Справа № 500/2108/19
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 рокуЛьвівСправа №500/2108/19 пров. №А/857/685/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі №500/2108/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення (головуючий суддя першої інстанції Мірінович У.А., час ухвалення 11:39 год., місце ухвалення м. Тернопіль, дата складання повного тексту 27.12.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.08.2019 позивач для здійснення митного оформлення легкового автомобіля: Volkswagen Sharan, бувший у використанні, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 (далі - КТЗ) подав до відповідача митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA403030/2019/015054, в якій самостійно визначив митну вартість оцінюваного товару за шостим резервним методом визначення митної вартості та скоригував митну вартість товару у сумі 12166,86 EUR, обрахованого згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 19.08.2019 №367/19. Однак, Тернопільська митниця ДФС відмовила у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю, про що сформувала картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів № UA403030/2019/01080. Водночас, відповідач здійснив коригування митної вартості зазначеного транспортного засобу, внаслідок чого прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA403000/2019/001683/2 від 30.08.2019, яким визначив митну вартість на ввезений транспортний засіб за резервним методом у розмірі 23500 EUR. Зазначене рішення обґрунтоване тим, зокрема, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: заявлена митна вартість не відповідає відомостям зазначеним в рахунку - фактурі. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно частини другої статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МК), а саме: банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи, та додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 МК копію митної декларації країни відправлення.

Позивач вважає, що оскаржене рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки останній для підтвердження митної вартості автомобіля, разом із митною декларацією подав всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару в розмірі 12166,86 EUR, зокрема висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 19.08.2019 №367/19, а тому відповідач безпідставно прийняв оскаржене рішення, яким визначив митну вартість на ввезений транспортний засіб за резервним методом у розмірі 23500 EUR.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам органу доходів і зборів, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору та неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права. Зокрема зазначає, що судом, не враховано, що Декларант подав усі належні документи в розумінні ст. 53 МК України, які повністю підтвердили числові значення складових митної вартості авто на рівні 12 166,86 євро. Під час декларування митної вартості митним брокером, окрім договору купівлі-продажу чи рахунку-фактури, також подаються й інші документи, серед яких є висновок експертного товарознавчого дослідження судового експерта ОСОБА_2 №367/19 від 19.08.2019р. Оскільки в митній декларації заявляється найбільша вартість товару, яка міститься в поданих документах, а ціна транспортного засобу у даному висновку була більша, ніж заявлена у договором купівлі-продажу/рахунком № 280 від 05.08.2019р., тому декларантом було застосовано резервний 6 метод декларування митної вартості товару. Також зазначає, що обрання декларантом 6 резервного методу, не звільняє митний орган від обов`язку здійснити усі необхідні та належні дії по застосуванню 1-5 методів визначення митної вартості, однак відповідач даного обов`язку не виконав. Натомість митний орган, всупереч положенням ст. 77 КАС України не довів обґрунтованості сумнівів у правильному визначенні митної вартості товару декларантом. Посилання відповідача на обставини щодо спрацювання даних автоматизоване аналізу та управління ризиками не є правовою підставою для коригування митної вартості. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Позивач судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання, проте на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. У попередньому судовому засіданні апеляційного розгляду справи, апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення саду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Згідно із ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 20.08.2019 уповноважена особа позивача, агент з митного оформлення ОСОБА_3 , подав до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA403030/2019/015054, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: автомобіль легковий Volkswagen Sharan, бувший у користуванні; тип кузова універсал; колір чорний; тип двигуна дизельний; об`єм двигуна 1968 куб. см.; потужність 135 кВт; № кузова НОМЕР_1 ; колісна формула 4х4; календарний рік виготовлення 2017. У графі 8 зазначено одержувача товару - ОСОБА_1 . У графі 42 (ціна товару) декларації визначено 9800 EUR. Митну вартість товару визначено за шостим (6) методом, тобто за резервним методом, на підтвердження чого заповнено графу 43 митної декларації. У графі 45 зазначено, що декларант самостійно скоригував митну вартість у сумі 340094,91 грн, що еквівалентно становить 12166,86 EUR, обрахованого згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 19.08.2019 №367/19.

Водночас, для підтвердження заявленої у декларації митної вартості автомобіля уповноважена особа позивача, агент з митного оформлення надав відповідачу наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) №280 від 05.08.2019; декларацію про походження товару № ET809951 від 26.06.2017; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2019/62009 від 08.08.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 26.06.2017; висновок про вартісні характеристики товару підготовлений спеціалізованою експертною організацією №367/19 від 19.08.2019; договір про надання послуг митного брокера № ТЗ-1223 від 07.08.2019; паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 від 17.10.2013; інші некласифіковані документи № 19.08.2019-33 від 19.08.2019; платіжні доручення, що підтверджують сплату митних та інших платежів № 0.0..1 від 19.08.2019; № 1692-3717-5260-4804 від 20.08.2019; № 43412558 від 07.08.2019; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України № FH 484067 від 20.04.2018.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявленої декларантом, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості №UA403000/2019/001683/2 від 30.08.2019. У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів зазначено: «митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: заявлена митна вартість не відповідає відомостям зазначеним в рахунку - фактурі. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація яка міститься на загальнодоступних Інтернет ресурсах вартість даного товару є вищою за заявлену декларантом. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно частини другої статті 53 МК, а саме: банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи, та додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 МК копію митної декларації країни відправлення. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатами проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно статті 64 МК. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно АСАУР 105-2, 106-2 на рівні 23500 EUR.

На підставі чого відповідач сформував картку відмови №UA403030/2019/01080 у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, у якій запропоновано позивачу подати нову митну декларацію на підставі рішення про визначення митної вартості №UA403000/2019/001683/2 від 30.08.2019 для можливості прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, з урахуванням строків, визначених статтею 263 МК.

Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що відповідач правомірно відмовив у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, як наслідок прийняв оскаржене рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Митним кодексом України

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною першою статті 248 МК визначено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частин першої - третьої статті 257 МК декларування здійснюється шляхом з`явлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Митна декларація та інші документи, подання яких органам доходів і зборів передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.

Згідно з частиною восьмою статті 257 МК митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору; 3) відомості про найменування країн відправлення та призначення; 4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери; 5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів; 6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати); 7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови; 8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України; 9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу; 10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA403030/2019/015054 позивач вніс усі відомості, які визначенні частиною восьмою статті 257 МК. Зокрема, у графі 43 митної декларації позивач визначив вартість товару за шостим (6) методом, тобто за резервним методом, що не заперечується сторонами і свідком.

Відповідно до статті 49 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини четвертої статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Частиною першою статті 51 МК визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини другої статті 52 МК зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК).

Згідно частини другої статті 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини п`ятої статті 53 МК забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини першої статті 368 МК для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Частиною третьою статті 368 МК визначено, що особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов вірного висновку, що Митним кодексом України визначено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. При цьому, митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар щодо якого здійснюється митне оформлення.

Суд встановив та не заперечується сторонами, в тому числі показаннями свідка, що митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації типу ІМ40ДЕ № UA403030/2019/015054, визначено за резервним методом, а для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивач надав відповідачу, зокрема: рахунок-фактуру (інвойс) №280 від 05.08.2019 та висновок про вартісні характеристики товару підготовлений спеціалізованою експертною організацією №367/19 від 19.08.2019.

Крім того, позивач у позовній заяві зазначив, що підставою для застосування декларантом резервного (шостого) методу декларування митної вартості товару слугував висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 19.08.2019 № 367/19, яким було визначено більшу ціну транспортного засобу, ніж та, яка була сплачена за рахунком-фактурою (інвойсом) №280 від 05.08.2019, а саме з 9800 EUR (рахунок-фактура (інвойс) №280 від 05.08.2019) на 12166,86 EUR (висновок від 19.08.2019 № 367/19).

Як підтверджується рахунком-фактурою (інвойсом) 280 від 05.08.2019, що позивач придбав транспортний засіб: Volkswagen Sharan, бувший у використанні, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , який за технічним станом характеризується як «Інше 42267 км., без ДТП, без ремонту», за 9800 EUR.

Водночас, як підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 19.08.2019 №367/19, що судовий експерт ОСОБА_2 досліджував зазначений КТЗ з урахуванням ремонтної калькуляції, виходячи з того, що такий транспортний засіб 16.08.2019 потрапив у ДТП.

Тобто судовий експерт ОСОБА_2 визначив, за результатами автотоварознавчого дослідження, вартість КТЗ в розмірі 12166,86 EUR з урахуванням пошкоджень, які були отримані КТЗ внаслідок ДТП 16.08.2019. При цьому, зазначеним рахунком-фактурою (інвойсом) підтверджується, що позивач придбав зазначений КТЗ - «без ДТП, без ремонту».

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що між вказаними документами, які були подані декларантом для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару, є зокрема розбіжність, щодо технічного стану легкового автомобіля: Volkswagen Sharan. Як наслідок у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, на спростування яких позивачем не надано, а судом не здобуто жодних доказів.

З огляду на зазначене, судом не приймає до уваги, як належний та допустимий доказ у справі висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 19.08.2019 №367/19, поданий на підтвердження заявлених відомостей про митну вартість КТЗ, оскільки згідно зазначеного висновку судовий експерт ОСОБА_2 визначив вартість КТЗ в розмірі 12166,86 EUR з урахуванням пошкоджень при ДТП 16.08.2019 (причому дата складення висновку експерта 19.08.2019), а згідно рахунку-фактури (інвойсу) позивачем придбано КТЗ - «без ДТП, без ремонту».

Згідно частини третьої статті 54 МК за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В силу вимог частини п`ятої статті 54 МК, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 53 МК у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як свідчить зміст частини шостої статті 54 МК, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 33 МК визначено, що інформаційні ресурси органів доходів і зборів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Інформаційні ресурси органів доходів і зборів - це сукупність електронної інформації, що включає електронні дані, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах органів доходів і зборів.

За приписами частини другої статті 64 МК митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до вимог пункту 9 Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 року № 1077 (пункт 9 в редакції, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) рішення про проведення перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортних засобів приймається органом доходів і зборів на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Для перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу орган доходів і зборів використовує індикатор ризику, значення якого для кожного транспортного засобу встановлюється окремо на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, з вирахуванням із такої вартості сум податків, що підлягають поверненню у країні експорту у зв`язку з вивезенням (експортом) таких транспортних засобів. Під час встановлення значення індикатора ризику використовується інформація спеціалізованих видань та/або інформаційних ресурсів, які містять відомості про ціни, сформовані у відповідному регіоні світового ринку, з урахуванням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального та фактичного пробігу оцінюваного транспортного засобу. Якщо заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу є меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу, проводиться перевірка достовірності заявленої фактурної вартості такого транспортного засобу.

Розділом 5 «Джерела довідкової інформації, які можуть бути використані під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків» Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС 11.09.2015 № 689 визначено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Відповідно до пункту 1.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика №142/5/2092) зазначена Методика розроблена згідно із Законами України «Про судову експертизу», «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна.

Згідно з пунктом 7.53 Методики № 142/5/2092 вартість КТЗ та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах без врахування витрат на навантаження, вивантаження, перевантаження КТЗ (його складників), вартості транспортування; страхових сум; комісійних та брокерських винагород, інших витрат.

У додатку 8 до Методики № 142/5/2092 зазначено перелік рекомендованих нормативно - правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням. Зокрема, серед рекомендованих джерел вказаний періодичний довідник «SuperSCHWACKE».

Аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку, що митний орган має право на використання інформаційних ресурсів митниці для цілей визначення митної вартості товару, які містять інформацію про вартість раніше ввезених товарів (транспортних засобів) за умови, якщо подані декларантом документи є неповними та/або недостовірними для визначення митної вартості товару, в тому числі в разі неможливості визначення митної вартості за попередніми методами - щодо аналогічних, подібних товарів, за методами віднімання та додавання.

Як підтверджується матеріалами справи, митним органом за основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно АСАУР 105-2, 106-2 на рівні 23500 EUR, що відповідає ціновій інформації згідно каталогу «SuperSCHWACKE», рекомендованого при визначенні рівня вартості вживаних транспортних засобів Методикою № 142/5/2092.

Водночас, в оскарженому рішенні зазначено причини, через які заявлена декларантом митна вартість не могла бути визнаною, зокрема: «заявлена митна вартість не відповідає відомостям зазначеним в рахунку - фактурі». При цьому, судом першої інстанції встановив, що між вказаними документами, зокрема між рахунком-фактурою (інвойсом) № 280 від 05.08.2019 та висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 19.08.2019 №367/19, які були подані декларантом для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару, є розбіжність щодо технічного стану легкового автомобіля: Volkswagen Sharan, який ввозився на митну територію для митного оформлення та який досліджувався судовим експертом ОСОБА_2 для визначення вартості зазначеного КТЗ, як наслідок у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару.

У зв`язку із прийняттям оскарженого рішення про коригування митної вартості позивачу надано картку відмови №UA403030/2019/01080 у митному оформленні митної декларації №UA403030/2019/015054 згідно розділу VII Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за № 1360/21672.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Водночас, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, відповідач правомірно відмовив у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, як наслідок прийняв оскаржене рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Митним кодексом України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі №500/2108/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 01.04.2020р.