Справа № 120/799/20-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 квітня 2020 р. Справа № 120/799/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд через електронний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» (далі - відповідач, КП «Вінницька транспортна компанія»). У позовній заяві позивач просив:

- визнати протиправним дії відповідача, щодо вимоги сплатити за копії документів у кількості 10 сторінок та ненадання публічної інформації за запитом в розмірі перших 10 сторінок;

- зобов`язати відповідача надати достовірну повну інформацію, що запитувалася згідно інформаційного запиту, отриманого відповідачем 18.02.2020, в об`ємі перших 10 сторінок безкоштовно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що звернувся із інформаційним запитом про надання інформації щодо ПІБ та із вказівкою на посаду, а також про нараховану та виплачену заробітну плату керівництва відділу експлуатації автопарку, тролейбусного, трамвайного депо та керівництва відділу безпеки руху Вінницької транспортної компанії.

Листом відповідача від 24.02.2020 № 300 позивача повідомлено, що надання запитуваної інформації потребує виготовлення 18 копій сторінок.

Також позивача проінформовано, що згідно ч. 2 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк, а тому позивачу запропоновано сплатити 26,10 грн. за виготовлення копій документів.

Позивач вважає, що дії відповідача є протиправними, оскільки під фактичними витратами маються на увазі усі витрати, що здійснені при копіюванні та/або друкові документів обсягом понад 10 сторінок. На думку позивача, відповідач зобов`язаний надати перші 10 сторінок запитуваної інформації безкоштовно.

Тому з метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся із цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою від 27.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені). Крім того, відповідачу встановлено 15-денний строк з дня отримання ухвали для подачі до суду відзиву на позовну заяву в порядку передбаченому статтею 162 КАС України.

23.03.2020 на адресу суду надійшла заява від Короля С.І. про вступ у справу як представника КП «Вінницька транспортна компанія».

Копію ухвали про відкриття провадження від 27.02.2020 відповідач отримав 16.03.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

01.04.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому висловлено прохання відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що аргументи позивача щодо наявності у нього права на отримання перших 10-ти сторінок запитуваної інформації не ґрунтуються на нормах закону. Крім цього, відповідач спростовуючи позовні вимоги зіслався й на те, що запитувана інформація не стосується розпорядження бюджетними коштами те не є суспільно необхідною, що, на його думку, вказує на відсутність підстав для задоволення запиту.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, суд встановив такі фактичні обставини справи.

14.02.2020 позивач звернувся із інформаційним запитом до Департаменту енергетики, транспорту та зв`язку, у якому просив надати інформацію по КП «Вінницька транспортна компанія», а саме:

1) ПІБ керівництва відділу експлуатації автопарку, тролейбусного, трамвайного депо, із вказівкою посад;

2) ПІБ керівництва відділу безпеки руху КП «Вінницька транспортна компанія», із вказівкою посад;

3) Відомості про нараховану та виплачену заробітну плату вище вказаних осіб, за період з 01.09.2019 по дату відповіді;

4) Відомості про нараховану та виплачену заробітну плату керівнику КП «Вінницька транспортна компанія», за період з 01.01.2019 по дату відповіді;

Також позивач просив надати вказану відповідь на електронну пошту (а.с.12).

Листом Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.02.2020 № К-01-17222/1-00-10 позивача повідомлено, що запитувана інформація не відноситься до компетенції виконавчих органів Вінницької міської ради. Тому з метою збереження законних прав на отримання публічної інформації, запит направлено за належністю розпоряднику публічної інформації - КП «Вінницька транспортна компанія» (а.с.13).

Листом відповідача від 24.02.2020 № 300 позивача повідомлено, що надання запитуваної інформації потребує виготовлення 18 копій сторінок.

Також позивача проінформовано, що згідно ч. 2 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк, а тому позивачу запропоновано сплатити 26,10 грн. за виготовлення копій документів (а.с.14).

На думку позивача, відповідач зобов`язаний надати перші 10 сторінок запитуваної інформації безкоштовно. Тому з метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся із цим адміністративним позовом до суду.

Окреслюючи коло обставин, які входять у предмет доказування у справі суд зазначає, що аргументи відзиву відповідача про те, що запитувана інформація не стосується розпорядження бюджетними коштами те не є суспільно необхідною, не зазначені як підстава для відмови у задоволенні запиту ОСОБА_1 . Тому, такі доводи не беруться судом до уваги при наданні правової оцінки оскаржуваній відмові. Натомість, дослідженню при розгляді справи підлягає питання, щодо правомірності відмови у наданні інформації із посиланням на необхідність відшкодувати позивачем фактичних витрати у сумі 26,10 грн. на копіювання та друк документів, у тому числі перших 10-ти аркушів запитуваної інформації.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Правовідносини, які складаються у сфері розгляду звернень суб`єктів стосовно отримання інформації, врегульовані Конституцією України та відповідними спеціальними законами, а саме Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон від 02.10.1996 № 393/96-ВР), Законом України "Про інформацію" від 02.10.1996 № 2657-XII (далі - Закон від 02.10.1996 № 2657-XII) та Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон від 13.01.2011 № 2939-VI).

Згідно з ч. 2 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон від 02.10.1996 № 2657-XII визначає, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Статтею 1 Закону від 02.10.1996 № 2657-XII визначено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

У свою чергу порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом від 13.01.2011 № 2939-VI.

При цьому суд враховує, що запит позивача від 14.02.2020 (отриманий відповідачем 18.02.2020) був ним поданий та розглянутий відповідачем саме в порядку, визначеному Законом від 13.01.2011 № 2939-VI, а тому суд надає оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами у зв`язку з поданням та розглядом такого запиту саме з урахуванням вимог Закону від 13.01.2011 № 2939-VI.

Відповідно до статті 1 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до статті 5 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно із статтею 12 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Водночас, в силу вимог п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

Згідно з положеннями ст. 19 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

У відповідності до частини першої статті 20 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною четвертою тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відтак, праву позивача звертатись із інформаційними запитами та отримати інформацію кореспондує обов`язок відповідача який володіє статусом розпорядника публічної інформації надати достовірну, точну та повну інформацію у встановлені Законом строки.

Відповідно до ст. 21 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Статтею 23 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI закріплено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника інформації та передбачено, що такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, у тому числі, ненадання відповіді на запит на інформацію.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач вважає, що відповідно до ст. 21 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI перші 10 сторінок запитуваної інформації повинні б бути надані йому безкоштовно, а відшкодувати фактичних витрат на копіювання та друк поширюється лише на інформацію, яка перевищує 10 сторінок (тобто із 11 ст). Тому, позивач просить зобов`язати відповідача надати частину запитуваної інформації в обсязі перших 10 - ти сторінок.

Надаючи оцінку наведеним вище твердженням позивача, суд зазначає наступне.

Так, з буквального тлумачення положень ч. 2 ст. 21 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI випливає, що у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з копіюванням документів понад встановлений обсяг. Тобто, копії десяти сторінок документу надаються безкоштовно та відповідно вони мали бути направлені у відповідь на запит ОСОБА_1 у паперовому вигляді, а за інші сторінки (із 11 по 18) відповідач міг роз`яснити обов`язок позивача відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк (у разі необхідності надання їх у паперовій формі).

В той же час, надсилання ОСОБА_1 лише листа від 24.02.2020 № 300 із рахунком на відшкодування витрат на копіювання та друк документів без надання перших 10 сторінок безкоштовно із одночасним повідомленням запитувача інформації про необхідність відшкодування витрат на виготовлення копій документів, свідчить про протиправність дій КП «Вінницької транспортної компанії» та порушення відповідачем норм ст. 21 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI при наданні позивачу відповіді на запит.

Конституційний Суд України в ухвалі від 25.06.2013 по справі № 29-у/2013, відмовив у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням Міжнародної благодійної організації "Екологія-Право-Людина" щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої, третьої статті 21 Закону України "Про доступ до публічної інформації" зазначивши, що положення частини другої статті 21 Закону викладені чітко, зрозуміло і передбачають відшкодування запитувачем фактичних витрат на копіювання та друк документів понад встановлену Законом кількість сторінок, а тому не потребують офіційної інтерпретації.

Із наведеного слідує, що якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані із копіюванням документів понад встановлений обсяг.

Однак, копії 10-ти перших сторінок у відповідь на запит про надання публічної інформацію надаються безкоштовно, тоді як відшкодування позивачем фактичних витрат на копіювання і друк документів здійснюватися з одинадцятої сторінки.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.01.2020 по справі № 818/40/17 та від 27.01.2020 по справі № 815/2873/18.

Крім того, в постанові від 27.01.2020 по справі № 815/2873/18 Верховний Суд також звернув увагу на пункт 11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" де роз`яснено, що:

"Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI у разі, якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. У наведеному положенні під фактичними витратами маються на увазі усі витрати, що здійсненні при копіюванні та/або друкові документів обсягом більш як 10 сторінок, тобто запитувач інформації зобов`язаний відшкодувати витрати на виготовлення всіх сторінок запитаної інформації, крім перших десяти сторінок.

При цьому питання щодо надання розпорядником інформації перших десяти сторінок документа (частини інформації) безкоштовно одночасно з повідомленням запитувача про необхідність відшкодування витрат або повідомленням про відмову в задоволенні запиту у зв`язку з невідшкодуванням відповідних витрат прямо Законом від 13.01.2011 № 2939-VI та іншими чинними нормативно-правовими актами не врегульовано.

Однак, враховуючи міжнародно-правові стандарти у сфері доступу до публічної інформації, ВАСУ роз`яснено, що належною практикою є надання за вимогою запитувача перших 10 сторінок безкоштовно одночасно з повідомленням про необхідність відшкодування витрат на виготовлення копій решти документів."

Як встановлено із листа відповідача від 24.02.2020 № 300 позивачу потрібно було відшкодувати витрати на виготовлення копій документів в кількості 18 сторінок.

Із вищенаведеного слідує, що надісланий відповідачем рахунок на відшкодування витрат на копіювання та друк документів за 18 сторінок, на думку суду, є необґрунтованим, адже складений без урахування того, що перші 10 сторінок запитуваної інформації, згідно положень ст. 21 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, є безкоштовними.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що КП «Вінницька транспортна компанія» невірно розрахувала вартість фактичних витрат на копіювання та друк, а також не надано безкоштовно 10-ти сторінок із загальної кількості сторінок, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій КП «Вінницької транспортної компанії» щодо вимоги сплатити за копії документів у обсязі перших 10-ти сторінок, а також ненадання безкоштовно перших 10-ти сторінок, та зобов`язання відповідача надати інформацію, що запитувалась згідно запиту від 14.02.2020 безкоштовно у межах, перших десяти сторінок.

Оскільки ухвалою від 27.02.2020 позивача звільнено від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» щодо повідомлення листом від 24.02.2020 № 300 про необхідність сплатити за копії документів у кількості перших 10 - ти сторінок, а також ненадання безкоштовно перших 10 - ти сторінок на запит Ковальова Олександра Петровича про надання інформації від 14.02.2020 (отриманий 18.02.2020).

Зобов`язати Комунальне підприємство «Вінницька транспортна компанія» безкоштовно надати ОСОБА_1 інформацію, що запитувалась згідно запиту від 14.02.2020 (отриманий 18.02.2020) в обсязі, що не перевищує перших 10 - ти сторінок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

Відповідач: Комунальне підприємство «Вінницька транспортна компанія» (вул. Хмельницьке шосе, 29, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович