Справа № 400/301/20
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2020 р. № 400/301/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 35-А, м. Київ 2, Лівобережна Частина Києва, м. Київ, 02002

треті особи:Публічне Акціонерне товариство "БРОКБІЗНЕСБАНК", пр. Перемоги, 41, м. Київ 57, 03057

про:визнання протиправною та скасування постанови від 27.11.2019 р. ВП № 60726414; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни (далі - відповідач) з вимогами (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 31.01.2020р.) про :

- визнати протиправною та скасувати постанову ВП №60726414 від 27.11.2019 року про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни ;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни: ВП №60726414 від 27.11.2019 про стягнення з боржника основної винагороди.

В якості третьої особи позивач вказав Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» (далі - Компанія або третя особа).

Ухвалою від 22.01.2020р. суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху та надав час для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків.

На виконання ухвали від 22.01.2020р. позивач надав 31.01.2020р. заяву про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку. Також 31.01.2020р. позивач разом з вказаною вище заявою надав заяву про зміну позовних вимог.

Ухвалою від 06.02.2020 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.11.2019р. винесена з порушенням закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404) , оскільки виконавчим округом відповідача є м. Київ, а позивач проживає в м. Миколаєві Миколаївської області, оскільки прийняв до виконання виконавчий документи за відсутності доказів того, що в межах території виконавчого округу міста Києва наявне майно, що належить позивачу.

02.03.2020 року відповідач надала відзив на позов, де зазначено, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки дії приватного виконавця були вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Частиною 1 ст. 24 вказаного Закону визначено, що право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. В частині 4 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України. Отже, відповідач вважає, що грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні ст.190 ЦКУ. Крім того, відповідач посилається на позицію Верховного суду викладеної колегією суддів Касаційного господарського суду від 10.09.2018 року в справі №905/3542/15. Отже, відповідач вважає, що приватний виконавець має право приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.

Позивач у відповіді на відзив вказав, що аргументи відповідача викладені у відзиві є необґрунтованими та такими, що суперечать діючому законодавству. Позивач підтримав позовні вимоги та позицію викладену в позовній заяві.

Третя особа пояснень не подала.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, матеріали, що містяться у справі, суд встановив таке.

16.09.2013 між ОСОБА_1 та Публічним Публічний Акціонерним Товариством «Брокбізнесбанк» () був підписаний кредитний договір на отримання грошових коштів шляхом відкриття на спеціальному картковому рахунку відкличного овердрафту з лімітом в сумі 20 000.00грн з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 15.09.2015року.

Судом встановлено, що згідно даних з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на даний час банк Публічне Акціонерне Товариство «Брокбізнесбанк» припинив свою діяльність 15.10.2019р., про що зроблено відповідний запис за № 1000818 (а.с.16-19).

Постановою від 27.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною, відкрито виконавче провадження № 60726414 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса виданого 06.11.2019 року № 5309, а також винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 27.11.2019р. у ВП № 60726414.

У постановах вказана адреса позивача: 54001, Миколаївська область, м.Миколаїв, вул. 4 Слобідська, буд.104.

Відповідно до сторінок паспорта позивача, з 18.06.2007 місцем реєстрації позивача є 54001, Миколаївська область, м.Миколаїв, вул. 4 Слобідська, буд.104 (а.с. 11).

Відповідно до оскаржуваної постанови, стороною виконавчого провадження № 60726414 (стягувачем) є що ТОВ Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС, що знаходиться за адресою: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41.

Відповідно до Інформаційної довідки станом на 01.10.2019р. в АТ «Брокбізнесбанк» відсутні позичальники, які не погасили борг в повному обсязі (а.с.20).

Позивач вважає, що відповідач не мала повноважень приймати до виконання виконавчий напис, враховуючи територіальні межі діяльності приватного виконавця.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404), примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1404 місцем виконання рішення є місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна.

Отже, виконавче провадження здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом № 1404 випадках приватні виконавці. Останні здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: або за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи, або за місцезнаходженням майна боржника. Однією з підстав для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача про примусове виконання рішення. У такій заяві стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Виконавчим округом відповідача є м. Київ. Таким чином, відповідач має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, у територіальних межах м. Києва. Це можливо у випадку, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстроване у м. Києві або ж майно боржника знаходиться у м. Києві.

Як вбачається з копії паспорту позивача, ОСОБА_1 зареєстрований з 2007 року в м.Миколаєві. Доказів наявності у позивача майна на території м. Києва відповідач не надала.

Суд погоджується з позицією позивача, що виконавче провадження № 60726414 відкрито відповідачем протиправно.

Відповідач обґрунтовує правомірність відкриття виконавчого провадження тим, що майном позивача є рахунок № НОМЕР_1 та наявні на ньому грошові кошти , відкритий у ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", яке зареєстроване в м. Києві. Відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10.09.2018 р. по справі № 905/3542/15, та лист-роз`яснення Міністерства юстиції України від 11.06.2018 р. № 23123/16620-33-18/20.5.1.

За визначенням ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно зі ст. 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до п. 1.27 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі Закон № 2346) платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Пунктом 3.1 ст. 3 Закону № 2346 визначено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Згідно з п. 7.1 ст. 7 Закону № 2346 банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Таким чином, наявність самого рахунку у банку, за відсутності на ньому коштів чи цінностей, не породжує цивільні права та обов`язки, оскільки рахунок це - засіб, механізм, спосіб безготівкового здійснення розрахунків, отримання готівки чи інший спосіб розпорядження коштами, що на ньому знаходяться за волевиявленням власника цих коштів.

Відтак, наявність карткового рахунку у фінансовій установі, місцезнаходження якої зареєстровано у м. Києві, на думку суду, не є тотожнім місцезнаходженню майна боржника, зокрема, його грошових коштів, оскільки матеріали справи не містять доказів, що на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", знаходяться грошові кошти позивача, що б давало підстави вважати їх майном боржника.

Судом не встановлено, а відповідачем не надано доказів наявності таких коштів на картковому рахунку на момент відкриття виконавчого провадження 27.11.2019р.

Проте, суд зауважує на тому, що виконавче провадження відкрито відповідачем 27.11.2019р. за заявою третьої особи від 19.11.2019р. , що надана відповідачем до справи, але згідно даних з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне Акціонерне Товариство «Брокбізнесбанк» припинило свою діяльність 15.10.2019р., про що зроблено відповідний запис (а.с.16-19), що є несумісним з діями відповідача щодо відкриття виконавчого провадження № 60726414 взагалі.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону № 1404 у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Однак відповідач всупереч вищезазначеній нормі при відкритті виконавчого провадження не пересвідчилася з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі.

Лист-роз`яснення Міністерства юстиції України від 11.06.2018 р. № 23123/16620-33-18/20.5.1, на який також посилається відповідач, не спростовує вищевказаний висновок суду, що вбачається з його змісту. Крім того, лист не має сили нормативного акту, отже, не може регулювати спірні правовідносини, в ньому надано оцінку правомірності відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження за умови знаходження грошових коштів на рахунках боржника.

Щодо посилання відповідача на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10.09.2018 р. у справі № 905/3542/15, суд зазначає, що у вказаній справі предметом розгляду було визнання неправомірною постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника, а виконавче провадження було відкрите з виконання ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову, в якій був зазначений банківський рахунок. Також, у вказаній справі була надана оцінка правовідносинам щодо рахунків юридичної особи у банку, тоді як у цій адміністративній справі йде мова про рахунок фізичної особи у фінансовій установі (не в банку) за відсутності доказів, що на рахунку позивача обліковуються належні йому грошові кошти.

Отже, виконавче провадження № 60726414 відповідачем відкрито протиправно, що є підставою для задоволення позовних вимог.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довела правомірність оскаржуваних постанов, що має наслідком задоволення позову.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 840,80 грн. підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача згідно вимог ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни (вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 35-А, м. Київ 2, Лівобережна Частина Києва, Київ, 02002, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову ВП №60726414 від 27.11.2019 року про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни: ВП №60726414 від 27.11.2019 про стягнення з боржника основної винагороди.

4. Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни (вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 35-А, Київ2, Лівобережна Частина Києва, м. Київ, 02002, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.А.Устинов