Справа № 751/734/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Маслюк Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року Справа № 751/734/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Оксененка О.М., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 лютого 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Північної митниці Державної митної служби України

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Північної митниці Державної митної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил від 21.01.2020 № 0738/10200/19.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 лютого 2020 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з наявних у нього документів при подачі декларації мав можливість установити та заявити точні та достовірні відомості про імпортований ним автомобіль (зокрема, тип його двигуна, який є дизельним, а не бензиновим, як було вказано позивачем), але цього не зробив, а також з того, що позивачем дійсно вчинено адміністративне правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, наполягаючи на тому, що він допустив помилку при заповненні декларації, що перевірка транспортного засобу ним здійснювалася в мережі інтернет, звідки він отримав відомості про бензиновий тип двигуна, переклавши відповідне визначення «GASOLIE» з іноземної мови, а також зазначаючи, що за поданою ним митною декларацією з неправильними відомостями про автомобіль його розмитнення не було здійснено і що він сплатив митні платежі у повному розмірі.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2020 було відкрито провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду на 31.03.2020.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та стверджуючи про порушення ним митних правил, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14.02.2019 між ОСОБА_2 , як довірителем, та ТОВ «Сівертрейд» в особі директора - ОСОБА_1., як повіреним, укладено договір-доручення № 45/2019 про надання послуг з декларування товарів і транспортних засобів.

Відповідно до пункту 1.1 цього договору, повірений діє як митний брокер і зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів, які підлягають митному оформленню, за винагороду та від імені довірителя.

24.07.2019 уповноваженою особою ОСОБА_1 . до Чернігівської митниці ДФС було подано митну декларацію № UA102230/2019/831870 типу - ЕЕ для здійснення митного оформлення товару, а саме автомобіля VOLKSWAGEN моделі GOLF ідентифікаційний номер ( VIN ) НОМЕР_3 .

У графі № 31 зазначеної митної декларації позивачем вказано інформацію щодо вищевказаного автомобіля, зокрема тип двигуна - бензиновий.

В акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 24.07.2019 № UA205010/2019/121353 зазначено тип двигуна - дизельний.

Вказаний акт підписано особисто ОСОБА_2 та співробітником Волинської митниці ДФС.

26.07.2019 уповноваженою особою ОСОБА_1 до Чернігівської митниці ДФС було подано митну декларацію № UA102230/2019/635685 типу - ДЕ для здійснення митного оформлення товару - автомобіля VOLKSWAGEN моделі GOLF ідентифікаційний номер ( VIN ) НОМЕР_3 .

У графі 47 зазначеної митної декларації № UA102230/2019/635685 позивачем заявлено суму нарахованих платежів: митний збір (код 121) - 16 714,21 грн; акцизний податок (код 185) - 9 054,00 грн, ПДВ (код 128) - 38 582,07 грн.

У графі № 31 вказаної митної декларації було зазначено інформацію щодо вищевказаного автомобіля, зокрема тип двигуна - бензиновий.

До цієї митної декларації було подано інші документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 25.04.2014 №464644088, видане уповноваженими органами Королівства Бельгія; рахунок фактура (інвойс) від 22.07.2019 № 793635; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 24.07.2019 № UA205010/2019/121353; договір про надання послуг митного брокера; документи, що підтверджують сплату митних платежів.

Також позивачем надано копію витягу з мережі Інтернет, де по коду автомобіля VOLKSWAGEN моделі GOLF ідентифікаційний номер НОМЕР_3 визначено тип пального - бензин.

У подальшому, згідно з актом митного огляду від 29.07.2019 № UA102230/2019/635685, було встановлено, що на автомобілі «VOLKSWAGEN GOLF» (номер кузова НОМЕР_3 ) встановлено дизельний двигун, об`ємом 1 598 см3.

У рішенні Чернігівської митниці ДФС про визначення коду товару від 29.07.2019 автомобіль VOLKSWAGEN моделі GOLF ідентифікаційний номер НОМЕР_3 має тип двигуна - дизельний.

За результатами перевірки митної декларації від 26.07.2019 № UA102230/2019/635685 позивачу було відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з тих причин, що митна декларація містить наступні помилки: у графі 33 невірно зазначено код товару, а саме: НОМЕР_4 ; у графі 44 митної декларації не зазначено інформацію про рішення від 29.07.2019 за кодом 1503. Крім того, роз`яснено щодо подання нової митної декларації із виправленням зазначених недоліків.

Відповідно до уточнюючого розрахунку від 30.07.2019 № 1128/25-70-19-02 різниця митних платежів, які підлягають сплаті при митному оформленні транспортного засобу «VOLKSWAGEN GOLF», поданого до митного оформлення за МД від 26.07.2019 № UA102230/2019/635685 при застосуванні Ставка (базова) 75 EUR станом на 26.07.2019 становить по акцизному податку 4527,00 грн та по ПДВ - 905,40 грн.

У письмових поясненнях від 31.07.2019 ОСОБА_1 зазначив, що при заповненні митної декларації від 24.07.2019 №UA102230/2019/831870 він помилково вказав не той тип двигуна.

02.08.2019 головним державним інспектором відділу інформаційно-аналітичної роботи, моніторингу та оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Чернігівської митниці ДФС Койстриком Ю.В. відносно ОСОБА_1 складено протокол № 0738/10200/19 про порушення митних правил, а саме за вчинення протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів у розмірі 5 432,40 грн. шляхом заявлення в митній декларації від 26.07.2019 № UA102230/2019/635685 неправдивих відомостей щодо типу двигуна транспортного засобу «VW GOLF», номер кузова НОМЕР_3 .

13.08.2019 позивач подав нову митну декларацію № 102230/2019/636126, в якій зазначив стосовно вказаного автомобіля відомості про тип двигуна - дизельний та відповідним чином розрахував митні платежі.

ОСОБА_2 сплачено 66 000 грн. за митне оформлення, додатково сплачено 4 886 грн. та 4 400 грн .митних платежів, що підтверджується квитанціями від 23.07.2019, 06.08.2019 та від 13.08.2019.

Постановою в.о. начальника Північної митниці Держмитслужби Коростовським П.А. від 21.01.2020 позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 16 297,20 грн.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Митним кодексом України (далі - МК України).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

У частині першій статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 2 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом. декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою ст. 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 МК України.

У частині восьмій статті 264 МК України визначено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до частини п`ятої статті 266 МК України особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Статтею 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

У ст. 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічні вимоги закріплено у ст. 280 КУпАП.

У ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки.

Згідно з частиною другою статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 256 КУпАП України передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з частиною першою статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством передбачено адміністративну відповідальність за подання недостовірних відомостей та документів при декларуванні товару для проходження митного контролю.

Разом з тим, диспозиція статті 485 МК України передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони передбаченого нею правопорушення, зокрема заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості; надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості; інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

При цьому, аналіз диспозиції цієї статті свідчить про те, що наведені варіанти дій, які являють собою об`єктивну сторону відповідного правопорушення, можуть бути вчинені як умисно (в тому числі з непрямим умислом), так і у зв`язку з необережністю (недбалістю).

Водночас, особа, яка відповідальна за вчинення передбачених статтею 485 МК України дій, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів.

У свою чергу, правопорушення, передбачене наведеною нормою митного законодавства, є правопорушенням з формальним складом, для якого обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є лише суспільно небезпечне діяння.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 760/20661/15-а та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для колегії суддів при розгляді цієї справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, як особа, уповноважена на декларування імпортованого автомобіля, мав реальну можливість при заповненні митної декларації перевірити та встановити відомості щодо типу двигуна автомобіля (дизель), розмитнення якого ним здійснювалося, зокрема з наявного в нього акта огляду транспортного засобу від 24.07.2019, але як вбачається з матеріалів справи позивачем було вказано недостовірні відомості про тип двигуна імпортованого автомобіля (бензин), що призвело до неправомірного зменшення розміру митних платежів на 5 432,40 грн.

Доводи апелянта про те, що він допустив помилку при заповненні декларації, що перевірка транспортного засобу ним здійснювалася в мережі інтернет, звідки він отримав відомості про бензиновий тип двигуна, переклавши відповідне визначення «GASOLIE» з іноземної мови, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі обставини не надають правових підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 485 МК України.

Посилання апелянта на те, що за поданою ним митною декларацією з неправильними відомостями про тип двигуна автомобіля розмитнення такого транспортного засобу не було здійснено і що декларант сплатив митні платежі у повному розмірі, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки такі обставини у відповідності до МК України та КУпАП також не звільняють від відповідальності за вчинене ним правопорушення.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення цього адміністративного позову.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 лютого 2020 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 31 березня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: