Справа № 826/12019/17
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року м. Київ №826/12019/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді Костенка Д.А., суддів: Донця В.А., Катющенка В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України (далі Міноборони) про визнання бездіяль-ності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною без-діяльність відповідача із забезпечення позивача службовим житлом і зобов`язати відповідача забезпечити позивача службовим житлом в м. Києві площею відповідно до чинного законо-давства в порядку черговості.

Підставами позову є те, що позивач проходить військову службу, з 29.12.2011 знахо-диться на квартирному обліку, з 18.01.2016 має пільгу з першочергового надання житла і 12.01.2017 включений до списків військовослужбовців, що потребують службового житла, на підставі рапорту від 06.01.2017, однак всупереч п. 7 Порядку забезпечення військовослуж-бовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081, службове житло йому виділено не було. Зазначає, що з 01.10.2016 по 14.06.2017 у гарнізоні м. Києва надано службові квартири військовослуж-бовцям ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , п/п-ку юстиції (П.І.Б. не зазначено)), право на першочергове отримання житла у яких з`явилось після виникнення такого у позива-ча, у зв`язку з чим стверджує про порушення відповідачем черговості виділення службових квартир, що передбачено п.п. 31, 32 зазначеного Порядком.

Відповідач подав заперечення, в яких просить відмовити в позові, вважаючи його необґрунтованим. Зазначає, що ним не допущено протиправної бездіяльності, оскільки на виконання Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міноборони від 30.11.2011 №737, відповідачем вчинялись необхідні дії. Розподіл службових квартир у гарнізоні м. Києва здійснюється Київським квартирно-експлуатаційним управлінням (далі Київське КЕУ) і погоджується житловою комісією гарнізону м. Києва, службові житлові приміщення надаються за рішенням командира військової частини. На розподіл до в/ч НОМЕР_1 надійшло 2 службові квартири, однак за відсутності виділеного службового житла для війсь-кової частини і рішення (пропозиції) командира військової частини (або рішення Міністра оборони України) про надання службового житла таке житло не може бути надано. Наяв-ність рапорту на отримання службового житла не є єдиною підставою його надання. Також зазначає, що вказана позивачем пільга на отримання постійного житла не має відношення до надання службового житла. Службове житло надається без додержання черговості та пільг, згідно з п. 15 постанови Кабінету Міністрів України №1081, п. 3.11 Інструкції №737.

Під час судового засідання 01.11.2017 представник позивача підтримала позов з наве-дених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача заперечила проти позову з наведених у запереченнях підстав. Додатково пояснила, що позивач потребує 1-кімнатну квартиру, однак на розподіл можуть надходити 2- і 3-кімнатні квартири, які розподіляються між тими військовослужбовцями, що їх потребують, зважаючи на склад сім`ї.

Під час судового засідання 07.12.2017 на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України суд продов-жив розгляд справи у письмовому провадженні

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд дій-шов висновку про необґрунтованість позову і відсутність підстав для його задоволення, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , де 06.01.2017 подав рапорт про отримання службового житла, зареєстрований 12.01.2017 за №143 у журна-лі реєстрації рапортів військовослужбовців щодо надання службових житлових приміщень, що визнається сторонами у позовній заяві та запереченнях і підтверджується наявними у справі копією рапорту позивача з відбитками про реєстрацію у в/ч НОМЕР_1 та в Київському КЕУ і копією витягу із списку військовослужбовців (№п/п 1394).

Із 23.06.2017 позивач проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 . Посада віднесена до переліку посад, що визначають боєздатність військової частини. Дані обставини підтвер-джується копіями контракту і довідкою в/ч НОМЕР_2 від 24.07.2017 №85.

На час звернення до суду позивач піднаймав жиле приміщення, що підтверджується копією договору оренди від 16.06.2017.

Спірні правовідносини виникли у сфері проходження публічної (військової) служби і стосуються забезпечення військовослужбовця за контрактом службовим житлом на період виконання обов`язків військової служби.

Згідно з п. 7 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житло-вими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081, військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності в них житла для постійного проживання в населених пунктах за місцем проходження військо-вої служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця проходження військової служби, забезпе-чуються службовими житловими приміщеннями.

Згідно з п. 3.1 розділу ІІІ Інструкції про організацію забезпечення військовослужбов-ців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міноборони від 30.11.2011 №737, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.01.2012 за №24/20337 (далі Інструкція), військовослужбовці та члени їх сімей, за відсутності в них за місцем проходження служби жилого приміщення, мають право на отримання службових жилих приміщень (абз. 1).

Службове жиле приміщення надається під час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби (абз. 3).

Службове жиле приміщення надається військовослужбовцю на підставі рапорту на отримання службового житла (додаток 14), облікованого в журналі реєстрації рапортів війсь-ковослужбовців щодо надання службових жилих приміщень (додаток 15) (абз. 4).

Враховуючи проходження позивачем військової служби за контрактом, відсутність у нього за місцем проходження служби жилого приміщення, а також зважаючи на подання ним рапорту на отримання службового житла, зареєстрованого в журналі реєстрації рапортів військовослужбовців щодо надання службових жилих приміщень 12.01.2017, позивач мав право на отримання службового житла.

У цій справі вказане право позивача ніким не заперечується і не оспорюється, відтак справа не стосується спору про право позивача на службове житло. Також, справа не сто-сується спору про право позивача на отримання ним постійного житла чи компенсації за неотримане житло.

Предмет і підстави позову свідчать про оскарження позивачем бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо здійснення ним владних управлінських функцій стосовно розпо-ділу службового житла між військовими частинами (житловими комісіями).

Оцінюючи доводи сторін щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності, суд зважає на таке.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України від 13.06.2017 у справі №П/800/490/15 як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересова-них осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналеж-ного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причи-ни, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припи-нення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Позивач стверджує про порушення відповідачем черговості надання службового жит-ла, посилаючись на п.п. 31, 32 Порядку і на те, що службове житло було надано п/п-ку ОСОБА_2 , п/п-ку ОСОБА_3 , п-ку ОСОБА_4 , п/п-ку юстиції (позивач не зазначив П.І.Б.), в яких пільга на першочергове отримання житла виникла пізніше, а ніж у позивача.

Відповідач заперечує згідно з п. 15 Порядку вказана пільга не впливає на надання службового житла, а положення п.п. 31, 32 Порядку стосуються надання постійного житла.

Згідно з наданою позивачем копією списку квартир, які отримано військовослужбов-цями гарнізону м. Київ з 01.10.2016 по 14.06.2017 за вказаний період у гарнізоні м. Києва надано службові квартири: п/п-ку ОСОБА_2 (2-кімнатна), п/п-ку ОСОБА_3 (2-кімнатна), п-ку ОСОБА_4 (2-кімнатна), п/п-ку юстиції ОСОБА_5 (1-кімнатна).

У списку, окрім іншої інформації про військовослужбовців, зазначаються відомості про наявність пільг або інших обставин. Щодо названих позивачем осіб зазначено про наяв-ність у них пільг з першочергового надання житла, які отримана ними у лютому, травні, жовтні 2016р., тобто після отримання позивачем пільги з першочергового надання житла 18.01.2016.

Пунктом 15 Порядку і п. 3.11 розділу ІІІ Інструкції №737 передбачено, що службове житлове приміщення надається незалежно від перебування військовослужбовця на квартир-ному обліку, без урахування пільг, передбачених для забезпечення громадян житлом.

Пунктами 31, 32 Порядку і п. 4.1 розділу ІV Інструкції передбачено надання житлових приміщень тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку (крім випадків, передба-чених законодавством), згідно з чергою, яка визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

Проаналізувавши зміст наведених положень, суд вважає обґрунтованими заперечення відповідача про те, що посилання позивача на своє право на першочергове отримання житла і на те, що дане право виникло у нього раніше ніж у п/п-ка ОСОБА_2 , п/п-ка ОСОБА_3 , п-ка ОСОБА_4 , п/п-ка юстиції ОСОБА_5 , не впливають на надання службового приміщення, тому такі доводи позивача не мають правового значення для вирішення справи.

Посилання позивача на п.п. 31, 32 Порядку, як вірно зазначив відповідач у своїх запе-реченнях, стосуються надання житлових приміщень, тобто дані норми не врегульовують спірних правовідносин, тому не підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Отже, наведені у позовній заяві доводи і надані позивачем докази у повній мірі спрос-товані запереченнями відповідача, тому відхиляються судом.

Інших аргументованих доводів і доказів, які б свідчили про порушення відповідачем вимог законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, та допущення від-повідачем протиправної бездіяльності, останній не зазначив, а судом таких не встановлено.

Заперечення відповідача і надані ним докази не оспорювались і не спростовувались позивачем та доводять вчинення відповідачем дій, що відповідно до Інструкції віднесені до повноважень посадових осіб Міноборони, які полягають у погодженні пропозицій Головного квартирно-експлуатаційного управління щодо виділення квартир в якості службового житла, у т.ч. у гарнізоні м. Києва.

Згідно з п. 3.3 Інструкції у гарнізоні м. Києва Список розподілу службової жилої площі розробляється Київським квартирно-експлуатаційним управлінням на підставі рішень Міністра оборони України та погоджується житловою комісією гарнізону міста Києва. Проекти рішень Міністра оборони України про надання службових жилих приміщень з конк-ретно вказаними місцезнаходженнями готуються в ГКЕУ ЗС України на підставі доручень Міністра оборони України, першого заступника Міністра оборони України, заступників Міністра оборони України, начальника Генерального штабу Збройних Сил України (ГШ ЗС України) і перед поданням їх на затвердження Міністру оборони України перевіряються юридичною службою МО України на відповідність вимогам законодавства.

Прийняте Міністром оборони України рішення доводиться до начальника гарнізону та гарнізонної житлової комісії для керівництва в роботі і є підставою для подання КЕВ (КЕЧ) району, Київським квартирно-експлуатаційним управлінням до органів місцевого самовряду-вання документів, визначених законодавством, для оформлення ордера та для оформлення ордерів на службові жилі приміщення в закритих та віддалених військових містечках.

Після прийняття гарнізонною житловою комісією рішення щодо розподілу службового житла Список розподілу службової житлової площі направляється КЕВ (КЕЧ) району разом із копією завіреного у встановленому порядку відповідного протоколу засідання гарнізонної житлової комісії до органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (Служба правопорядку) для перевірки.

Після проведення перевірки та за відсутності зауважень Служби правопорядку Список розподілу службової житлової площі затверджується начальником гарнізону.

Згідно з п. 12 Порядку службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуата-ційним органом, за місцем проходження ними військової служби.

Судом встановлено, що Головним квартирно-експлуатаційним управлінням були пода-ні пропозиції щодо виділення 88 квартир як службове житло, які погоджені заступником Міністра оборони України, що підтверджується копіями листа Головного квартирно-експлуатаційного управління від 25.09.2017 №303/4/1904 і резолюції заступника Міністра оборони України від 27.09.2017 №16392/з.

Рішення заступника Міністра оборони України доведено до відома начальникам гарні-зону м. Києва і Київського КЕУ, голові житлової комісії гарнізону м. Києва, що підтвер-джується копією листа Головного квартирно-експлуатаційного управління від 29.09.2017 №303/4/1935.

Згідно з витягом з протоколу №25 засідання житлової комісії гарнізону м. Києва від 06.10.2017 і копією наказу начальника гарнізону м. Києва від 24.10.2017 №17 службове жит-ло розподілено між військовими частинами (житловими комісіями) гарнізону, у т.ч. житловій комісії в/ч НОМЕР_1 2 квартири (2-кімнатна, за адресою: АДРЕСА_1 ; 1-кімнатна, за адресою: АДРЕСА_2 ).

Отже, як вбачається із встановлених судом обставин, після погодження заступником Міністра оборони України пропозицій Головного квартирно-експлуатаційного управління щодо виділення службових квартир і доведення цього рішення до відома начальникам гарні-зону м. Києва і Київського КЕУ, голові житлової комісії гарнізону м. Києва, рішенням жит-лової комісії гарнізону м. Києва і наказом начальника гарнізону м. Києва проведено розподіл службового житла, у т.ч. житловій комісії в/ч НОМЕР_1 виділено 2 квартири.

Позивачем не зазначено жодних доводів на користь того, що саме Міноборони зобо-в`язане вчинити дії (прийняти рішення) про виділення позивачу службової квартири. Водно-час, як вбачається з досліджених судом доказів, відповідачем не здійснювався розподіл квартир між конкретними військовослужбовцями, які включені до списків військовослуж-бовців в/ч НОМЕР_1 , що потребують службового житла.

Встановлені судом обставини справи і наведене правове регулювання спростовують доводи позивача про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка б порушила його право на отримання службового житла, тому вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відсутність протиправної бездіяльності відповідача, як передумови для захисту і поновлення прав позивача, а також враховуючи заперечення відповідача про відсутність виділеної для військової частини службової квартири і відповідного рішення (пропозиції) командира військової частини (або рішення Міністра оборони України) про надання службового житла, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про зобов`язання забезпечити позивача службовим житлом в порядку черговості.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову і відсутність підстав для його задоволення у повному обсязі.

Позивач звільнений від сплати судового збору. Про здійснення інших судових витрат сторонами не заявлялось, тому їх розподіл судом не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 139, 241-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову повністю.

Позивач: ОСОБА_1 ;

місце проживання: АДРЕСА_3 ;

РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Міністерство оборони України;

03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Головуючий суддя Д.А. Костенко

Судді: В.А. Донець

В.П. Катющенко