Справа № 521/15161/19
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 521/15161/19

Категорія: 108020000 Головуючий в 1 інстанції: Маркарова С. В.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил № 0619/50000/19 від 19.06.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що постанова є неправомірною, оскільки вона не є суб`єктом правопорушення, передбаченого вищевказаною нормою Митного кодексу України. Окрім того, на думку позивача, відповідачем порушена процедура притягнення до адміністративної відповідальності - розгляд протоколу за відсутністю позивача та її повідомлення про розгляд справи, що суперечить вимогам ст. 526 МК України.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2020 року у задоволені адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильно встановлені обставини справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржувану постанову було прийнято відносно особи, яка не є суб`єктом відповідальності, оскільки нею вчинялися дії по представництву ТОВ « Фінсервіс Пром». При цьому зазначено, що оскаржувану постанову винесено без присутності особи, яка притягається до відповідальності, а доказів про сповіщення та надіслання листів та протоколу позивачці-матеріали справи не містять.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.02.2019 року відповідно до наказу ГУ ДФС в Одеській області створено групу по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки стану дотримання ТОВ «Фінсервіс Пром» законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 роки.

Уповноваженій особі ТОВ «Фінсервіс Пром» Гуменюк А.В., яка діяла на підставі довіреності, під підпис було вручено посвідчення на право проведення перевірки від 15.02.2019 року № 901/14-10 та вручено копію наказу від 14.02.2019 року № 1115 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Згідно з довіреністю ТОВ «Фінсервіс Пром» Гуменюк А.В. є представником підприємства та уповноважена вирішувати будь-які питання, що стосуються вказаного підприємства.

19.02.2019 року комісією ГУ ДФС в Одеській області був складений акт про відмову ОСОБА_1 у допуску уповноважених осіб митниці до проведення документальної виїзної позапланової перевірки на підприємстві.

07.03.2019 року відносно позивача складений протокол про порушення митних правил № 0619/50000/19 за ознаками правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 474 МК України.

19.06.2019 року відносно ОСОБА_1 винесена постанова у справі про порушення митних правил № 0619/50000/19, якою позивача визнано винною у вчинення порушення митних правил, передбачених частиною 2 ст. 474 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративної відповідальності, в її діях наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 474 МК України, а відповідач прийняв оскаржуване рішення з урахування усіх обставин, із збором та дослідженням матеріалів, що мають доказове значення у справі, без порушення процедури притягнення позивачки до відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Предметом даного спору є правомірність притягнення особи до відповідальності та винесення постанови про порушення митних правил № 0619/50000/19 від 19.06.2019 року.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 336 Митного кодексу України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно із ч. 1 ст. 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Приписами ч. 3 ст. 345 Митного кодексу України, органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Разом з цим, за правилами ст. 347 Митного кодексу України посадовим особам органів доходів і зборів під час проведення документальної виїзної перевірки для з`ясування питань, пов`язаних з перевіркою, надається право, зокрема, здійснювати перевірку грошових, фінансових і бухгалтерських документів, звітів, контрактів, декларацій, калькуляцій, інших документів, які можуть бути пов`язані з операціями із ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або території вільної митної зони, у тому числі інформації, необхідної для з`ясування питань перевірки, яка є в розпорядженні підприємства, що перевіряється, в електронному вигляді; отримувати безоплатно від підприємств, що перевіряються, інформацію, пояснення, письмові довідки з питань, що виникають під час проведення перевірки, копії документів, засвідчені підписом керівника підприємства або уповноваженою ним особою та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5, 6, 7 ст. 349 Митного кодексу України посадові особи органу доходів і зборів мають право приступити до проведення документальної (планової чи позапланової) виїзної перевірки декларанта чи зустрічної звірки на підприємстві за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення керівнику відповідного підприємства або уповноваженій ним особі під розписку посвідчення на право проведення перевірки, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу доходів і зборів, мета проведення перевірки, вид (планова чи позапланова) та підстави її проведення, дати початку та закінчення перевірки, посади, спеціальні звання та прізвища посадових осіб органу доходів і зборів, які проводитимуть перевірку, пред`явлення службових посвідчень зазначених осіб, а також надання копії наказу органу доходів і зборів про проведення перевірки.

Ненадання керівнику підприємства або уповноваженій ним особі копії наказу органу доходів і зборів про проведення перевірки, непред`явлення службових посвідчень посадових осіб органу доходів і зборів, які проводитимуть перевірку, та посвідчення на право проведення перевірки або їх надання (пред`явлення) з порушенням вимог, установлених частинами першою і другою цієї статті, є підставою для недопуску посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки.

При пред`явленні посвідчення на право проведення перевірки керівник підприємства або уповноважена ним особа розписується у посвідченні із зазначенням свого прізвища, ім`я, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови керівника підприємства або уповноваженої ним особи розписатися в посвідченні на право проведення перевірки посадовими особами органу доходів і зборів складається акт, який засвідчує факт відмови. Акт про відмову від підпису в посвідченні на право проведення перевірки є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови керівника підприємства або уповноваженої ним особи у допуску посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки складається акт.

Частиною 2 ст. 350 Митного кодексу України визначено, що посадові особи підприємства, що перевіряється, зобов`язані, у тому числі, не перешкоджати законній діяльності посадових осіб органу доходів і зборів під час проведення перевірки та виконувати законні вимоги зазначених осіб, у тому числі отримані в письмовій формі, які стосуються надання до перевірки документів, їх копій, інформації, у тому числі, за наявності - в електронній формі, проведення інвентаризацій, оглядів та реалізації інших прав посадових осіб органів доходів і зборів, передбачених цим Кодексом та Податковим кодексом України.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи, на момент проведення перевірки ОСОБА_1 - представнику ТОВ «Фінсервіс Пром» органом доходів і зборів були вручені посвідчення на право проведення перевірки та наказ, тобто контролюючим органом дотримано приписи ст. 349 Митного кодексу України.

Відповідно до довіреності ТОВ «Фінсервіс Пром», наявної в матеріалах справи, ОСОБА_1 є представником підприємства та уповноважена вирішувати будь-які питання, що стосуються даного підприємства.

Разом з цим, як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, представником ТОВ «Фінсервіс Пром» Гуменюк А. В. не допущено посадових осіб митного органу до проведення перевірки, посилаючись на незаконність наказу №1115 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Фінсервіс Пром».

Комісією ГУ ДФС в Одеській області було складено акт, про відмову в допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки дотримання ТОВ «Фінсервіс Пром» вимог законодавства України з питань державної митної справи, від 19.02.2019 р. за №165/15-32-14-10-11/40874863.

Таким чином, під час проведення позапланової документальної перевірки, уповноваженою особою ТОВ «Фінсервіс Пром» Гуменюк А. В., яка діяла за довіреністю вказаного підприємства, було відмовлено у надані робочій групі документів, необхідних для проведення зазначеної перевірки.

Гуменюк А. В. не виконала свої обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 350 МК України, перешкодила посадовим особам органу доходів і зборів під час здійснення ними митного контролю; не виконала, під час проведення документальної перевірки, вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Колегія суддів зазначає, що позивачка представляла інтереси ТОВ «Фінсервіс Пром» за довіреністю, саме на підставі якої нею і були вчинені дії щодо не допуску посадових осіб митного органу до проведення перевірки.

Відповідно до ст. 474 Митного кодексу України перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів під час здійснення нею митного контролю або провадження в справі про контрабанду чи порушення митних правил у доступі до товарів, транспортних засобів, документів - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів, невиконання її вимог під час проведення перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем, чи документальної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, в даному випадку суб`єктами правопорушення є фізичні осудні особи, які вчинили правопорушення у віці, з якого відповідно до закону може наставати адміністративна відповідальність. Це можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, а також посадові особи суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності.

Водночас, як при зверненні до суду першої інстанції, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначала, що нею вчинялися дії по представництву ТОВ « Фінсервіс Пром»», а тому вона не є належним суб`єктом правопорушення в розумінні МК України.

Колегія суддів не приймає до уваги дані доводи апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Положеннями ст. 244 ЦК України передбачено, що представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи.

Колегія суддів, з урахуванням зазначеного та з огляду на положення ч. 1 ст. 239 ЦК України, за якою правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, та в контексті спірних правовідносин приходить до висновку, що представництво Гуменюк А. В. інтересів ТОВ «Фінсервіс Пром» за довіреністю є тотожнім до вчинення посадовою особою відповідного підприємства дії, від імені та інтересах такого підприємства.

Вказані дії мають однакову правову природу, а тому відповідні особи (які діють, як посадові особи підприємства, так і за довіреністю) є суб`єктами адміністративної відповідальності у розумінні МК України, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Стосовно доводів апелянта про порушення митницею процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.

За правилами ст. 498 МК України прийняття участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення є правом, а не обов`язком особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. І така особа зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами.

Згідно із ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову від 19.06.2019 року № 0619/50000/19 Одеською митницею прийнято за відсутності позивача та надіслано Гуменюк А. В. поштою.

Водночас, позивач належним чином повідомлявся про розгляд справи 19.06.2019 року, шляхом направлення кореспонденції на адресу зазначену позивачем, що підтверджується листом від 06.06.2019 року №5277/10/15-70-20-06-14, який міститься в матеріалах справи, однак на розгляд справи ОСОБА_1 не прибула.

Колегія суддів звертає увагу, що кореспонденція, направлена митним органом на адресу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил (вказану нею особисто), не була вручена у зв`язку з неперебуванням особи за повідомленою нею адресою та повернулась за закінченням встановленого терміну зберігання, а отже направлена позивачу кореспонденція вважається належним чином врученою, в розумінні ч.8 ст.494 МК України, а позивач вважається належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Також колегія суддів звертає увагу, що під час здійснення провадження у справі про порушення митних правил на адресу Гуменюк А.В. відповідачем неодноразово направлялись листи про необхідність явки до митного органу для надання пояснень по наведеному факту 28.02.2019 № 1430/10/15-70-20-01-17, від 19.03.2019 №2187/10/15-70-20-06-14, від 29.03.2019 №2712/10/5-70-20-06-14, від 05.04.2019 №2918/10/15-70-20-06-14 від 18.04.2019, №3571/10/15-70-20-06-14, від 23.04.2019 №3757/10/15-70-20-06-14, від 06.06.2019 №5277/10/15-70-20-06-14, проте у визначений час позивач для надання пояснень не з`являвся.

Посилання ОСОБА_1 , на те, що вона 20.03.2020 року звернулась до Одеської митниці ДФС із письмовою заявою про перенесення розгляду протоколу про порушення митних правил на червень 2019 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки сам лише факт подання заяви про перенесення розгляду справи за відсутності підтвердження відповідних обставин, що унеможливлюють участь особи у розгляді справи про порушення митних правил, не тягне за собою автоматичне перенесення такого розгляду та не унеможливлює розгляд відповідної справи за відсутності особи, що притягується до відповідальності.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в кожному випадку заява повинна бути вмотивована належними обставинами, які унеможливлюють прибуття суб`єкта правопорушення до митного органу на вже визначений день.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається відсутність належних та достатніх обставин, за яких позивач не могла бути присутня при розгляді справи, а оскарження в суді наказу про проведення перевірки не є безумовною підставою переносу розгляду протоколу, оскільки містить різний предмет судового дослідження, що також вірно зазначено судом першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративної відповідальності, в її діях наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 474 МК України, а відповідач прийняв оскаржуване рішення з урахування усіх обставин, із збором та дослідженням матеріалів, що мають доказове значення у справі, без порушення процедури притягнення позивачки до відповідальності.

На підставі ст.316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 31 березня 2020 року

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова