Справа № 340/1060/20
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

01 квітня 2020 року м. Кропивницький Справа №340/1060/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Момонт Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Кропивницькому заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подано до Кіровоградського окружного адміністративного суду заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, шляхом зупинення дії наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.03.2020 р. №11-4566/14-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» у частині земельної ділянки площею 2,00 га, зазначеної ОСОБА_1 на графічних матеріалах, поданих разом із заявою від 30.01.2020 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, яка знаходиться у межах земельної ділянки площею 21,0948 га, кадастровий номер :02:000:2024, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

У заяві зазначено, що ОСОБА_1 буде подано адміністративний позов до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу від 23.03.2020 р. №11-4566/14-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області на підставі викопіювання з кадастрової карти від 12.03.2020 р. №НВ-020, іншій особі. Представник заявника вказує, що 30.01.2020 р. ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Чемерпільської сільської ради (за межами населеного пункту) Гайворонського району Кіровоградської області, за результатами розгляду якої відповідачем прийнято наказ від 03.03.2020 р. №11-3161/14-20-СГ про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, який оскаржений в судовому порядку. Представник заявника зазначає, що незважаючи на триваючий судовий спір, з метою унеможливлення виконання судового рішення у справі у разі прийняття його на користь позивача, 23.03.2020 р. усупереч усім критеріям визначеним ст.2 КАС України, прийнято наказ №11-4566/14-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області на підставі викопіювання з кадастрової карти від 12.03.2020 р. №НВ-020, а саме надано дозвіл іншій особі на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок тієї ж земельної ділянки, яка зазначена позивачем як бажана на графічних матеріалах, поданих як додаток до заяви від 30.01.2020 р. Представник заявника вважає, що відповідач штучно створив ситуацію за умов якої, поки позивач захищає своє право та законний інтерес у судовому порядку, третя особа відносно цієї ж земельної ділянки розробляє документацію та подасть її на погодження і затвердження, наслідком чого стане передання відповідачем її у власність такій особі, та нівелює судовий захист позивача, оскільки в такому разі він стане ілюзорним, позбавленим будь-якого логічного змісту, безцільним, формальним, нікчемним, що не відповідає принципу верховенства права, закріпленому у статті 1291 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень. Більше того, на думку представника заявника, при чинності на даний час спірного наказу від 23.03.2020 р. №11-4566/14-20-СГ та розроблення на підставі нього відповідного проекту землеустрою, погодження його та подання іншою особою на затвердження і прийняття рішення про передання земельної ділянки у власність, позивач, отримавши наказ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою в разі задоволення його заяви від 30.01.2020 р. буде позбавлений права на затвердження даного проекту та на передачу йому у власність земельної ділянки з огляду на положення ст.118 ЗК України, оскільки на земельну ділянку яку має намір отримати у власність позивач, будуть зареєстровані речові права іншої особи. Представник заявника вказує, що Верховний Суд висловлює позицію, у якій орган державної влади або місцевого самоврядування не має правових підстав для надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку двом різним особам на одну і ту ж земельну ділянку (постанови від 25.04.2018 р. у справі №461/2132/17, провадження №К/9901/1160/17; від 31.07.2019 р. у справі №472/1286/17-ц, провадження №61-42797св18); від 11.09.2019 р. у справі №472/1284/17-ц, провадження №61-39982св18; від 27.11.2019 р. у справі №671/464/17, провадження №К/9901/42945/18; від 22.01.2020 р. у справі №707/2230/18, провадження №61-10975св19). Представник заявника зазначає, що з огляду на строк розгляду справи у порядку КАС України та середні строки розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (від 3 до 14 днів) є усі підстави для забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а судовий захист буде ілюзорним і неефективним, що потягне за собою наступні судові спори. Представник заявника зауважує, що у разі оскарження у судовому порядку оспорюваного наказу без застосування заходів забезпечення позову, у відповідача, при отриманні погодженого проекту землеустрою, розробленого на підставі спірного наказу не буде правових підстав для відмови у реєстрації земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, а також для відмови у передачі цієї земельної ділянки у власність іншій особі, відносно якої перший набув правомірних очікувань і законних сподівань саме позивач. На думку представника заявника, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до негативних правових наслідків як для позивача, так і для особи, якій надано спірний наказ, оскільки це може зумовити майбутні звернення до суду як позивача, так і особи, якою на підставі спірного наказу розробляється документація із землеустрою. Представник заявника зауважує, що розгляд справи починаючи з суду першої інстанції, а також в разі подачі апеляційної скарги а її розгляду апеляційною інстанцією, може тривати досить тривалий час, а процедура розроблення документації із землеустрою, її погодження і затвердження, як правило, триває від 10 до 30 днів, то невжиття заходів забезпечення цілком з об`єктивних причин, створить обставини за яких захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Вжиття заходів забезпечення позову, на думку представника заявника, не зумовлює фактичного вирішення справи по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища позивача до розгляду справи по суті, при цьому зупинення дії індивідуального акта та заборони вчиняти певні дії, стосується предмету позову і є співмірним з позовними вимогами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено забороною відповідачу вчиняти певні.

З огляду на ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із аналізу зазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України судом встановлено, що забезпечення позову здійснюється з метою гарантування виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог та спрямоване на те, щоб не допустити настання незворотних наслідків щодо відновлення порушеного права.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.03.2020 р. №11-4566/14-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», який ОСОБА_1 має намір оскаржити в судовому порядку, надано ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

Відповідно до ч.ч.6-8 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Згідно з ч.9 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Таким чином, набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Викладене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 17.10.2018 р. у справі №380/624/16-ц (провадження №14-301цс18).

При цьому суд враховує, що з даного питання існують різні правові позиції викладені Верховним Судом, однак вважає за необхідне врахувати саме правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, від якого, на час розгляду заяви про забезпечення позову, відступлено не було.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.03.2020 р. №11-4566/14-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» не може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона має намір звернутися до суду.

Стосовно твердження представника заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до негативних правових наслідків для особи, якій надано спірний наказ, суд зазначає, що заходи забезпечення позову вживаються з метою гарантування прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися, а не відносно прав третіх осіб.

Таким чином, забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.03.2020 р. №11-4566/14-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», який є лише початковою стадією процесу отримання права власності, не може розцінюватися як співмірний щодо прав та інтересів, про захист яких просить заявник, та наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.150-154, 156, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику та представнику заявника.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання такої ухвали.

Дата складання ухвали 01 квітня 2020 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт