Справа № 160/3319/20
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
02 квітня 2020 р.Справа №160/3319/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Серьогіна О.В. розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі № 160/3319/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» до Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:
24.03.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року № 872-28/VІІ «Про внесення змін до рішення «Про продаж права оренди земельних ділянок на земельних торгах» від 22 березня 2019 року № 560-19/VІІ».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року було залишено адміністративний позов без руху та надано строк для усунення недоліків.
02.04.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить:
- забезпечити позов шляхом зупинення виконання Рішення Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року № 872-28/VIІ «Про внесення змін до рішення «Про продаж права оренди земельних ділянок на земельних торгах» від 22 березня 2019 року № 560-19/VII».
Дослідивши доводи в обґрунтування заяви та матеріали справи встановлено наступне.
Згідно з п. 1 ч.1 ст. 153, ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається, зокрема, одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).
Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
Предметом спору у даній справі є правомірність рішення Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року № 872-28/VІІ «Про внесення змін до рішення «Про продаж права оренди земельних ділянок на земельних торгах» від 22 березня 2019 року № 560-19/VІІ».
Відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності підприємства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11).
З матеріалів справи суддею встановлено, що 22.03.2019 року Любимівською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області було прийнято рішення № 560-19/VІІ «Про продаж права оренди земельних ділянок на земельних торгах».
При цьому, відповідно п. б ч. 1 до ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.
Інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).
Згідно приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні «Пантелеєнко проти України» від 29 червня 2006 року зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні «Дорани проти Ірландії» від 31 липня 2003 року Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При цьому, як наголошується у вищевказаних рішеннях Європейського суду з прав людини, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
За приписами частини четвертої статті 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
Враховуючи викладене, суддя вважає за необхідне вимоги заяви про забезпечення позову задовольнити частково та зупинити виконання Рішення Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року № 872-28/VIІ «Про внесення змін до рішення «Про внесення змін до рішення «Про продаж права оренди земельних ділянок на земельних торгах» від 22 березня 2019 року № 560-19/VII».
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 151, 154,243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-
УХВАЛИВ:
Зупинити виконання рішення Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року № 872-28/VIІ «Про внесення змін до рішення «Про продаж права оренди земельних ділянок на земельних торгах» від 22 березня 2019 року № 560-19/VII» до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна