Справа № 163/16/19
Суддя: Чишій С. С.
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/16/19
Провадження № 2-а/163/31/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2020 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною і скасування постанови у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить визнати протиправною і скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 6534/20500/18 від 05.12.2018 року за ознаками ст.485 МК України.

Вимоги обґрунтовує тим, що на момент митного оформлення товару використано документи отримані від відправника, які підробленими чи недійсними у встановленому порядку не визнавались. До компанії та осіб, вказаних в оскаржуваній постанові, немає жодного відношення. По литовських документах вона не фігурує покупцем і вони не підтверджують внесення нею коштів на рахунок відправника товару за цими документами. Вона не мала умислу та мети на неправомірне зменшення розміру митних платежів. Митна вартість автомобіля згідно митної декларації заявлена декларантом за передбаченим ст.64 МК України резервним методом, з яким погодилась митниця. Крім цього, вважає, що з часу заявлення відомостей в митній декларації і надання документів до митного оформлення збігло понад 6 місяців, встановлених ч.2 ст.467 МК України.

На позовну заяву представник відповідача подав відзив, у якому вказав на доведеність вини позивача у вчиненні порушення митних правил отриманими в порядку ст.352 МК України від литовських митних органів документами, які в розумінні ст.495 МК України є належними і допустимими доказами. Відповідно до документів, отриманих від литовських митних органів, транспортний засіб марки "Рено Меган" був проданий компанією UAB "TD TRANSPORT" громадянці ОСОБА_2 за ціною 4500 євро. Серед отриманих від литовських митних органів документів була копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на території України, яка була надіслана до компанії UAB "TD TRANSPORT" для підтвердження вивезення транспортного засобу за межі Європейського союзу, оскільки експортна декларація при вивезенні не подавалась.

Позивач в судове засідання не з`явилася, на адресу суду поштовим зв`язком надіслала заяву про розгляд справа за її відсутності, підтримання позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не сповістив, жодних заяв чи клопотань з приводу процедури розгляду справи не подав.

З огляду на викладене суд розглянув справу в порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України, оскільки не вбачає перешкод для такого розгляду.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Митне оформлення легкового автомобіля "Рено Меган", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , здійснене 19.03.2018 року посадовою особою митного поста "Луцьк" Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ПП "Вест Брок" ОСОБА_3 митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/019892.

Згідно з рахунком-накладною від 16.03.2018 року вартість транспортного засобу становить 1600 євро, його продавцем виступала компанія "WERNER EGERLAND", отримувачем - ОСОБА_1 .

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 61 594,10 гривні було нараховано та сплачено 25 564,13 гривні митних платежів.

Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 10.08.2018 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також "Рено Меган", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

17.09.2018 року документи литовських митних органів ДФС України надіслало Волинській митниці ДФС для проведення перевірки.

Згідно з литовською експортною митною декларацією MRN № 18LTKR1000EK066B55 від 16.03.2018 року, довідкою-рахунком (документ під назвою "Pazyma-Saskaita") серії TDT № 03637 від 16.03.2018 року, квитанцією про отримання коштів (документа під назвою "PINIGU PRIEMIMO KVITAS") серії TSC № 0140971 від 16.03.2018 року автомобіль "Рено Меган" був проданий компанією UAB "TD TRANSPORT" громадянці ОСОБА_1 за ціною 4500 євро.

З огляду на різницю вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення, стосовно вартості в литовській експортній митній декларації різниця розміру митних платежів становить 26 971,74 гривні, що визначено службовою запискою УАМП Волинської митниці.

25.10.2018 року інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 6534/20500/18 за ознаками ст.485 МК України. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 через декларанта ОСОБА_3 під час митного оформлення автомобіля "Рено Меган" вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 26 971,74 гривні, тобто заявила в митній декларації неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надала з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

05.12.2018 року в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацький Є.С. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 6534/20500/18 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 80 915,22 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України під час розгляду оскаржуваної постанови суд має з`ясувати, чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім цього, в рішенні "Надточій проти України" Європейський Суд з прав людини у справі зазначив, що "положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції".

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Авшар проти Туреччини" в оцінці доказів Суд встановив стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, в справі про порушення митних правил винуватість особи має бути також доведена поза розумним сумнівом.

Статтею 485 МК України передбачена адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Зі змісту даної статті випливає, що в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини та особлива мета ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

В той же час закон відносить до предмета доказування визначення розміру митних платежів, від сплати яких має намір ухилитись винна особа. Визначення такого розміру має істотне значення і з огляду на санкцію ст.485 МК України, яка визначена в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Згідно з ч.1 ст.295 МК України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Митне оформлення транспортного засобу передбачає сплату акцизного податку, що справляється з огляду на об`єм циліндрів двигуна (ст.215 ПК України), а також ввізного мита і податку на додану вартість, що обраховуються, в тому числі, з митної вартості транспортного засобу (Закон України "Про митний тариф", розділ V ПК України).

Згідно із п.1 ч.1 ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.351 МК України орган доходів і зборів має право провести документальну невиїзну перевірку в порядку передбаченому ч.ч.3-9 цієї ж ст.351 МК України з використанням передбачених п.5 ст.352 МК України отриманих від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України …, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Відповідно до ч.11 ст.354 МК України рішення про визначення грошових зобов`язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов`язки, з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності).

По справі встановлено, що митне оформлення транспортного засобу проведено відповідно до декларації ІМ40ДЕ № UA205090/2018/019892, в якій митна вартість автомобіля визначена за 6 (резервним) методом.

Таке митне оформлення, в тому числі, визначення митної вартості, нарахування і сплата митних платежів, завершене, його результати не оспорені у встановленому порядку і не скасовані.

В досліджуваній справі про порушення митних правил розмір митних платежів встановлено службовою запискою управлінням адміністрування митних платежів Волинської митниці на підставі документів, що були отримані від литовських митних органів.

Досліджені матеріали справи про порушення митних правил свідчать, що рішення про коригування митної вартості в порядку ст.55 МК України митницею не виносилось, а невиїзна документальна перевірка в порядку ст.ст.351-354 МК України не проводилась.

Інших, передбачені законом, доказів щодо належного розміру митних платежів матеріали справи не містять.

Ні чинним Митним кодексом України, ні іншими законодавчими та підзаконними нормативними актами не передбачено право підрозділу органу доходів і зборів визначати розмір митних платежів у спосіб, відмінний від передбачений вищенаведеними положеннями Митного кодексу України.

Через це суд вважає визначення розміру митних платежів підрозділом митниці без винесення рішення про коригування митної вартості або за результатами документальної невиїзної перевірки незаконним, оскільки воно не відповідає положенням ст.ст.55, 295, 351-354 МК України.

З огляду на такі міркування службова записка підрозділу митниці може використовуватись для службових цілей, однак не відповідає ознакам допустимого доказу в справі про порушення митних правил.

Крім цього, з досліджених матеріалів справи встановлено, що підставою для складання протоколу про порушення митних правил та головним доказом для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за передбачене ст.485 МК України правопорушення були одержані від литовських митних органів експортна митна декларація № 18LTKR1000EK066B55, довідка-рахунок серії TDT № 03637, квитанція про отримання коштів серії TSC № 0140971.

Між відомостями цієї експортної декларації, довідкою-рахунком, квитанцією про отримання коштів і наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами дійсно є невідповідність щодо вартості транспортного засобу.

Покупцем товару в декларації зазначена ОСОБА_1 однак доказів того, що вона мала причетність до оформлення цієї декларації, при розгляді протоколу і винесені оскаржуваної постанови не здобуто. Експортна декларація № 18LTKR1000EK066B55 для митного оформлення литовським митним органам надавалась експортером, тобто компанією UAB "TD TRANSPORT", декларантом виступала компанія "EKSPORTUOTOJAS".

Як вбачається із інформації з мережі Інтернет-сайту щодо стану експортних MRN (для міжнародних перевезень), митна декларація № 18LTKR1000EK066B55 перебуває у стані підтвердження експорту.

З митної декларації № UA205090/2018/019892 вбачається, що одержувачем товару була ОСОБА_2 , уповноважена позивачем на підставі довіреності. Цією довіреністю позивач уповноважила ОСОБА_2 на вчинення нею законних дій щодо представництва її інтересів з усіх питань під час купівлі автомобіля. Доказів протиправної змови повіреного та позивача на неправомірне зменшення розміру митних платежів при винесені оскаржуваної постанови та вході розгляду даної справи не встановлено.

Крім цього, відповідно ж до положень ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, через що за обставинами справи надання доручення не може братись до уваги як визначальний доказ винуватості особи, що безпосередньо вчиняла дії з подання транспортного засобу до митного контролю.

Митне оформлення транспортного засобу та його декларування здійснював декларант (митний брокер) ПП "Вест Брок" ОСОБА_3 , який в ході здійснення провадження та розгляду протоколу № 6534/20500/18 опитаний про обставини декларування і надання йому відповідних документів не був. До того ж матеріали справи не містять жодної інформації про повноваження ОСОБА_3 щодо здійснення декларування транспортного засобу в інтересах ОСОБА_1 .

Отже, Волинська митниця ДФС, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи литовських митних органів, не перевірила обставин завершення експорту товару; для усунення всякого роду сумнівів не вчинили запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом ОСОБА_3 ; не опитала ОСОБА_2 , уповноважену позивачем на підставі довіреності.

З наведених міркувань суд вважає, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у її діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару. Такі документи лише свідчать, що литовська компанія UAB "TD TRANSPORT" задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС.

В оскаржуваній постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, аніж тим, що подані до митного оформлення на Волинській митниці ДФС.

Разом з тим в обґрунтуванні позову позивач вважає, що провадження в даній справі не могло бути розпочате відповідно до положень п.7 ст.247 КУпАП, оскільки з часу заявлення відомостей в митній декларації і надання документів до митного оформлення збігло понад 6 місяців, встановлених ч.2 ст.467 МК України для накладення стягнення.

Згідно з ч.1 ст. 467 МК України в редакції, що діяла на момент ввезення автомобіля, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу норми даної статті вбачається, що положення ст.467 МК України передбачає перелік триваючих порушень митних правил до якого віднесено, у тому числі ст.485 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про порушення митних правил складено 25.10.2018 року, а постанова про накладення адміністративного стягнення прийнята 05.12.2018 року, що не порушує встановлені МК України строки.

Таким чином, обґрунтування позову закінченням строку накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил передбаченого ч.2 ст.467 МК України в редакції, що діяла на момент ввезення транспортного засобу, є безпідставним. Довільне трактування триваючого правопорушення та помилкове посилання позивача на незастосування посадовими особами митниці під час розгляду справи про порушення митних правил строку, передбаченого ч.2 ст.467 МК України, який визначений для справ, що розглядаються судами (суддям), про що зазначено в обґрунтуванні позову, не дає підстав для застосування вимог ч.1 ст.467 МК України в редакції, яка діяла на момент вчинення правопорушення.

Отже, через наведені обставини суд вважає встановленим факт неповноти і необ`єктивності провадження в справі про порушення митних правил, що свідчить про порушення принципу доведення винуватості "поза розумним сумнівом" і дає підстави для скасування оскаржуваної постанови відповідно до п.2 ч.1 ст.531 МК України.

У зв`язку з цим та відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України позов підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича від 05.12.2018 року в справі про порушення митних правил № 6534/20500/18 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу визнати протиправною і скасувати.

Провадження в справі за протоколом про порушення митних правил № 6534/20500/18 закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його складення через Любомльський районний суд.

Ім`я позивача - ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 .

Найменування відповідача - Волинська митниця Держмитслужби; місце знаходження: вулиця Призалізнична 13, село Римачі Любомльського району Волинської області; код ЄДРПОУ - 43350888.

Головуючий: суддя С.С.Чишій