Справа № 152/34/20
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 152/34/20

Головуючий у 1-й інстанції: Соколовська Т.О.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

02 квітня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області - капрала поліції Беженара Олега Сергійовича на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 05 лютого 2020 року (ухвалене у м. Шаргороді 05.02.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області - капрала поліції Беженара Олега Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

11.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області із адміністративним позовом до інспектора батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області - капрала поліції Беженара Олега Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанову серії ЕАК №1932088 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн, винесену 03.01.2020 інспектором батальйону №1 роти №1 управління патрульної поліції в Вінницькій області - капралом поліції Беженаром Олегом Сергійовичем.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 05.02.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 05.02.2020 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що матеріали справи підтверджують факт вчинення позивачем порушення за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі спірної постанови.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Також позивач просив апеляційний розгляд даної справи здійснювати за його відсутності.

Відповідач в судове засідання повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що 03.01.2020 інспектором роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Беженаром О.С. винесено постанову серії ЕАК №1932088 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн за те, що позивач, керуючи транспортним засобом здійснив рух у зоні дії знаку 3.2 Рух механічних ТЗ заборонено, чим порушив п. 8.4 в) ПДР - порушення вимог заборонних знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення"

Позивач зазначає, що він рухався дотримуючись всіх правил дорожнього руху та заперечує факт вчинення вказаного порушення, а тому не погодився із вказаною постановою та звернувся до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем вказаного порушення. При цьому, ОСОБА_1 заперечував факт вчинення адміністративного правопорушення. Отже, постанова від 03.01.2020 серії ЕАК №1932088 прийнята з істотними порушеннями КУпАП, не відповідає вимогам закону, оскільки, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не ґрунтується на повно з`ясованих обставинах, що мають значення для правильного вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пп. в) п.8.4 ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно додатку №1 до ПДР України до заборонних знаків віднесений дорожній знак 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено". Дія цього знака не поширюється:

- на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами;

- за наявності під ним таблички на водіїв-інвалідів, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Інвалід»;

- на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи містять відеозапис з бодікамери поліцейського, на якому зафіксовано розмову позивача та відповідача після зупинки позивача та винесення оскаржуваної постанови. Згідно даного відеозапису позивач не заперечував факт порушення, висловив впевненість у позитивному для себе вирішенні спору у суді, при цьому не посилався на передбачені ПДР умови, за яких не поширюється дія знака 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено". Як вбачається з матеріалів справи позивач не є жителем м.Вінниця, відомості, що він працює у зоні дії знаку матеріали справи не містять, під час притягнення до відповідальності останнім не повідомлялись.

З відеозапису також вбачається, що єдине зауваження, яке позивач висловив щодо його притягнення відповідачем до адміністартивної відповідальності, полягало у тому, що інші автомобілі безперешкодно здійснюють рух у зоні дії заборонного знаку, а ті що зупиняються поліцією, продовжують рух без притягнення водіїв до відповідальності.

Таким чином, позивач усвідомлював, що своїми діями вчинив правопорушення ПДР та побічно визнав свої провину у цьому.

Місце, дата, час та суть скоєного правопорушення чітко зафіксовано в оскаржуваній постанові та відповідає даним відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

З огляду на те, що позивач заперечень щодо факту вчинення порушення безпосередньо після його вчинення не мав, а заперечення, викладені у позовній заяві, не підтверджуються об`єктивними доказами та матеріалами справи, у ході судового розгляду справи не встановлено доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем порушення чи свідчили про наявність умов за яких не поширюється дія знака 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено", суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі постанови від 03.01.2020 серії ЕАК №1932088.

Відтак, оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу інспектора батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області - капрала поліції Беженара Олега Сергійовича задовольнити.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 05 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до зінспектора батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Вінницькій області - капрал поліції Беженара Олега Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.