Справа № 524/685/20
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Нестеренко С.Г.

02 квітня 2020 р.Справа № 524/685/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Рєзнікової С.С. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання - Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції Національної поліції Борзенка Олександра В`ячеславовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В с т а н о в и л а:

07.02.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати постанову від 30.01.2020 року відповідача Командира батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції Національної поліції Борзенка О.В. (далі - поліцейський) про накладання на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 993699, якою він підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 425 грн на підставі ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та справу закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що постановою поліцейського Борзенка О.В. від 30.01.2020 року, серії ДПО18 № 993699, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ст. 36 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він нібито цього дня, близько 14 год. 35 хв. в м. Кременчук, вул. Соборна, 38/2, керуючи транспортним засобом AUDI A8, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух по тротуару, чим порушив п.п. 11.13 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1 «а» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона ухвалена з порушенням норм права, суперечить вимогам закону, та не відображає дійсних обставин справи, правопорушення не вчиняв, оскільки не здійснював рух по тротуару, а вимушений був зупинитися на тротуарі, під`їхавши до місця зупинки належного йому на праві власності автомобіля, який використовувався для перевезення пасажирів під керуванням іншого водія, відсутності поблизу місця для паркування або стоянки. Позивач спростовує твердження відповідача про те, що він відмовився надати документи на вимогу співробітника поліції.

У відзивах на адміністративний позов відповідачі, не погоджуючись з вимогами ОСОБА_1 зазначають, що вина позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, повністю підтверджується даними відеозапису, наявного в матеріалах справи. Відтак, оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.02.2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Висновок суду вмотивований тим, що позов є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, а постанову відповідача необхідно залишити без змін.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення його вимог.

Вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує фактично аналогічними доводами, що наведені ним в адміністративному позові.

Відзиви на апеляційну скаргу від відповідачів не надходили, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, з наступних підстав.

Судом установлено, що постановою поліцейського Борзенка О.В. від 30.01.2020 року, серії ДПО18 № 993699, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ст. 36 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він цього дня, близько 14 год. 35 хв. в м. Кременчук, вул. Соборна, 38/2, керуючи транспортним засобом AUDI A8, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух по тротуару, чим порушив п.п. 11.13 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1 «а» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП /а.с. 7/.

В якості доказу вчинення водієм зазначених адміністративних правопорушень до постанови додано відеозаписи нагрудної камери поліцейського ВІ01031 та ВІ01024 /а.с. 48/.

Колегія суддів зазначає, що згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 31 Закону 580-VIII зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР України), які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 11.13 ПДР України забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

За п.п. 15.10. «в» ПДР України, стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Так, згідно п.п. «б» п. 15.10 ПДР стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

У той же час, знак 5.39 «Зона стоянки» визначає зону, де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КУпАП < > порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як установлено судовим розглядом (засвідчено відеозаписом зафіксованим на нагрудну відеокамеру - файл час 14:39:59, стоп кадр у додатку на компакт-диску; файл ) позивач мав можливість здійснити стоянку транспортного засобу з дотриманням ПДР України на узбіччі по вул. Халаменюка, 4 (магазин «Рудий Кіт»), або на відведеному місці для паркування транспортних засобів з іншого боку проїзної частини. Втім, здійснюючи рух по тротуару, зупинив транспортний засіб саме на узбіччі по вул. Халаменюка, 4 (магазин «Рудий Кіт»), чим порушив вимоги п.п. 11.13 ПДР України.

Доказів зворотного судам першої та апеляційної інстанції позивачем не надано.

Крім наведеного, колегія суддів зазначає, що згідно з п.п. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно п.п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил, а також пред`явити для перевірки документи, визначені в п.п. 2.1 «а,б,ґ» посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ч. 1, 2 ст. 62 Закону 580-VIII поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Як установлено судовим розглядом, позивачем не заперечується факт не пред`явлення ним на законну вимогу інспектора поліції для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. Означена обставина також підтверджується відеозаписом, зафіксованим на нагрудну відеокамеру поліцейського (файли , час 14:49:50 - позивач не виконує розпорядження поліцейського).

Колегія суддів зазначає, що за правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постановах від 16.08.2019 року у справі № 524/126/17, від 10.09.2019 року у справі № 537/2324/17 - право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

За наведених обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача про те, що за відсутності доказів вчинення ним будь-яких порушень, внаслідок яких у інспектора виникало право вимагати від нього пред`явити документ на транспортний засіб, оскільки зазначені обставини не є підставою для визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що поліцейським доведено правомірність дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. У той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 316 КАС України).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 13, 23, 31, 268, 269, 286, 271, 272 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2020 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Я.М. Макаренко
Постанова складена і підписана 02.04.2020 року.