Справа № 420/7469/19
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7469/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення витрат пов`язаних з утриманням в Одеському державному університеті внутрішніх справ, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся Одеський державний університет внутрішніх справ з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності ОСОБА_1 з відшкодування витрат за навчання після звільнення з органів внутрішніх справ протягом трирічного терміну перебування на службі після закінчення вищого навчальною закладу Міністерства внутрішніх справ України, стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ витрат, пов`язаних з його утриманням у Одеському державному університеті внутрішніх справ в сумі 49298,17 грн.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу відповіді на відзив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження. Позов обґрунтований позивачем тим, що відповідно до наказу начальника ГУМВС України в Одеській області №520 о/с від 27.09.2013 року, відповідач звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 «Є» (за порушення дисципліни). Відповідно до положень ст.18 Закону України «Про міліцію», особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Таки чином, позивач вважає, що у зв`язку із тим, що відповідач протягом значного проміжку часу з моменту звільнення, з 27.09.2013 року по сьогоднішній день добровільно не відшкодував витрати, понесені університетом на його навчання, в добровільному порядку, позивач звертається до суду з зазначеним позовом.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву до суду не надав.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про міліцію» (чинного на час виникнення взаємовідносин визначених договором про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 08.09.2009 року), працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про міліцію», на курсантів, слухачів, ад`юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів МВС, поширюються права і обов`язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Відповідно до ч. 4, 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію», підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням МВС в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує МВС за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Курсанти вищих навчальних закладів МВС у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Згідно із ч. 2, 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію», підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністрерства внутрішніх справ України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №313 від 01.03.2007 року (чинний на час укладення договору про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ), визначав механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі: дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість; відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу; звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Такі витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою, а у разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.

Так, 08 вересня 2009 року між замовником ГУ МВС в Одеські області, виконавцем - Одеським державним університетом внутрішніх справ та громадянином України - ОСОБА_1 укладено договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ (аркуші справи 49-50). Предметом даного договору є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямом підготовки «Право».

Пунктами 2.3.5, 2.3.6 зазначеного договору від 08.09.2009 року передбачено, що особа зобов`язується після закінчення навчання прибути до місця призначення, в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою, на яку призначена Замовником (ГУ МВС України в Одеській області) і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, особа зобов`язана відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком .

При цьому, підставами для відшкодування фактичних витрат на підготовку, відповідно до п. 3 договору від 08.09.2009 року є: дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України через небажання продовжувати навчання або порушення нею дисципліни; відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Порядок відшкодування фактичних витрат на підготовку, визначений п. 4 договору від 08.09.2009 року, який передбачає що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, а у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ, така сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету України і використовується у порядку визначеному чинним законодавством.

Відповідно до пункту 6.1 договору від 08.09.2009 року, сторони несуть відповідальність за повне виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 закінчив навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ, отримав диплом та був відряджений для подальшого проходження служби до ГУ НП в Одеській області де був призначений на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області.

29.07.2013 року відповідачем подано до начальника Татарбунарського РВ ГУ МВС України в Одеській області рапорт про звільнення зі служби в органах міліції за п. п. ж) постанови КМУ УРСР №114 від 29.07.1991 року (за власним бажанням) (аркуш справи 24).

Наказом Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області №215 о/с від 06.08.2013 року на підставі довідки Татарбунарської ЦРЛ Одеської області від 29.07.2013 року №788 продовжено термін перебування у черговій відпустці, на час перебування на лікарняному під час цієї відпустки, лейтенанту міліції ОСОБА_1 , оперуповноваженому сектору карного розшуку Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області, з 06 до 08 серпня 2013 року (аркуш справи 25).

Відповідно до Висновку службової перевірки по факту порушення службової дисципліни співробітниками Татарбунарського РВ ГУМВС за порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного Статуту ОВС України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-ІV, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року №155 та звернення колегії Міністерства внутрішніх справ України до особового складу органів внутрішніх справ України та військовослужбовців внутрішніх військ від 07.02.2012, порушення Присяги, наданої при прийомі на службу в ОВС, що виразилося в безпідставному не виході на службу з 09.08.2013 року до теперішнього часу, клопотати перед керівництвом ГУМВС України в Одеській області про звільнення оперуповноваженого сектору карного розшуку Татарбунарського РВ ГУМВС лейтенанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (аркуш справи 33).

Наказом ГУ МВС в Одеській області №1979 від 03.09.2013 року за порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного Статуту ОВС України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-ІV, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року №155 та звернення колегії Міністерства внутрішніх справ України до особового складу органів внутрішніх справ України та військовослужбовців внутрішніх військ від 07.02.2012, порушення Присяги, наданої при прийомі на службу в ОВС, що виразилося в безпідставному не виході на службу з 09.08.2013 року до теперішнього часу, звільнено оперуповноваженого сектору карного розшуку Татарбунарського РВ ГУМВС лейтенанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (аркуш справи 34).

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 звільнено зі служби з органів внутрішніх справ за п 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, що підпадає під пункти 3.1 3.2 договору від 08.09.2009 року, виходячи з формулювання причин звільнення, він повинен відшкодувати витрати на його утримання за період навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ.

Суд зазначає, що відповідно до ст.1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» №2925-III від 10.01.2002 року (із змінами та доповненнями), навчальні заклади включено до загальної структури МВС, отже Одеський державний університет внутрішніх справ є структурним підрозділом МВС, таким чином Одеський державний університет внутрішніх справ діє у складі МВС та підпорядковується йому, а тому, як розпорядник бюджетних коштів згідно норм бюджетного законодавства, для виконання своїх обов`язків за договором від 08.09.2009 року, здійснював фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача, що підтверджується розрахунком фактичних витрат, пов`язаних з утриманням рядового міліції ОСОБА_1 у ОДУВС відповідно до постанови КМ України від 01.03.2007 року №313 за період з 15.08.2009 року по 29.06.2013 року №363 від 26.09.2016 року, а саме:

- грошове забезпечення 14278,01 грн.;

- нарахування на заробітну плату 4240,22 грн.;

- речове забезпечення 3750 грн.;

- харчування 14581,45 грн.;

- комунальні послуги 12448,49 грн.;

- всього в сумі 49298,17 (аркуш справи 52).

Враховуючи те, що Одеський державний університет внутрішніх справ, як структурний підрозділ МВС, у разі невиконання договірних відносин, з боку курсантів або молодих фахівців, випускників ВНЗ, звертається до суду для відшкодування бюджетних коштів, які виділялись з державного бюджету і були витрачені на їх утримання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 повинен відшкодувати зазначені витрати у розмірі 49298,17 грн., відповідно до розрахунку фактичних витрат №363 від 26.09.2016 року.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що бездіяльність за своєю суттю полягає у невиконанні особою дій, які вона повинна була і могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових обов`язків згідно із законодавством України.

При цьому, суд враховує, що застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку. Так, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Судом встановлено, що позивачу стало відомо про звільнення ОСОБА_1 лише 26.09.2016 року, з надходженням на адресу Одеського державного університету внутрішніх справ витягу з наказу про звільнення відповідача та враховуючи те, що відповідач повідомлявся Одеським державним університетом внутрішніх справ листом №Ю-2225 від 26.09.2016 року про можливість погасити заборгованість в добровільному порядку, але зазначена заборгованість не була погашена ОСОБА_1 до моменту подання адміністративного позову, суд приходить до висновку що відповідачем не вчинялось будь-яких дій для відшкодування витрат за навчання після звільнення з органів внутрішніх справ.

Доказів того, що відповідач розпочав відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі, до суду не надано, крім того, відповідач погодився з умовами контракту і був обізнаний про наслідки його невиконання, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 в частині визнання протиправної бездіяльності з відшкодування витрат за навчання після звільнення з органів внутрішніх справ протягом трирічного терміну перебування на службі після закінчення вищого навчальною закладу Міністерства внутрішніх справ України та стягнення витрат пов`язаних з утриманням в Одеському державному університеті внутрішніх справ підлягають задоволенню.

Крім того, в прохальній частині позову позивач просить визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 з відшкодування витрат за навчання після звільнення з органів внутрішніх справ протягом трирічного терміну перебування на службі після закінчення вищого навчальною закладу Міністерства внутрішніх справ України, однак це є технічною помилкою, оскільки позовні вимоги стосуються ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, а отже судові витрати по даній справі стягненню на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 134, 139, 242-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності ОСОБА_1 з відшкодування витрат за навчання після звільнення з органів внутрішніх справ протягом трирічного терміну перебування на службі після закінчення вищого навчальною закладу Міністерства внутрішніх справ України, стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади Міністерства внутрішніх справ України в особі Одеського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з його утриманням у Одеському державному університеті внутрішніх справ в сумі 49298,17 грн. задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з відшкодування витрат за навчання після звільнення з органів внутрішніх справ протягом трирічного терміну перебування на службі після закінчення вищого навчальною закладу Міністерства внутрішніх справ України.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Татарбунарським РВ ГУДМС України в Одеській області 24.03.2009 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади Міністерства внутрішніх справ України, в особі Одеського державноюго університету внутрішніх справ (р/р 0570, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) витрати пов`язані з його утриманням в Одеському державному університеті внутрішніх справ в сумі 49298,17 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя Л.І. Свида

.