Справа № 420/1789/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м.Одеса Справа 420/1789/20

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 27.01.2020 року у розмірі 10200,00 грн. у виконавчому провадженні №59705363, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 27.01.2020 року у розмірі 10200,00 грн. у виконавчому провадженні №59705363.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року у справі №1540/4677/18, прийнято рішення від 22.01.2019 року №93, яким нараховано ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 8985,45грн.

Заборгованість у розмірі 3366,05 грн. за період з 14.01.2019 (дата набрання законної сили рішенням суду) по 31.01.2019 року виплачено основним способом у лютому 2019 року.

Борг по перерахунку з 01.09.2018 по 13.01.2019 року у розмірі 25619,40 грн. підлягає виплаті згідно Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649, та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим Правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1.

Про зазначені обставини відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомлено листами - довідками №900/04-11 від 25.10.2019 року, №46/04-11 від 09.01.2020 року.

На підставі вищезазначеного позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою, а отже такою, яка підлягає скасуванню.

Представник Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим що, рішення боржником не виконано в повному обсязі, оскільки борг у розмірі 25619,40 грн. виплачено не було, при цьому відповідачем лише зазначено, що така виплата буде виплачена у майбутньому відповідно до Порядку №649. Разом з тим відповідачем не надано жодних доказів вчинення будь-яких дій на дотримання вказаного Порядку №649 до прийняття оскарженої постанови від 27.01.2020 року у ВП №59705363 в тому числі докази направлення відповідачем до відповідного органу рішення по справі №1540/4677/18 для підтвердження суми, що підлягає стягненню.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 24.03.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також ухвалою суду від 24.03.2020 року зобов`язано Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надати до суду належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження №59705363.

Водночас вищезазначеною ухвалою суду залучено до розгляду цієї справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Судом у справі встановлено наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року у справі №1540/4677/18 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Одеси від 04.09.2018р. № 836993 щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії. Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Одеси здійснити донарахування та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , з 1 вересня 2018р., на підставі довідки від 17.07.2018року № 786/Р/15-53-05-41 державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, згідно всіх посадових середнього розміру заробітної плати ,з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб в сумі 7005,54 грн., виходячи з розрахунку 90%, без обмеження граничного розміру пенсії та з урахуванням проведених виплат.

Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Одеси вищезазначене рішення оскаржено до суду апеляційної інстанції, однак ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2019 року апеляційну скаргу повернуто апелянту.

Таким чином вказане рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року набрало законної сили 14.01.2019 року.

Для виконання рішення суду 13.02.2019 року видано виконавчий лист по справі №1540/4677/18.

Ухвалою суду від 01.11.2019 року замінено боржника у виконавчому проваджені по справі №1540/4677/18 з Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

22.01.2019 року на виконання рішення суду позивачем було прийнято рішення №93, яким нараховано суму заборгованості у розмірі 28985,45 грн. Заборгованість у розмірі 3366,05 грн. за період з 14.01.2019 (дата набрання законної сили рішенням суду) по 31.01.2019 року виплачено основним способом у лютому 2019 року. Борг по перерахунку з 01.09.2018 по 13.01.2019 року у розмірі 25619,40 грн. підлягає виплаті згідно Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649, та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим Правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1.

05.08.2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєвим Ю.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№59705363 на підставі виконавчого листа №1540/4677/18, виданого 13.02.2019 року Одеським окружним адміністративним судом. У зазначеній постанові було вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с.9-10).

Вищезазначена постанова листом від 05.08.2019 року №09.1-5749 була направлена відповідачем на адресу Головного управління ПФУ в Одеській області та отримана останнім 12.10.2019 року (а.с.8).

У відповідь на даний лист Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області направило відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області відповідь (довідку про здійснення нарахування на виконання рішення суду) від 25.10.2019 року №900/04-11 (а.с.11), у якій зазначило, що заборгованість у розмірі 3366,05 грн. за період з 14.01.2019 (дата набрання законної сили рішенням суду) по 31.01.2019 року виплачено основним способом у лютому 2019 року. Борг по перерахунку з 01.09.2018 по 13.01.2019 року у розмірі 25619,40 грн. підлягає виплаті згідно Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649, та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим Правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1.

24.12.2019 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєвим Ю.В. за невиконання рішення суду на позивача було накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн. (а.с.12-14).

Листом (довідкою) 09.01.2020 року №46/04-11 позивач повторно повідомив відповідача про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року (а.с.15-17).

22.01.2020 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУЮ в Одеській області Заліпаєвим Ю.В. за невиконання рішення суду на позивача накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн. (а.с.6-7).

Дослідивши адміністративний позов, відзив Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404- VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404- VIII).

Так статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частин 1, 2 статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону №1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно положень ст. 27 Закону України Про виконавче провадження, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно зі ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вже було встановлено судом, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року у справі №1540/4677/18 було виконано частково, зокрема заборгованість у розмірі 3366,05 грн. за період з 14.01.2019 (дата набрання законної сили рішенням суду) по 31.01.2019 року виплачено основним способом у лютому 2019 року.

При цьому борг за період з 01.09.2018 по 13.01.2019 року який склав 25619,40 грн., ОСОБА_1 позивачем виплачена не була з посиланням на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року.

Суд зазначає, що Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду затверджений постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року (далі Порядок №649) визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до пункту 2 Порядку №649 боржник це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення.

Згідно п. 5 Порядку №649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно з п. 6 Порядку №649 перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 8 Порядку №649 комісія приймає одне з таких рішень:

- про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку;

- про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Та згідно п.3,6,7 Постанови «Про затвердження Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою» №20-1 від 26.09.2018 року у реєстрі обліковуються рішення, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень":

на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою;

про стягнення коштів.

Наказом керівника органу Пенсійного фонду України визначаються відповідальні особи, які здійснюють облік рішень у реєстрі (далі - відповідальна особа), у кількості не менше двох осіб з числа працівників, які відповідно до розподілу службових повноважень мають право доступу до автоматизованих засобів та баз даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справ).

Доступ до відомостей реєстру надається працівникам Пенсійного фонду України та його територіальних органів, якщо це передбачено їх посадовими інструкціями або потрібно для виконання дорученої їм роботи, а також членам комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що утворюється відповідно допункту 7 Порядку N 649.

Внесення інформації до реєстру здійснюється відповідальною особою боржника. Якщо на дату внесення інформації стягувач перебуває на обліку в іншому територіальному органі Пенсійного фонду України, який не є боржником, інформацію до реєстру вносить відповідальна особа цього органу з урахуванням матеріалів пенсійної справи стягувача та наявного у ній рішення суду.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області, не було надано ані до суду, ані до відповідача жодного доказу, який свідчив би про вчинення позивачем дій, зазначених у пункті 5 Порядку №649 або п.7 Постанови №20-1, зокрема направлення до Пенсійного фонду України: документу, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунку суми, що підлягає виплаті, засвідченого керівником боржника або уповноваженою ним особою, або внесення інформації до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

При цьому суд враховує, що здійснення нарахування призначеної пенсії ОСОБА_1 з 1 вересня 2018р., на підставі довідки від 17.07.2018року є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі, оскільки рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №1540/4677/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду не тільки нарахувати, а й виплатити їй раніше призначену пенсію.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням положень п.15-5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Іванов Е.А.

.