Справа № 160/1534/20
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2020 року Справа № 160/1534/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Віхрової В.С., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання незаконною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -
10.02.2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі - відповідач), з наступними позовними вимогами:
- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що міститься у листі 64/03.09-11 від 20.01.2020 року про призначення, нарахування та виплату позивачу пільгової пенсії за Списком № 1 та за Списком № 2 у зв`язку з його роботою в особливо шкідливих умовах праці, незаконною;
- зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, призначити, нарахувати та виплачувати позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 та за Списком № 2, у зв`язку з його роботою в особливо шкідливих умовах праці, відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з дати досягнення позивачем пенсійного віку за пільговим трудовим стажем, а саме з 12 жовтня 2019 року відповідно до ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В обґрунтування позовної заяви вказано, що відповідач неправомірно відмовив у призначенні пільгової пенсії та безпідставно не зараховано увесь період його роботи за Списком №1 та Списком №2, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/1534/20 передана до розгляду судді Віхровій В.С.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Враховуючи положення ч.4 вказаної статі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи № 160/1534/20 у спрощеному провадженні.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 р. позовну заяву було залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2020 р. адміністративний позов прийнято до провадження та відкрито спрощене провадження без виклику сторін.
30.03.2020 р. засобами електронного зв`язку суду надійшов відзив, згідно якого відповідач повідомив про незгоду з позовними вимогами позивача та вважає їх необґрунтованими, оскільки надані для призначення пенсії документи не підтверджують пільговий стаж у необхідному розмірі та відповідач не має право на призначення такої пенсії.
01.04.2020 р. на вимогу суду від відповідача надійшли матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.12.2019 р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Листом відділу з питань перерахунків пенсій № 5 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20.01.2020 р. №64/03.09-11 ОСОБА_1 повідомлено про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Обґрунтування відмови полягає у наступному.
Відповідно довідки, виданої філією «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ЗАТ «Кримський ТИТАН» від 11.07.2007 р. № 115 позивач працював на роботах з особливо шкідливими умовами праці за Списком №2: з 20.09.1991 р. по 31.10.1995 р. на посаді слюсаря-ремонтника чергової дільниці гравітації збагачувальної фабрики; по Списку №1: з 01.11.1995 р. по 31.08.2004 р. на посаді слюсаря-ремонтника дільниці доведення збагачувального виробництва. Відповідно до наказу про атестацію робочого місця від 17.04.1997 р. № 147, по Списку №1 зараховано період роботи з 01.11.1995 р. по 16.04.2002 р. Час роботи з 17.04.2002 р. по 31.08.2004 р. не зараховано по Списку №1 в зв`язку з відсутністю атестації.
За час роботи на посаді електрослюсаря з ремонту електрообладнання дільниці гравітації збагачувального виробництва працював по Списку №2 з 01.09.2004 р. по 20.06.2007 р.
За даний час роботи направлявся на дільниці роботи з особливими, шкідливими умовами праці за Списком №1, що склало 7 місяців 04 дні, наказ про атестацію робочого місця № 112 від 13.03.2001 р. та № 79 від 07.03.2002 року.
Відповідно до Акту перевірки відділу контрольно - перевірочної роботи №3 Головного .управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №410/10.4-13 від 25.06.2019 року період роботи по Списку - 7 місяців 04 дні підтвердити не має можливості.
Згідно довідок, уточнюючих час роботи в особливо шкідливих умовах праці від 12.12.2011 р. №1050 виданої ЗАО "Золотодобуваючої компанії "ПОЛЮС" періоди роботі 05.07.2007 р. по 12.12.2011 р., наказ про атестацію робочих місць не зазначено. Наказ про проведення атестації робочих місць ЗАО "Золотодобуваючої компанії "ПОЛЮС" для призначення пенсії не надавався.
Тому стаж роботи з 05.07.2007 р. по 12.12.2011 р. на ЗАО "Золотодобуваюч компанії "ПОЛЮС" зараховано на загальних підставах, так як відсутня атестація.
Враховуючи вищевикладене стаж роботи позивача з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 складає - 6 років 5 місяців 16 днів.
Отже, позивачу було відмовлено у призначенні пільгової пенсії за Списком №1 через не підтвердження пільгового стажу періоду з 17.04.2002 р. по 31.08.2004 р. в ЗАТ «Кримський ТИТАН», з 05.07.2007 р. по 12.12.2011 р. в ЗАО "Золотодобуваюч компанії "ПОЛЮС". Також не зараховано період роботи 7 місяців 04 дні в ЗАТ «Кримський ТИТАН» без зазначення конкретного періоду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначена статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Так, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається:
1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно;
45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;
46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;
46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;
47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;
47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;
48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;
48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;
49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;
49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;
50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
Процедура подання документів для оформлення пенсій визначається Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1 (надалі - Порядок №22-1).
Відповідно до пункту 1.1 Порядку 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку 22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Згідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Згідно з п. 3 Порядку № 18-1 підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Відповідно до записів в трудовій книжці на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 08.04.1991 р., останній:
з 20.09.1991 по 31.10.1995 перебував на посаді слюсаря-ремонтика чергової дільниці гравітації збагачувальної фабрики;
з 01.10.1995 по 31.08.2004 перебував на посаді слюсаря-ремонтника дільниці доводки збагачувального виробництва;
з 01.09.2004 по 20.06.2007 перебував на посаді електрослюсаря з ремонту електроустаткування дільниці гравітації збагачувального виробництва;
з 05.07.2007 прийнятий на посаду слюсаря-ремонтника в ЗАО "Золотодобуваючої" компанії "ПОЛЮС";
20.05.2009 був переведений слюсарем-ремонтником 4 розряду в ЗАО "Золотодобуваючої компанії "ПОЛЮС" на іншу дільницю;
15.04.2010 був переведений слюсарем-ремонтником 4 розряду в ЗАО "Золотодобуваючої компанії "ПОЛЮС" на іншу дільницю;
17.01.2010 був переведений слюсарем-ремонтником 4 розряду в ЗАО "Золотодобуваючої компанії "ПОЛЮС" на іншу дільницю;
17.02.2011 був переведений слюсарем-ремонтником 4 розряду в ЗАО "Золотодобуваючої компанії "ПОЛЮС" на іншу дільницю;
19.01.2011 був переведений слюсарем-ремонтником 4 розряду в ЗАО "Золотодобуваючої компанії "ПОЛЮС" на іншу дільницю.
Згідно довідки, виданої філією "Вільногірський гірничо- металургійний комбінат" ЗАТ "Кримський ТИТАН" від 11.07.2007 № 115 вбачається, що позивач працював на роботах з особливо шкідливими умовами праці за Списком №2: з 20.09.1991 по 31.10.1995 року на посаді слюсаря-ремонтника чергової дільниці гравітації збагачувальної фабрики; по Списку №1: з 01.11.1995 по 31.08.2004 на посаді слюсаря-ремонтника дільниці доведення збагачувального виробництва. Вказана довідка серед іншого містить посилання на накази про проведення атестацій робочих місць, особову картку Т-2.
Згідно довідки, уточнюючої час роботи в особливо шкідливих умовах праці, від 12.12.2011 №1050, виданої ЗАО "Золотодобуваючої компанії "ПОЛЮС" підтверджено період роботи з 05.07.2007 р. по 12.12.2011 р. Вказана Довідка також містить дані про перейменування підприємства.
Згідно Акту документальної перевірки достовірності відомостей про застрахованих осіб від 09.09.2019 р. №52/19, який надійшов з Пенсійного фонду Російської федерації у відповідь на запит ПФУ від 15.05.2019 р. №337/03-12/26, пільгові періоди роботи ОСОБА_1 в ЗАО "Золотодобуваючої компанії "ПОЛЮС" (нині АО «Полюс Красноярск» ) підтверджені.
Як вбачається з матеріалів справи, уточнюючими довідками та записами у трудовій книжці підтверджено перебування позивача на пільговій посаді у спірні періоди.
При цьому, відповідачем зазначається як про наявність атестації робочих місць згідно наказів від 17.04.1997 р. №147, від 13.03.2001 №112, від 07.03.2002 р. №79.
Так, відповідно до п. 4.5 Порядку № 383, якщо атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01.08.1992 (далі - Порядок № 442). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1992, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання Постанови №442 «Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) № 41 від 01.09.1992.
Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Комплексний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 10 березня 2015 року по справі №21-51а15 та від 10 вересня 2013 року по справі №21-183а13.
Судом встановлено, що в у спірний період позивач працював на підприємствах, які знаходиться на території Російської Федерації, а тому питання щодо можливості зарахування цих періодів роботи до пільгового стажу за відсутності висновків атестації, слід розглядати у відповідності до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року (надалі - Угода).
Частинами 2,3 Угоди встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.
Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Водночас, за приписами статті 7 Угоди, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі (далі - Угода СНД), згідно із статтею 1 якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.
Отже, із змісту наведених норм вбачається, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.
Це означає, що у випадку виникнення спору у таких питаннях, суду слід перевірити умови, за яких такий стаж підлягає зарахуванню до пільгового відповідно до законодавства країни, де особа його набула.
Трудовим кодексом Російської Федерації та Федеральним законом «Про основи охорони праці Російської Федерації» на роботодавців покладено обов`язок періодично проводити атестацію робочих місць в умовах праці. Відповідно, всі підприємства, заклади і організації повинні планувати заходи щодо атестації робочих місць.
Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці визначається на основі Положення про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Мінпраці Росії № 12 від 14.03.1997 року.
Таким чином, законодавством Російської Федерації до 1997 року проведення атестації робочого місця взагалі передбачено не було.
За наведених обставин, суд вважає, що питання позивача про призначення пенсії на пільгових умовах було розглянуто формально та не враховані усі обставини, які мають значення.
Доводи органу пенсійного фонду в обґрунтування відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періодів роботи з підстав відсутності атестації робочих місць та з посиланням на неможливість врахування даних довідок, що видані підприємством, яке знаходиться на території Російської Федерації, не можуть ставитися пенсіонеру у провину, адже не залежали від його волі.
Крім того, в листі-відмові органом пенсійного фонду не зазначається конкретні норми закону, якими підтверджена його правова позиція.
Відтак такі висновки пенсійного фонду суд визнає необґрунтованими.
Разом з тим, суд зауважує, що матеріали пенсійної справи не містять доказів розгляду питання щодо підтвердження пільгових періодів позивача комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Крім того, підстави відмови, наведені в оскаржуваному рішенні (у формі листа) відрізняються від тих, що наведені органом пенсійного фонду у відзиві.
Крім того, не зарахування спірного стажу позивача з формальних підстав буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1. Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
За таких обставин, враховуючи положення статті 245 КАС України та для ефективного відновлення порушеного права на отримання соціальних виплат з урахуванням норм закону, суд вказує, що позивач має право на належний розгляд його заяви про призначення пенсії, яка подана ним 12.12.2019 р., документів для призначення пенсії та отримання належної відповіді за наслідками такого розгляду, та встановивши протиправність не зарахування періодів його роботи на пільговій посаді, вважає за необхідне визнати протиправним відмову у призначенні пенсії та зобов`язати розглянути повторно заяву з урахуванням спірних періодів та висновків суду.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, суд виходить з положень, закріплених в п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, де вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
В порядку розподілу судових витрат у відповідності до положень ст.139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи, документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 420,40 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 КАС України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання незаконною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково;
Визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що міститься у листі 64/03.09-11 від 20.01.2020 року про призначення, нарахування та виплату позивачу пільгової пенсії за Списком № 1 та за Списком № 2 у зв`язку з його роботою в особливо шкідливих умовах праці, - незаконною;
Зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.12.2019 р. про призначення пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 або за Списком № 2, у зв`язку з його роботою в особливо шкідливих умовах праці, відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути в порядку розподілу судових витрат документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 420,40 грн. ти на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова