходження автомобіля стоячим у смузі для руху громадського транспорту.

У разі, якщо автомобіль у даному місці залишила інша особа (що могло б розглядатись як підстава для звільнення його від відповідальності та була б підставою для притягнення до відповідальності іншої винної особи за даним фактом зупинки автомобіля у смузі для руху громадського транспорту) - то позивач мав би надати докази на підтвердження такої обставини, чого не зробив, тому суд виходить з того, що зупинив автомобіль у даному місці, де зупинка заборонено правилами дорожнього руху, - саме позивач. Тобто саме він є суб`єктом даного правопорушення.

Наданий позивачем єдиний доказ щодо технічного стану автомобіля - Акт виконаних робіт від 18.01.2020р. - не містить доказової інформації того, що зупинка автомобіля у недозволеному місці була або неконтрольованою або миттєво необхідною. Дана зупинка з наданих доказів і пояснень позивача виглядає так, що автомобіль був зупинений водієм свідомо при наявності у нього іншого вибору. Непереборної сили, крайньої необхідності чи інших обставин, які б не залежали від свідомості і дій самого водія- позивач не довів.

Таким чином, встановлено подію і склад адміністративного правопорушення, вказаного у постанові, вчинення даного порушення позивачем.

Позивач не довів наявності обставин, які б звільняли його від відповідальності за зупинку автомобіля у смузі для руху громадського транспорту.

Оскаржувана постанова за змістом обґрунтована, склад адміністративного правопорушення встановлений, кваліфікація відповідає закону. Адміністративне стягнення накладене у відповідності до вимог закону і санкції ч.3 ст.122 КУпАП. Законна і обґрунтована постанова не може бути скасована з одних лише формальних підстав процесуального змісту.

Згідно ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

В межах тих підстав, на які посилається позивач, і тих обґрунтувань, які позивач виклав у позовній заяві, суд не вбачає таких порушень в діях відповідача, які б тягли визнання незаконною чи протиправною оскаржуваної постанови, та які б були підставою для її скасування. Суд не вбачає і підстав для закриття провадження у справі за даним фактом. Позов необґрунтований.

Керуючись ст.ст.242-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту ПП Боримського Володимира Анатолійовича про скасування постанови НК№674046 від 18.01.2020р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана учасниками справи протягом десяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення не вручено у день складення , має право на поновлення строку, якщо апеляційна скарга буде ним подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або згідно п.15.5 перехідних положень КАСУ через суд, що ухвалив рішення.

Рішення складено 06.04.2020р.

Суддя Т.В. Селезньова