Справа № 240/11549/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11549/19

Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

31 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дій щодо відмови при перерахунку пенсії зарахувати у подвійному розмірі стаж роботи лікарем-наркологом Любарської районної лікарні та зобов`язання перерахувати пенсію по інвалідності, зарахувавши до стажу в подвійному розмірі стаж роботи лікаря-нарколога наркологічного кабінету Любарської районної лікарні.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Цим рішенням постановлено:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу подвійного розміру у зв`язку з виконанням обов`язків лікаря-нарколога наркологічного кабінету, викладеної у листі №П-4425 від 04.10.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності, зарахувавши до стажу в подвійному розмірі період виконання обов`язків лікаря-нарколога наркологічного кабінету Любарської районної лікарні;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким в частині задоволених позовних вимог відмовити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки пенсія позивачу призначена за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а норми Закону "Про пенсійне забезпечення" (ст.60 цього Закону щодо зарахування стажу у подвійному розмірі) застосовується у випадку призначення трудової пенсії за вислугу років на підставі цього Закону та враховується для обчислення пільгового стажу роботи, у відповідача відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача після 01.01.2004 року в подвійному розмірі.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує з жовтня 2018 року пенсію по 3 групі інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пенсія обчислена з урахуванням стажу 42 роки 5 міс. 10 днів, в тому числі 3 роки 5 міс. 20 днів додатковий стаж.

При призначенні пенсії позивачем була надана пенсійному органу довідка № 2016 від 25.10.2018 року, видана Любарською центральною районною лікарнею на підтвердження факту роботи на посаді лікаря - нарколога Любарської ЦРЛ з 20.08.1986 р. і що даний стаж дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення."

За наслідками перевірки, проведеної пенсійним органом, встановлено невідповідність довідки № 2016 від 25.10.2018 року, а саме, встановлено, що ОСОБА_1 з 20.08.1986 р. працює на посаді лікаря-нарколога, а не лікарем-наркологом наркологічного кабінету, у зв`язку з чим Любарській ЦРЛ запропоновано відкликати видану довідку.

З 20.08.1986 по теперішній час позивач працює на посаді лікаря-нарколога наркологічного кабінету Любарської ЦРЛ, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .

На звернення позивача щодо зарахування у подвійному розмірі стажу роботи на посаді лікаря-нарколога Любарської ЦРЛ, пенсійний орган листом від 04.10.2019 №П-4425 повідомив, що робота на посаді лікаря-нарколога Любарської ЦРА зарахована у календарному обчисленні, а підстав для зарахування вказаного періоду роботи у подвійному розмірі немає, оскільки за результатами перевірки встановлено, що позивач працював лікарем-наркологом, а не лікарем-наркологом наркологічного кабінету, як того вимагає закон.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно з пунктом 4 статті 3 та пунктом 2 статті 16 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", заклади охорони здоров`я-підприємства, установи, організації, завданням яких є забезпечення різноманітних потреб населення в галузі охорони здоров`я шляхом подання медико-санітарної допомоги, включаючи широкий спектр профілактичних і лікувальних засобів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників, заклади охорони здоров`я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

В силу статті 10 Закону України "Про психіатричну допомогу" психіатрична допомога надається психіатричними закладами всіх форм власності, а також лікарями-психіатрами за наявності ліцензії, отриманої відповідно до законодавства.

Також, абзацом четвертим статті 1 вказаного Закону визначено, що психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.

Згідно з пунктом 2 Інструкції про проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 2002 року №12, обов`язкові попередній та періодичний психіатричні огляди проводяться лікарем-психіатром у державних та комунальних психіатричних закладах, закладах охорони здоров`я, що мають у своєму складі спеціалізовані психоневрологічні центри, відділення, кабінети, та надають психіатричну допомогу за місцем проживання громадян.

Отже, законодавцем віднесені до психіатричних закладів, крім наркологічних центрів та відділень, зокрема, і інші наркологічні спеціалізовані організаційні форми, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги .

Приписами п. 2 Інструкції закріплено, що обов`язкові попередній та періодичний психіатричні огляди проводяться лікарем-психіатром у державних та комунальних психіатричних закладах, закладах охорони здоров`я, що мають у своєму складі спеціалізовані психоневрологічні центри, відділення, кабінети (далі - психоневрологічні заклади), та надають психіатричну допомогу за місцем проживання громадян.

08.10.1998 року з метою реалізації "Програми реформування Державної статистики до 2002 року" та переходу України на міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду Міністерством охорони здоров`я України був прийнятий наказ "Про перехід органів і закладів охорони здоров`я України на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду" № 297.

Положеннями F10-F19 "Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин" класу V "Психічні розлади і порушення поведінки" Міжнародної статистичної класифікації хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду закріплено, зокрема, хвороби, які пов`язані розладами психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, кокаїну та інших речовин.

Крім того, згідно спільного листа Міністерства праці і соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України від 29 грудня 2005 року № 625/0/15-05/039; № 10.01.09/2606; № 16918/02-20 вбачається, що психіатричні кабінети відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Згідно з Положенням про кабінет спеціаліста поліклініки, такий є структурним закладом поліклініки по наданню спеціалізованої допомоги хворим відповідного профілю та розробці і впровадженню в практику заходів щодо їх профілактики. Основним завданням, зокрема, є надання спеціалізованої діагностично-лікувальної та консультативної допомоги хворим на поліклінічному етапі.

Відмова відповідача у зарахуванні в подвійному розмірі стажу роботи на посаді лікаря-нарколога з 20.08.1986 року мотивована тим, що робота не в наркологічному кабінеті не дає права на подвоєння стажу.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Приписами пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 закріплено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Зі змісту копії трудової книжки вбачається, що позивач, після проходження з серпня 1985 по серпень 1986 року інтернатури в Житомирському обласному наркологічному диспансері, наказом головного лікаря Любарської райлікарні №108 від 20.08.1986 року був зарахований на посаду лікаря-нарколога цієї лікарні, де і працював до переведення в Комунальне Некомерційне Підприємство "Любарська центральна районна лікарня" 21.03.2019 року.

Як свідчать матеріали справи, в ході перевірки пенсійним органом трудового стажу ОСОБА_1 в Любарській центральній районній лікарні, встановлено наявність первинних документів, якими підтверджено факт роботи позивача на посаді лікаря- нарколога з 20.08.1986 року по дату перевірки (грудень 2018 р.). Згідно акту перевірки, в особових картках та відомостях про заробітну плату є дані про нарахування та виплату позивачу доплати за роботу в шкідливих умовах праці-25% за весь період роботи, наказами про надання відпусток та особовими картками підтверджено надання додаткових відпусток за роботу в шкідливих і важких умовах. Крім того, відмічено періоди відпусток, наданих ОСОБА_1 без збереження заробітної плати.

Згідно із Посадовою інструкцією лікаря-нарколога (код КП 2221.2) метою діяльності лікаря-нарколога є надання спеціалізованої лікувально-діагностичної та консультативної наркологічної допомоги населенню; впровадження нових прогресивних методів профілактики, діагностики, лікування та реабілітації наркозалежних та хворих на хронічний алкоголізм і токсикоманії; проведення організаційно-методичної роботи за своєю спеціальністю серед медичних працівників суміжних спеціальностей; формування у населення здорового способу життя; проведення аналізу захворюваності населення на алкоголізм, токсикоманії та наркоманії, яке проживає на території обслуговування закладу охорони здоров`я; розробка, планування i впровадження заходів щодо зниження захворюваності населення на хронічний алкоголізм, токсикоманії та наркоманії та інвалідності населення внаслідок цих хвороб.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем надано достатню кількість документів (довідки, трудову книжку, відомості на виплату заробітної плати, особові картки, накази тощо), якими підтверджується факт роботи ОСОБА_1 на посаді лікаря-нарколога, що за посадовою діяльністю дає право на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі.

Суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо неможливості застосування до позивача пільги по обчисленню стажу у зв`язку із тим, що останній не працював у наркологічному кабінеті, відділенні або закладі, оскільки частина 1 статті 60 Закону №1788-ХІІ встановлює право на ці пільги саме за роботу, яку виконує працівник закладу охорони здоров`я, і не ставить таке в залежність від найменувань штатної структури такого закладу.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 23 лютого 2000 року №33 (Наказ втратив чинність (згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 2 вересня 2016 року № 928) затверджено штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров`я. Керівників органів закладів охорони здоров`я зобов`язано привести штати цих закладів у відповідність з вищезазначеним наказом. Цим наказом і було передбачено створення наркологічних та психіатричних кабінетів у центральних районних лікарнях, проте, як зазначено в наказі, він має рекомендаційний характер.

Відсутність в переліку загально-поліклінічного відділення ЦРЛ у 1986-2000 роках наркологічного та психіатричного кабінетів не може бути підставою для відмови позивачу у зарахуванні стажу його роботи у подвійному розмірі.

Суд звертає увагу на те, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Що стосується періоду роботи, який підлягає зарахуванню в подвійному розмірі, суд першої інстанції висновків з цього питання у рішенні не виклав, тим самим допустив порушення норм процесуального права.

Усуваючи допущені судом першої інстанції помилки, апеляційний суд, в межах компетенції ухвалює про наявність підстав для зміни резолютивної частини рішення, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набув чинності з 01.01.2004, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набуття чинності цим законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим законом.

Статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Щодо покликань відповідача на те, що пільговий стаж позивача за період після 01 січня 2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно ст. 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом , суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За змістом п. 2 розділу XV прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з п.3 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Прикінцевими положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Вимогами п.4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, редакція статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовує ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію.

Водночас, нормами ст.16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, оскільки пенсія позивачу призначена за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то до страхового стажу слід зарахувати у подвійному розмірі період роботи лікарем - наркологом Любарської ЦРЛ з 20.08.1986 р. по 31.12.2003 року (до набрання чинності ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що періоди перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати зараховуються до стажу лише в календарному обчисленні (з 08.01.1990 по 12.04.1990, з 31.10.1996 по 30.12.1996, з 17.04.2001 по 17.05.2001).

Одночасно суд зазначає, що поновлення порушеного права позивача має відбутись з моменту призначення йому пенсії, тому перерахунок відповідач зобов`язаний здійснити саме з дати призначення пенсії, 26.10.2018 р.

Зарахування у подвійному розмірі стажу роботи лікарем-наркологом після 01.01.2004 року може мати місце лише при визначенні права позивача на пенсію за вислугу років за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч.4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення суду, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи на посаді лікаря - нарколога Любарської районної лікарні (Любарське Територіальне медичне об`єднання з 14.10.1991 року, Любарська центральна районна лікарня з 24.02.2003 року) з 20 серпня 1986 року по 31 грудня 2003 року за виключенням періодів перебування у відпустках без збереження заробітної плати та перерахувати у зв`язку з цим призначену йому пенсію з дати призначення, - 26 жовтня 2018 року".

В решті рішення залишити без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції :

"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи на посаді лікаря-нарколога Любарської районної лікарні ( Любарське Територіальне медичне об`єднання з 14.10.1991 року, Любарська центральна районна лікарня з 24.02.2003 року) з 20 серпня 1986 року по 31 грудня 2003 року за виключенням періодів перебування у відпустках без збереження заробітної плати та перерахувати у зв`язку з цим призначену йому пенсію з дати призначення, - 26 жовтня 2018 року".

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 31 березня 2020 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.