Справа № 160/8907/19
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2020 року м. Дніпросправа № 160/8907/19
Суддя 1-ї інстанції - Луніна О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про утворення надміру виплачених сум пенсій від 20 червня 2019 року №162866 відносно ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року позовну заяву задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відповідачем правомірно прийнято рішення про утримання з позивача 20% від розміру пенсії, з огляду на неповідомлення останньою про працевлаштування з 23 червня 2017 року, внаслідок чого утворилась передплата.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому фіксування судового засідання відповідно до ст. 229 КАС України не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.10.2005 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсію за вислугу років позивачу призначено як працівнику охорони здоров`я згідно ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з наявністю страхового стажу 29 років 11 місяців, у тому числі спеціального стажу - 28 років 9 місяців, із середньомісячного заробітку за період з 01.11.1991 по 31.10.1996 та з 01.07.2000 по 31.08.2005.

Згідно з даним трудової книжки позивача, ОСОБА_1 після призначення пенсії за вислугу років працювала:

з 02.11.2005 по 30.04.2007 - адміністратором в МЦ «Біомедика»;

з 09.06.2008 по 16.10.2009 - складальщиком складу структурного підрозділу м. Дніпропетровськ в ТОВ «БаДМ»;

з 16.10.2009 по 29.04.2011 - складальщиком відділу зберігання на комплектації товарів аптечного складу в ТОВ «БаДМ»;

з 04.05.2011 по 12.07.2012 маркувальник аптеки №м 4 ТОВ «Транс фарм - Днапро»;

з 13.07.2012 по 14.03.2014 маркувальник аптеки № 9 ТОВ «Дніпрофарма»;

з 27.03.2014 по 31.08.2014 маркувальник аптеки № 15 ТОВ «Аптека низьких цін Дніпро»;

з 01.09.2014 по 25.06.2017 маркувальник аптеки № 1 ТОВ «Трансфарм-Дніпро»;

з 26.06.2017 по 01.08.2017 маркувальник аптеки № 13 ТОВ «Дніпрофарма»;

з 01.08.2017 по 16.07.2018 фармацевт аптеки № 13 ТОВ «Дніпрофарма»;

з 19.07.2018 працює фармацевтом в ТОВ «ІСТОК-Д».

07.10.2016 року позивач подала заяву про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком у разі вигідності, або перерахувати пенсію по стажу.

10.06.2019 року позивач знову зверталась із заявою про перехід на інший вид пенсій (за віком) якщо вигідно.

Листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 6134/М-09 від 21.08.2019 року відповідач повідомив позивача про недоцільність переведення її з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, оскільки розмір пенсії за віком склав менший розмір ніж розмір пенсії по вислузі років. Крім того, позивача повідомлено, що заяву з приводу перерахунку пенсії у 2017 році вона не подавала.

У зв`язку з неповідомленням про працевлаштування за період з 01.08.2017 по 30.06.2019 року за ОСОБА_1 рахується переплата пенсії у розмірі 44861,53 грн, яка підлягає поверненню, про що 20.06.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення про утримання надміру виплачених пенсій.

Позивач, вважаючи рішення про утримання надміру виплачених пенсій, прийнято з порушенням норм чинного законодавства, звернулась до суду з позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови виходить з наступного.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Приписами ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно з ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Отже, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Таким чином, підставою для прийняття рішення про утримання надмірно сплачених сум обов`язковою умовою є зловживання з боку пенсіонера або подання пенсіонером недостовірних даних.

Так, судом встановлено, що, на думку відповідача, саме через неповідомлення про працевлаштування за період з 01.08.2017 по 30.07.2019 року у позивача утворилась переплата пенсії у розмірі 44861,58 грн.

Водночас, відповідно до ст. 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються:

а) трудові пенсії:

за віком;

по інвалідності;

в разі втрати годувальника;

за вислугу років.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.(ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення»)

Положеннями ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Тобто реалізація особою права на вихід на пенсію за вислугою років супроводжується звільненню з роботи, яка дає право на цю пенсію.

При цьому, залишення такої особи на роботі, яка дає право пенсію за вислугою років виключає можливість отримання такого виду пенсії.

Колегія суддів враховує, що 07.10.2016 року ОСОБА_1 подала заяву про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком у разі вигідності, або перерахувати пенсію по стажу. Про результат розгляду цієї заяви ГУ ПФУ в Дніпропетровській області пенсіонера не повідомлено.

З урахуванням викладеного, факт неповідомлення особи наслідки розгляду заяви від 07.10.2016 року про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком у разі вигідності, а саме те, що позивача не було переведено на пенсію за віком, об`єктивно виключає зловживання з боку пенсіонера.

Натомість, з досліджених судом обставин справи, колегія суддів констатує бездіяльність з боку пенсійного органу, що призвело до виникнення надміру виплачених сум пенсії, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

Згідно із ст. 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

При цьому, ч. 1 ст. 14 зазначено Закону передбачено, що страхувальниками відповідного до цього Закону є роботодавці - підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.

В свою чергу, згідно із ч.1 та ч.2 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

З викладеного вбачається, що з моменту працевлаштування позивача на посаді, яка дає право на вислугу років, у роботавця виник обов`язок щодо сплати страхових внесків із заробітної плати ОСОБА_1 .

Відповідно, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримуючи з роботодавця, зокрема, з ТОВ «Дніпрофарма» такі страхові внески мало об`єктивну можливість встановити недотримання ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо одночасного отримання пенсії за вислугою років та роботі на посаді, що дає право на пенсію за вислугою років, та зупинити виплату пенсії.

Натомість таких дій Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснено не було, що з урахуванням неповідомлення позивача про наслідок розгляду її заяви про переведення на інший вид пенсії, свідчить про бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а не про зловживання з боку пенсіонера.

Відтак судом першої інстанції зроблено вірний висновок про необхідність скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.06.2019 року про утримання надміру виплачених пенсій.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова