Справа № 140/308/20
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року ЛуцькСправа № 140/308/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, позивач) звернулося з позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 25 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 25 000 грн. з транспортного податку.

Позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак дані заходи не призвели до погашення податкового боргу відповідачем.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 в дохід місцевого бюджету податковий борг в сумі 25 000 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Копія ухвали суду про відкриття провадження в адміністративній справі вручена відповідачу 06.02.2020 року.

Відповідач пред`явлені позовні вимоги не оспорила, 17.03.2020 року подала заяву про визнання позову в повному обсязі, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Пунктом 15.1 статті 15 ПК України встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

З матеріалів справи слідує, що за ОСОБА_2 рахується податковий борг в сумі 25 000 грн.

Зокрема, з транспортного податку, який виник в результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням №1256884 від 26.03.2018 року в сумі 25 000 грн., яке відповідачем не оскаржувалось.

Таким чином, загальна заборгованість по даному податку становить 25 000 гривень.

Наявність податкового боргу підтверджується довідкою про наявність боргу, розрахунком сум податкового боргу, зворотнім боком облікової картки платника податків.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Штрафні санкції не сплачені відповідачем у визначеній статтею 57 ПК України строк.

Сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання, відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визнається податковим боргом.

Таким чином, визначені податковим органом і узгоджені, однак не сплачені суми штрафних санкцій набули статусу податкового боргу.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Станом на день розгляду справи податковий борг у сумі 86 226,79 грн. залишається непогашеним, що підтверджено належними і допустимими доказами, які містяться у справі.

Позивачем вживалися заходи з метою погашення податкового боргу, що були передбачені статтею 59 ПК України, а саме: відповідачу була направлена податкова вимога №5164-17 від 24.05.2016 року. Вказаний захід не спричинив погашення платником податків податкового боргу.

Згідно з пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, оскільки за відповідачем обліковується податковий борг в сумі 25 000 грн., щодо якого не надано доказів його сплати, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву. Водночас, відповідно до вимог ч. 1 ст. 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Як убачається з ч. 4 ст. 189 КАС України, у разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

Згідно з частиною 6 ст. 47 КАС України суд не приймає відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси. Аналогічні приписи містяться в частині 5 ст. 189 КАС України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Як зазначалося, на адресу суду від відповідача надійшла заява про визнання позову.

Встановивши фактичні обставини справи, з`ясувавши доводи позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог, перевіривши зазначену заяву відповідача про визнання позову на відповідність вимогам ч. 4, 6 ст. 47 та ч. 2, 4 - 6 ст. 189 КАС України, суд зауважує, що заяву подано повноважною особою і ці дії не суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Таким чином, беручи до уваги положення КАС України, виходячи з меж заявлених позовних вимог та заяви про визнання адміністративного позову відповідачем, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо заяви позивача про повернення 50 відсотків від сплаченого судового збору, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 142 КАС України встановлено, що у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2 102 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1223 від 27.12.2019 року.

Оскільки відповідачем визнано позовні вимоги в повному обсязі, тому позивачу з урахуванням ст.142 КАС України та Закону України «Про судовий збір» слід повернути з державного бюджету України 50 % суми судового збору, сплаченого при зверненні до Волинського окружного адміністративного суду згідно з платіжним дорученням № 1223 від 27.12.2019 року у розмірі 1 051 грн.

Керуючись статтями 205, 229, 243, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Податкового кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід місцевого бюджету Луцької міської ради податковий борг в сумі 25 000 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень).

Повернути Головному управлінню ДПС у Волинській області з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за платіжним дорученням № 1223 від 27.12.2019 року, що складає 1 051 грн. (одна тисяча п`ятдесят одна гривня).

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич