Справа № 623/901/20
Суддя: Бєссонова Т. Д.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/901/20
Номер провадження 2-а/623/21/2020
РІШЕННЯ

іменем України

02 квітня 2020 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря судового засідання: Ноль С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Кучерявого Віталія Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

12 березня 2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 29.02.2020 року о 07:15 він, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «RENAULT MAGNUM 480.18Т», номерний знак НОМЕР_1 , загальний напівпричіп марки «GEN TRAIL TX34CW2FAK1», номерний знак НОМЕР_2 по а/д Київ-Харків-Довжанський М-03 був зупинений інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, лейтенантом поліції Кучерявим Віталієм Володимировичем. Причиною зупинки, на думку поліцейського, стало не ввімкнення ближнього світла фар чи денних ходових вогнів поза населеним пунктом, що є порушенням п. 9.8 Правил дорожнього руху. У зв`язку з цим, інспектор Кучерявий В.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 954309 від 29 лютого 2020 року та притягнув до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 425,00 гривень. Він категорично не погоджується з винесеною постановою, вважає її протиправною. Таким чином, водії не можуть бути піддані відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за не ввімкнення за межами населеного пункту з 01 жовтня до 01 травня денних ходових вогнів або ближнього світла фар, оскільки, їх дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст.125 КУпАП, відповідно до змісту якої, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Кучерявого Віталія Володимировича серія ДПО18 № 954309 від 29 лютого 2020 року, якою його ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень за ч. 2 ст. 122 КУПАП.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. 31.03.2020 року позивач надав відповідь на відзив в якому зазначив, що ознайомившись з відзивом інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Кучерявого В.В. на адміністративний позов (отримано засобам поштового зв`язку 25.03.2020 року), користуючись правом наданим ч.2. ст. 261 КАС України, позивач категорично, не погоджується з викладеними запереченнями на позов, та зазначає наступне: до відзиву на адміністративний позов було додано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП018 № 954309 від 29 лютого 2020 року засвідчену штампом Управлінця патрульної поліції в Полтавській області, яка не відповідає постанові винесеній на місці її складання (копія надана разом з адміністративним позовом), а саме в порушення п.9 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 р. № 1376, де зазначено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена, в п.8 оскаржуваної постанови з`явився допис «відео з боді-камери ВІ-00169». Враховуючи вищевикладене та підстави викладені в його адміністративному позові, вважає, що постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення його до адміністративної відповідальності закриттю.

Відповідач у судове засідання не з"явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не надавав до суду.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

Забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення осіб до адміністративної відповідальності є однією із конституційних гарантій реалізації принципу законності.

Правовою основою оскаржень рішень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є Кодекс України про адміністративні правопорушення від 7 грудня 1984 року (далі- КУпАП). Так, згідно із ст. 7 КУпАП додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем із боку вищих за ієрархією органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. При цьому ст. 287 КУпАП встановлено, що постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Безпосередньо порядок оскарження рішень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності передбачено ст. 288 КУпАП, з системного аналізу якої можна зробити висновок про те, що чинним законодавством передбачено два способи оскарження рішень у справах про адміністративну відповідальність - адміністративний (позасудовий) та судовий.

Судовий порядок оскарження рішень у справах про адміністративну відповідальність регламентує ст. 55 Конституції України, якою проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій та бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому правовою основою такої процедури є Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно вимог частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29.02.2020 року інспектором роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Кучерявим Віталієм Володимировичем винесено постанову серії ДПО18 № 954309, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 29.02.2020 о 07 год. 15 хв. на а/д Київ-Харків-Довжанський М-03 305 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «RENAULT MAGNUM 480.18Т», номерний знак НОМЕР_1 , загальний напівпричіп марки «GEN TRAIL TX34CW2FAK1», номерний знак НОМЕР_2 у якого не було ввімкнено ближнє світло фар в період з 01 жовтня по 1 травня в світлу пору доби поза населеним пунктом, чим порушив п. 9.8 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, диспозиція даної статті не містить такого формулювання як керування транспортним засобом поза населеним пунктом без увімкнення ближнього світла фар, однак, у постанові зроблено посилання на п.9.8 Правил дорожнього руху України.

В розділі 9 (Попереджувальні знаки), з пункту 9.8 Правил дорожнього руху України слідує, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5,8 назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Так, із п. 9.8 Правил дорожнього руху України вбачається, що у період з 1 жовтня по 1 травня у світлу пору доби на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути включені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар, і оскільки позивач керував автомобілем 12 січня 2020 року, рухаючись за межами населеного пункту, він мав включити денні ходові вогні, або ж ближнє світло фар.

Позивач у позовній заяві категорично не погоджується з винесеною постановою, вважає її протиправною, але не заперечує той факт, що керував транспортним засобом без включених денних ходових вогнів, однак, вважає, що відповідальність за дане правопорушення передбачена іншою статтею КУпАП, а не ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою встановлено відповідальність за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Пункт 9.8 ПДР України знаходиться у Розділі 9. Попереджувальні сигнали.

Стаття 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, а не передбачає відповідальності за керування транспортним засобом без користування денними ходовими вогнями або режимом ближнього світла фар.

Водночас, стаття 125 КУпАП встановлює, що інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою попередження.

За таких обставин, враховуючи вказані законодавчі положення, суд приходить до висновку, що за порушення пункту 9.8 Правил дорожнього руху (не ввімкнення за межами населеного пункту в період часу з 01 жовтня до 01 травня денних ходових вогнів чи ближнього світла фар) настає відповідальність передбачена ст. 125 КУпАП, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, відповідачем невірно кваліфіковано дії позивача та помилково притягнуто його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведені позивачем обставини відповідачами не були спростовані, зокрема суду не було представлено жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та законними. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 122, 125, 247, 251, 258, 289, 293 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Кучерявого Віталія Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 954309 від 29.02.2020 по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кучерявим Віталієм Володимировичем, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом десяти днів з дня його складення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Т.Д. Бєссонова