Справа № 520/10/20
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 р.Справа № 520/10/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 08.01.20 року по справі № 520/10/20

за позовом ОСОБА_1

до Немишлянського районного військового комісаріату м. Харкова

про визнання незаконники та протиправними рішень і бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Немишлянського районного військового комісаріату м.Харкова у якому просив суд:

- визнати незаконною та протиправною бездіяльність відповідача щодо його відсторонення від здійснення дій, передбачених Порядком добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом, що встановлений Міністерством оборони України, яку відповідач вчинив при порушенні у відповідності до цього Порядку питання щодо укладення контракту строком на п`ять років на військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаду: «начальник зв`язку штабу бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 » за клопотанням командування військової частини НОМЕР_1 від 28.12.17 №8/1519 та за заявою до відповідача від 02.01.18 за вх. №3 про прийняття на військову службу за контрактом до цієї військової частини на зазначену посаду.

- визнати незаконним та протиправним рішення відповідача, що викладено у його листі від 17.01.18 №3/15, наданим у відповідь на мою заяву від 02.01.18 за вх. №3, щодо його відмови, на підставі начебто того, що ОСОБА_1 не є військовозобов`язаним і був виключений з військового обліку, від здійснення дій щодо оформлення документів для прийняття на військову службу за контрактом через визнання таких дій начебто неможливими, тобто дій, передбачених Порядком добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом, що встановлений Міністерством оборони України, при порушенні питання щодо укладення контракту строком на п`ять років на військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаду: «начальник зв`язку штабу бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 » за клопотанням командування військової частини НОМЕР_1 від 28.12.17 №8/1519 та за заявою до відповідача від 02.01.18 за вх. №3 про прийняття на військову службу за контрактом до цієї військової частини на зазначену посаду.

- визнати незаконним та протиправним рішення відповідача, що викладено у листі від 01.02.18 №3/193, наданим у відповідь на заяву від 26.01.18 за вх. №259 з обґрунтуванням відсутності законних перешкод для укладення контакту на військову службу, щодо відмови у наданні направлення на медичний огляд військо-лікарською комісією Немишлянського районного військового комісаріату м. Харкова з метою встановлення ступеню придатності до військової служби на той час на підставі начебто того, що ОСОБА_1 не є військовозобов`язаним і був виключений з військового обліку, тобто, відмови у здійсненні дій, передбачених Порядком добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом, що встановлений Міністерством оборони України при порушенні питання щодо укладення контракту на військову службу строком на п`ять років у військовій частині НОМЕР_1 на посаду: «начальник зв`язку штабу бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 » за клопотанням командування військової частини НОМЕР_1 від 28.12.17 №8/1519 та за заявою до відповідача від 02.01.18 за вх. №3 про прийняття на військову службу за контрактом до цієї військової частини на зазначену посаду;

- визнати незаконним та протиправним рішення відповідача, що викладено у листі від 02.02.18 №3/194, наданим у відповідь на заяву від 29.01.18 за вх. №288 з обґрунтуванням відсутності законних перешкод для укладення контакту на військову службу, щодо повторної відмови у наданні направлення на медичний огляд військо-лікарською комісією Немишлянського районного військового комісаріату м. Харкова з метою встановлення ступеню придатності до військової служби на той час, оформлення документів для прийняття на військову службу за контрактом через визначення відповідачем таких дій такими, що начебто суперечать нормам п. 1.4 глави 1 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, що затверджено наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 на підставі того, що ОСОБА_1 не є військовозобов`язаним і був виключений з військового обліку, тобто, відмови у здійсненні дій, передбачених Порядком добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом, що встановлений Міністерством оборони України, яку відповідач вчинив при порушенні питання щодо укладення контракту на військову службу строком на п`ять років у військовій частині НОМЕР_1 на посаду: «начальник зв`язку штабу бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 » за клопотанням командування військової частини НОМЕР_1 від 28.12.17 №8/1519 та за заявою до відповідача від 02.01.18 за вх. №3 про прийняття на військову службу за контрактом до цієї військової частини на зазначену посаду;

- визнати незаконним та протиправним рішення відповідача, що викладено у листі від 06.02.18 №Ю/204, що був наданий у відповідь на мій запит на інформацію від 30.01.18 за вх. №307 щодо повідомлення встановленого порядку укладення контракту на військову службу, а також визнати його таким, що містить неточну та неповну інформацію, таким, яким було навмисно приховано відповідачем встановлений Порядок добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом, що встановлений Міністерством оборони України;

- визнати незаконним та протиправним рішення відповідача, що викладено у листі від 10.04.18 №3/643, наданим у відповідь на заяву від 05.04.18 за вх. №1304 з обґрунтуванням відсутності законних перешкод для укладення контакту на військову службу, щодо відмови у здійсненні дій, передбачених Порядком добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом, що встановлений Міністерством оборони України та припинення листування з питання порушення укладення контракту строком на п`ять років на військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаду: «начальник зв`язку штабу бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 » за клопотанням командування військової частини НОМЕР_1 від 28.12.17 №8/1519 та за заявою до відповідача від 02.01.18 за вх. №3 про прийняття на військову службу за контрактом до цієї військової частини на зазначену посаду;

- визнати незаконною та протиправною бездіяльність відповідача щодо відсторонення від здійснення дій, передбачених Порядком добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом, що встановлений Міністерством оборони України, яку відповідач вчинив при порушенні у відповідності до цього Порядку питання щодо укладення контракту на військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаду: «офіцер відділення програмно-технічного забезпечення інформаційного відділу командного центру штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України» за клопотанням командування військової частини НОМЕР_2 від 30.07.18 №116/9/КЦ/5014 про прийняття на військову службу за контрактом до цієї військової частини на зазначену посаду;

- визнати незаконним та протиправним рішення відповідача, що викладено у листі від 16.08.19 №3/1942, наданим у відповідь на клопотання командування військової частини НОМЕР_2 від 30.07.18 №116/9/КЦ/5014 про порушення питання про прийняття на військову службу за контрактом до цієї військової частини на посаду: «офіцер відділення програмно-технічного забезпечення інформаційного відділу командного центру штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України», щодо відмови від здійснення дій щодо оформлення документів для прийняття на військову службу за контрактом через визнання таких дій начебто неможливими, тобто від здійснення дій, передбачених Порядком добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом, що встановлений Міністерством оборони України, на підставі начебто того, що ОСОБА_1 , не є військовозобов`язаним і виключений з військового обліку, а також щодо скасування клопотання командування військової частини НОМЕР_2 від 30.07.18 №116/9/ КЦ/5014, при порушенні питання щодо укладення контракту на військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаду: «офіцер відділення програмнотехнічного забезпечення інформаційного відділу командного центру штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України» за клопотанням командування військової частини НОМЕР_2 від 30.07.18 №116/9/КЦ/5014 про прийняття на військову службу за контрактом до цієї військової частини на зазначену посаду;

- визнати незаконною та протиправною бездіяльність відповідача щодо відсторонення від здійснення дій, передбачених Порядком добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом, що встановлений Міністерством оборони України, яку відповідач вчинив при порушенні питання щодо укладення контракту на військову службу за заявою до відповідача від 12.12.19 за вх. №10089;

- зобов`язати відповідача розглянути заяву від 12.12.19 за вх. №10089 у відповідності до Порядку добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом, що встановлений Міністерством оборони України та у відповідності до Закону України «Про звернення громадян»;

- зобов`язати відповідача утримуватись від порушення встановленого Порядку добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом, що встановлений Міністерством оборони України при порушенні питань щодо укладення ОСОБА_1 контракту на військову службу;

- зобов`язати відповідача утримуватись від порушення ним встановленого законодавством України порядку розгляду моїх звернень.

- стягнути з відповідача кошти в сумі 2403648,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної дискримінацією по відношенню до ОСОБА_1 , яка виявилась у протиправному та незаконному обмеженні конституційних прав на рівноправність та на працю при порушенні питання щодо укладення контракту на військову службу строком на п`ять років у військовій частині НОМЕР_1 на посаду: «начальник зв`язку штабу бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 » за клопотанням командування військової частини НОМЕР_1 від 28.12.17 №8/1519 та за заявою до відповідача від 02.01.18 за вх. №3 про прийняття на військову службу за контрактом до цієї військової частини на зазначену посаду, а також при порушенні питання щодо укладення контракту на військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаду: «офіцер відділення програмно-технічного забезпечення інформаційного відділу командного центру штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України» за клопотанням командування військової частини НОМЕР_2 від 30.07.18 №116/9/КЦ/5014 про прийняття на військову службу за контрактом до цієї військової частини на зазначену посаду, а також при порушенні питання щодо укладення контракту на військову службу за заявою до відповідача від 12.12.19 за вх. №10089;

- стягнути з відповідача кошти в сумі 600912,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю при порушенні питання щодо укладення контракту на військову службу строком на п`ять років у військовій частині НОМЕР_1 на посаду: «начальник зв`язку штабу бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 » за клопотанням командування військової частини НОМЕР_1 від 28.12.17 №8/1519 та за заявою до відповідача від 02.01.18 за вх. №3 про прийняття на військову службу за контрактом до цієї військової частини на зазначену посаду;

- стягнути з відповідача кошти в сумі 600912,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної діями щодо надання неповної і неточної інформації, а також навмисного приховування інформації, що запитувалась у вигляді надання листа від 06.02.18 №Ю/204 у відповідь на запит на інформацію від 30.01.18 за вх. №307 щодо повідомлення певного встановленого порядку укладення контракту на військову службу;

- стягнути з відповідача коштів в сумі 1207200,00 грн. на відшкодування суми компенсації за упущену вигоду за неукладений контракт строком на п`ять років на військову службу на посаду: «начальник зв`язку штабу бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ».

- стягнути з відповідача коштів в сумі 600912,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправним рішенням, діями та бездіяльністю при порушенні питання щодо укладення контракту на військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаду: «офіцер відділення програмно-технічного забезпечення інформаційного відділу командного центру штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України» за клопотанням командування військової частини НОМЕР_2 від 30.07.18 №116/9/КЦ/5014 про прийняття на військову службу за контрактом до цієї військової частини на зазначену посаду;

- стягнути з відповідача кошти в сумі 1432600,00 грн. на відшкодування суми компенсації за упущену вигоду за неукладений контракт на військову службу на посаду: «офіцер відділення програмно-технічного забезпечення інформаційного відділу командного центру штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України»;

- стягнути з відповідача кошти в сумі 600912,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю при порушенні питання щодо укладення контракту на військову службу за заявою до відповідача від 12.12.19 за вх. №10089.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року позовну заяву - повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що усі позовні вимоги позовної заяви є вимогами до одного і того ж відповідача - Немишлянського районного військового комісаріату м. Харкова та є поєднаними самою підставою їх виникнення - порушення відповідачем конституційних прав позивача на працю та на достатній рівень життя, що визначені ст.ст. 43, 48 Конституції України, а також порушення ним існуючого порядку добору та прийняття на військову службу громадян України, що встановлений Міністерством оборони України, шляхом вчинення відповідачем протиправної та незаконної бездіяльності, приховування публічної інформації, прийняття незаконних рішень та вчинення незаконних дій. Усі три епізоди зазначених порушень відповідача: у січні- квітні 2018 року, у серпні 2019 року та у грудні 2019 року пов`язані між собою підставою їх виникнення, однаковим характером протиправних дій, рішень і бездіяльності відповідача, порушення відповідачем встановленого порядку добору громадян на військову службу, а позовні вимоги позовної заяви також, відповідно, поєднані підставою їх виникнення в цих трьох аналогічних епізодах, і також поєднані як основні вимоги (визнання протиправними бездіяльності, рішень та дій відповідача) та похідні вимоги (зобов`язання відповідача утриматись від певних дій, вчинити певні дії, відшкодування упущеної вигоди та моральної шкоди внаслідок протиправних бездіяльності, рішень та дій відповідача).

Позивач зауважує, що поєднання ним в позовній заяві декількох позовних вимог викликано, підставою їх виникнення, а крім того, поданими доказами тривалого порушення закону і прав позивача відповідачем, тобто вчинення ним тривалої дискримінації позивача як людини, нехтування відповідачем конституційними правами та своїми обов`язками, і розгляд окремих епізодів.

На думку позивача поєднанння декілька позовних вимог повністю відповідає та узгоджується зі змістом ч. 1 ст. 172 КАСУ. Таким чином, висновок, що міститься в ухвалі суду першої інстанції, про начебто порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог в одному позові не відповідає у дійсності та закону і є надуманим.

Також, позивач зазначає, що за умови дійсної необхідності роз`єднання позовних вимог позовної заяви, на підставі ч. 6 ст. 172 КАСУ, суд мав повне право і законні підстави роз`єднати на власний розсуд позовні вимоги позовної заяви та виділити їх в окремі провадження. Але, за умови реальної наявності у суду можливості і права роз`єднати позовні вимоги, суд цього не зробив, і в ухвалі з цього приводу нічого не зазначено.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 172 КАС України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Згідно з п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що пов`язаними між собою можна вважати вимоги, що випливають з одних правовідносин, і, як наслідок, ґрунтуються на одних і тих самих фактичних даних.

Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

Слід звернути увагу, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Частинами 4, 5 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом, та, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку щодо неможливості об`єднання позивачами в одне провадження позовних вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства та за правилами виключної підсудності різним судам.

Згідно із ч. 6 ст. 172 КАС України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України є порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог та неможливість їх роз`єднання судом у порядку, передбаченому ст. 172 КАС України.

З поданої до суду позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено декілька самостійних позовних вимог, які стосуються:

1. укладення контракту щодо проходження військової служби на посаду «начальник зв`язку штабу бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 »:

1.1. визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо його відсторонення від здійснення дій, передбачених Порядком добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом, що встановлений Міністерством оборони України, яку відповідач вчинив при порушенні у відповідності до цього Порядку питання щодо укладення контракту строком на п`ять років на військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за клопотанням командування військової частини НОМЕР_1 від 28.12.17 №8/1519 та за заявою до відповідача від 02.01.18 за вх. №3 про прийняття на військову службу за контрактом до цієї військової частини на зазначену посаду;

1.2. визнання незаконними та протиправними рішень відповідача, прийнятих за заявами від 02.01.2018 вх. № 3, від 26.01.2018 вх.№ 259, від 29.01.2018 вх. № 288, від 05.02.2018 вх.№ 1304 щодо оформлення документів для укладання контракту по проходженню військової служби на посаді - «начальник зв`язку штабу бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_2 » (заява);

2. укладення контракту щодо проходження військової служби на посаду «офіцер відділення програмно-технічного забезпечення інформаційного відділу командного центру штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України» у військовій частині НОМЕР_2 :

2.1. визнання незаконною та протиправною бездіяльності відповідача щодо відсторонення від здійснення дій, передбачених Порядком добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом, що встановлений Міністерством оборони України, яку відповідач вчинив при порушенні у відповідності до цього Порядку питання щодо укладення контракту на військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаду: «офіцер відділення програмно-технічного забезпечення інформаційного відділу командного центру штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України» за клопотанням командування військової частини НОМЕР_2 від 30.07.18 №116/9/КЦ/5014 про прийняття на військову службу за контрактом до цієї військової частини на зазначену посаду;

2.2. визнання незаконним та протиправним рішення, викладеного в листі відповідача від 16.08.2019 № 3/1942 щодо оформлення документів для укладання контракту по проходженню військової служби на посаді - «офіцер відділення програмно-технічного забезпечення інформаційного відділу командного центру штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України» у військовій частині НОМЕР_2 ;

3. неналежного розгляду / нерозгляду заяв, запитів про надання інформації (запит від 30.01.2018 вх.№ 307, заява від 12.12.2019 вх. № 1009);

4. стягнення моральної шкоди, спричиненої дискримінаційним діями щодо позивача, протиправними рішеннями, недотриманням порядку розгляду звернень, запитів;

5. стягнення упущеної вигоди;

6. зобов`язання відповідача утриматися від порушення вимог чинного законодавства у сфері розгляду заяв, запитів та добору та прийняття громадян на військову службу за контрактом.

Так, позивачем у позовній заяві фактично заявлено три самостійні позовні вимоги, що стосуються 1. укладання контрактів щодо проходження військової служби, 2. скасування рішень, винесених під час розгляду заяв, 3. розгляду звернень /запитів позивача та пов`язані з ними (похідні) вимоги про стягнення шкоди, збитків, зобов`язання вчинити певні дії та в даному випадку усі заявлені позивачем вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому висновок суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви ОСОБА_1 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України через те, що поєднані у заяви вимоги мають бути розглянуті в порядку різних проваджень, визначених Кодексом адміністративного судочинства, що визначає різні строки розгляду позовних вимог, різний обсяг прав та обов`язків сторін у відповідних провадженнях, є безпідставним.

З приводу висновку суду першої інстанції стосовно того, що позивачем заявлено вимоги, пов`язаність яких не обґрунтована та недоведена, колегія суддів зазначає, що вказана обставина не є підставою для повернення позовної заяви ОСОБА_1 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки вказане питання підлягає з`ясуванню судом та у разі необхідності суд вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, як за клопотанням учасника справи так і з власної ініціативи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що, повертаючи позовну заяву, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи та зміст позовних вимог, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до вимог ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі Мельник проти України (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, пункти 22-23, 26, а також у рішенні від 18 лютого 2011 року по справі Мушта проти України, заява № 8863/06, пункти 37, 38, 47, розкриваючи зміст принципу юридичної визначеності в контексті передбаченого у п. 1 ст. 6 ЄКПЛ права на доступ до суду зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інший підхід розцінюється як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення питання та порушено норми процесуального права, які призвели до необґрунтованого прийняття судового рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року по справі № 520/10/20 скасувати.

Адміністративну справу № 520/10/20 за позовом ОСОБА_1 до Немишлянського районного військового комісаріату м. Харкова про визнання незаконними та протиправними рішень і бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 02.04.2020 року