Справа № 162/927/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 162/927/19 пров. № А/857/3242/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів- Кушнерика М. П., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Юник А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу поліцейського відділу організації несення служби у місті Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Грицик Марії Володимирівни на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 24 лютого 2020 року у справі № 162/927/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського відділу організації несення служби у місті Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Грицик Марії Володимирівни, Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

суддя в 1-й інстанції Глинянчук В. Д.,

час ухвалення рішення 24.02.2020 року,

місце ухвалення рішення смт. Любешів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до поліцейського відділу організації несення служби у місті Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Грицик Марії Володимирівни, Управління патрульної поліції у Волинській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1804891 від 29 листопада 2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 24 лютого 2020 року позов задоволено. Скасовано постанову поліцейського відділу організації несення служби у місті Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Грицик М. В. від 29 листопада 2019 року серії ЕАК №1804891 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що позивач порушив вимоги п.9.8 та п.9.1 «г» ПДР України, а саме: керував транспортним засобом без ввімкненого світла фар або денних ходових вогнів поза населеним пунктом та в умовах недостатньої видимості, не увімкнув зовнішні світлові прилади та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Зазначає, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом, який міститься у матеріалах справи. Звертає увагу, що поліцейський при складенні постанови про адміністративне правопорушення виконував надані йому функції, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством, а тому оскаржувана постанова серії ЕАК №1804891 від 29 листопада 2019 року є правомірною та не підлягає скасуванню. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, апелянт зазначає про розгляд справи без його участі, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ЕАК №1804891 від 29 листопада 2019 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 29 листопада 2019 року о 08 год. 47 хв. на 382 кілометрі автодороги М-07 «Київ-Ковель-Ягодин», керуючи автомобілем марки Toyota Avensis, державний номерний знак НОМЕР_1 , поза населеним пунктом не ввімкнув денні ходові вогні або ближнє світло фар та в умовах недостатньої видимості не увімкнув зовнішні світлові прилади, чим порушив вимоги п.9.1 (г) та п.9.8 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому постанова ЕАБ №1804891 від 29 листопада 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн підлягає скасування, а провадження у справі закриттю.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Ст.222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.5 ст.14 Закону України Про дорожній рух передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

П.9.1 (г) ПДР України передбачає, що попереджувальними сигналами є зокрема увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Відповідно до абз.8 п.9.8 з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Згідно з п.9 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 29 листопада 2019 року о 08 год. 47 хв. на 382 кілометрі автодороги М-07 «Київ-Ковель-Ягодин», керуючи автомобілем марки Toyota Avensis, державний номерний знак НОМЕР_1 , поза населеним пунктом не ввімкнув денні ходові вогні або ближнє світло фар та в умовах недостатньої видимості не увімкнув зовнішні світлові прилади, чим порушив вимоги п.9.1 (г) та п.9.8 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, з оглянутого колегією суддів відеозапису з камери нагрудного реєстратора поліцейського, що міститься в матеріалах справи, який представлений відповідачем, не вбачається підтвердження самого факту вчинення адміністративного правопорушення позивачем 29 листопада 2019 року о 08 год. 47 хв. на 382 кілометрі автодороги М-07 «Київ-Ковель-Ягодин», передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки відео не стверджує такого порушення Правил дорожнього руху, а жодних інших доказів на підтвердження «не увімкнення зовнішніх світлових приладів» не має, таке містить лише фіксацію повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення та процедуру розгляду адміністративних матеріалів, а тому колегія суддів відхиляє доводи апелянта про підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Таким чином, колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому постанова серії ЕАК №504352 від 29 листопада 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також звертає увагу на п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 229, 242, 243, 250, 268, 271, 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу поліцейського відділу організації несення служби у місті Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Грицик Марії Володимирівни залишити без задоволення, а рішення Любешівського районного суду Волинської області від 24 лютого 2020 року у справі № 162/927/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий- суддя О. І. Мікула
Судді М. П. Кушнерик
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 01 квітня 2020 року.