Справа № 420/57/20
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/57/20
У Х В А Л А

02 квітня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув у письмовому провадженні в м. Одеса за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 21 407 гривень 19 копійок, стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 21 407 гривень 19 копійок

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 21 407 гривень 19 копійок, стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 21 407 гривень 19 копійок, також, позивач просить суд стягнути на користь позивача судові витрати.

Ухвалою суду від 03.01.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.02.2020 року о 10 годині 30 хвилин.

17 лютого 2020 року о 10 годині 30 хвилин підготовче судове засідання не відбулося, у зв`язку з відсутністю в приміщенні суду електропостачання. Підготовче засідання відкладено на 30.03.2020 року на 15 годину 00 хвилин, а в подальшому на 01.04.2020 року на 15 годину 00 хвилин.

27.01.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в прохальній частині якого, представник відповідача, у тому числі, просить суд закрити провадження у справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України. В обґрунтування клопотання, представник відповідача зазначає, що позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій. Неотримання ОСОБА_1 речового майна за час проходження служби та під час звільнення в запас, а також, відповідної компенсації за це майно, стало причиною позбавлення права власності позивача, зокрема володіти, користуватися й розпоряджатися об`єктом власності (грошовими коштами). Таким чином, представник відповідача вважає, що позивач звернувся до суду з метою відновлення його майнового стану, а отже, даний спір належить до розгляду за правилами цивільного судочинства. В обґрунтування власної правової позиції, відповідач посилається на рішення Верховного Суду у справах від 10.04.2018 року № 14-62цс18 та від 13.06.2018 року № 161/13250/15-ц.

20.02.2020 року, 25.03.2020 року та 01.04.2020 року від представника позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення представника позивача щодо клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України. Так, представник позивача зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в подальшому у постанові від 12.09.2018 року у справі № 2-а-3097/2007 та в інших наступних за часом постановах відступила від висновків, викладених у постанові від 10.04.2018 року у справі № 14-62цс18 та зазначила, що спір про стягнення компенсації за неотримане речове майно за час проходження військової служби є публічно-правовим.

Сторони до судового засідання не з`явилися, надали суду клопотання щодо проведення підготовчого засідання без участі представників, у зв`язку із чим клопотання про закриття провадження у справі розглянуто в порядку письмового провадження.

Предметом оскарження у даній справі є бездіяльність відповідача щодо невиплати на користь позивача грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 21407,19 грн. та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..

Згідно з п.1, п.2, п.7 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на розгляд до адміністративного суду спір, який виник між конкретними суб`єктами відносно їх прав та обов`язків, в конкретних правових відносинах, в яких один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою інших суб`єктів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 17 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування;

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

З огляду на наведені положення Закону, військова служба є публічною службою.

Суд зазначає, що спірні правовідносини виникли між особою, яка проходила військову службу, та суб`єктом владних повноважень, а отже, є публічно-правовим.

Вказані висновки суду відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду , що наведені у постанові від 12.09.2018 року у справі № 2-а-3097/2007, в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від викладеного у постанові від 13 червня 2018 року в справі № 161/13250/17 правового висновку, про те, що неотримання особою речового майна (військової форми, одягу) за час проходження служби та під час звільнення в запас, а також відповідної компенсації за це майно, стало причиною позбавлення права власності позивача, зокрема, володіти, користуватися й розпоряджатися об`єктом власності (грошовими коштами), а отже, звернення позивача до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди та стягнення грошової компенсації за недоотримане речове майно спрямоване на відновлення його майнового стану (порушеного права власності та ліквідації збитків, заподіяних його інтересам), на захист якого спрямовані засоби та норми, визначені саме цивільним і цивільним процесуальним законодавством.

Також, висновки суду відповідають висновкам Верховного суду, що наведені у постанові від 25 березня 2020 року у справі №803/1609/17.

Таким чином, суд робить висновок, що клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України до задоволення не належить.

Керуючись ст.ст.238, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 21 407 гривень 19 копійок, стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 21 407 гривень 19 копійок.

Ухвала суду окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатом розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складений та підписаний судом 02 квітня 2020 року.

Суддя Н.В. Бжассо