Справа № 640/19028/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 року м. Київ № 640/19028/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

публічного акціонерного товариства «Банк Юнісон»

до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві,

про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ПАТ «Банк Юнісон» (надалі - позивач), місцезнаходження: 03028, місто Київ, проспект Науки, буд. № 30-А, адреса для листування: 01004, місто Київ, вулиця Антоновича, будинок № 26/26, офіс № 13-16, до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - відповідач), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок № 33/19, ідентифікаційний код 39439980, в якій позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 вересня 2019 року № 003520411 (надалі - Повідомлення-рішення).

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

За даними Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2019 до провадження судді Окружного адміністративного суду міста Києва Клочкової Н.В. передано позовну заяву ПАТ «Банк Юнісон» за № 640/19028/19.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2019 позовну заяву ПАТ «Банк Юнісон» залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2019 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень оскаржуваного Повідомлення-рішення.

Зважаючи на викладене, позивач вважає, що прийняте Повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

22.08.2019 Головним управлінням ДФС у місті Києві складено Акт № 20915/26-15-12-13-20 про результати камеральної перевірки дотримання вимог податкового законодавства ПАТ «Банк Юнісон» в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету.

Не погодившись з висновками, що викладені у Акті № 20915/26-15-12-13-20 від 22.08.2019, ПАТ «Банк Юнісон» 02.09.2019 подано заперечення, за результатами розгляду яких Головним управлінням ДФС у місті Києві листом від 12.09.2019 за № 5018/10/26-15-04-11-18 зазначені заперечення залишено без задоволення.

На підставі Акту № 20915/26-15-12-13-20 від 22.08.2019, 16.09.2019 Головним управлінням ДФС у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № 003520411 про сплату штрафу за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 257 107, 00 грн.

Вважаючи Повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до змісту Акту № 20915/26-15-12-13-20 від 22.08.2019 встановлено порушення ПАТ «Банк Юнісон» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за період з липня 2016р по лютий 2019

Однак, постановою Правління НБУ № 300/БТ від 28.04.2016 ПАТ «Банк Юнісон» віднесено до категорії неплатоспроможних, а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 614 від 28.04.2016 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Юнісон» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Рішенням Правління НБУ № 345-рш від 18.06.2018 відкликано банківську ліцензію та оголошено про ліквідацію ПАТ «Банк Юнісон».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1725 від 19.06.2019 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Юнісон» та делегування повноважень тимчасового ліквідатора банку».

Тобто, з моменту введення в ПАТ «Банк Юнісон» процедури ліквідації, ліквідатор керується Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36, п.п. 3, 7 ч. 2 ст. 46 зазначеного вище Закону, під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; з дня початку процедури ліквідації банку: строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається, а за правилами ч. 3 ст. 46 - під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Зазначені норми законодавства про систему гарантування кореспондуються з положеннями ПК України, зокрема з п. 1.3. ст. 1 ПК України, кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

За правилами п. 2 р. 3 Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються, затвердженого Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3711 від 21.08.2017, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1104/30972 від 07.09.2017, віднесення вимог кредиторів до певної черги здійснюється відповідальним структурним підрозділом Фонду або уповноваженою особою Фонду (у разі делегування їй відповідних повноважень) відповідно до черговості, встановленої частиною першою статті 52 Закону, а саме: до сьомої черги відносяться вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку, а саме: вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів, що виникли під час проведення ліквідації; до восьмої черги відносяться будь-які інші вимоги кредиторів банку, крім вимог за субординованим боргом. Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів, що виникли до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

До сьомої чергу реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк Юнісон» було включено вимогу Головного управління ДФС у місті Києві зі сплати податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів робіт та послуг відповідей до податкових накладних: від 19.06.2018; від 20.07.2018; від 20.08.2018; від 19.09.2018; від 19.10.2018; від 19.11.2018; від 19.12.2018; від 18.01.2019; від 19.02.2019 Всього до сьомої черги були включені кредиторські вимоги Головного управління ДФС у м. Києві на загальну суму 303 762, 00 грн.

До восьмої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк Юнісон» включено вимогу Головного управління ДФС у місті Києві за наступними зобов`язаннями. Зі сплати податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів, робіт та послуг, відповідно до податкових накладних: від 20.05.2016; від 16.06.2016; від 14.07.2016; від 10.08.2016; від 20.09.2016; від 20.10.2016; від 18.11.2016; від 19.12.2016; від 18.01.2017; від 20.02.2017; від 20.03.2017; від 20.04.2017; від 17.05.2017; від 20.06.2017; від 19.07.2017; від 17.08.2017; від 18.09.2017; від 19.10.2017; від 20.11.2017; від 20.12.2017; від 18.01.2018; від 19.02.2018; від 20.03.2018; від 19.04.2018; від 18.05.2018

Борг зі сплати адміністративних штрафів та санкцій у відповідності до податкових повідомлень-рішень від 28.04.2016 № , від 26.11.2018 № .

Борг зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати 16 234, 54 грн. відповідно до податкового повідомлення-рішення від 28.04.2016 № .

Борг зі сплати податку на прибуток іноземних юридичних осіб складає 9 995, 00 грн. у відповідності до податкового повідомлення-рішення від 28.04.2016 № .

Відповідно до інформації, розміщеної на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (у відкритому доступі) розміщено рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.04.2019 № 732 про погодження збільшення розміру часткового задоволення вимог кредиторів сьомої черги реєстру акцептованих кредиторів ПАТ «Банк Юнісон» на суму 4 472 831, 58 грн.

У зв`язку з цим, уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Юнісон» продовжується часткове задоволення вимог кредиторів, включених до сьомої черги. Вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. Виплати здійснюються в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунки кредиторів ПАТ «Банк Юнісон».

Таким чином, розмір задоволення вимог кредиторів сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк Юнісон» збільшилося до 41 994 457, 83 грн., що становить 100 % від загальної суми акцептованих вимог кредиторів сьомої черги.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1708 від 08.07.2019 погоджено початок здійснення задоволення вимог кредиторів, включених до восьмої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк Юнісон»..

За таких умов, висновки викладені в Акті № 20915/26-15-12-13-20 від 22.08.2019 не відповідають дійсності, оскільки грошові зобов`язання за податковими деклараціями, що виникли під час дії процедури ліквідації (податкові декларації від 19.06.2018 № , від 20.07.2018 № 150398686, від 20.08.2018 № , від 19.09.2018 № , від 19.10.2018 № , від 19.11.2018 № , від 19.12.2018 № , від 18.01.2019 № , від 19.02.2019 № ) були віднесені до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволені відповідно до платіжного доручення № 748 від 03.04.2019, я не як помилково зазначено в Акті перевірки 10.07.2019

На виконання вимог ухвали суду від 30.10.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти поданого позивачем позову та вважає позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку ПАТ «Банк Юнісон» щодо дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету, якою встановлено порушення вимог п. 57.1. ст. 57 з урахуванням ст. 102 ПК України, а саме - порушено граничні строки сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з ПДВ, що відображено в Акті № 20915/26-15-12-13-20 від 22.08.2019

Як свідчать матеріали справи, при проведенні камеральної перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати ПДВ встановлено факти порушення ПАТ «Банк Юнісон» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, що призвело до виникнення автоматично розрахованих штрафних (фінансових) санкцій у сумі 257 107, 00 грн.

Відповідно до інтегрованої картки платника податку з ПДВ з 2016 у платника ПАТ «Банк Юнісон» обліковується податковий борг по узгоджених сумах податкових зобов`язань, зазначених платником в податкових деклараціях з податку на додану вартість, який станом на 22.08.2019 становив 1 504 205, 00 грн.

Оскільки підприємством порушено терміни сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість визначеного п. 57.1. ст. 57, ст. 203 ПК України, в інтегрованій картці платника автоматично нараховані штрафні санкції у розмірі 20 % від суми, про що зазначено в Акті № 20915/26-15-12-13-20 від 22.08.2019

Враховуючи викладене вище, відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, Головним управлінням ДФС у місті Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 16.09.2019 № 003520411 на суму 257 107, 00 грн. у розмірі 20 % від суми податкового боргу, яка становить 1 504 205, 00 грн.

НОРМИ ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами п.75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

При цьому, п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст.75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Порядок проведення камеральної перевірки, в свою чергу, безпосередньо встановлено ст. 76 ПК України, п.п. 76.1 та 76.2 якої, передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог ст. 86 ПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36, п.п. 3, 7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; з дня початку процедури ліквідації банку: строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається, а за правилами ч. 3 ст. 46 - під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до ст. 52 цього Закону.

За правилами п. 2 р. 3 Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються, затвердженого Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3711 від 21.08.2017, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1104/30972 від 07.09.2017, віднесення вимог кредиторів до певної черги здійснюється відповідальним структурним підрозділом Фонду або уповноваженою особою Фонду (у разі делегування їй відповідних повноважень) відповідно до черговості, встановленої ч. 1 ст. 52 Закону, а саме: до сьомої черги відносяться вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку, а саме: вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів, що виникли під час проведення ліквідації; до восьмої черги відносяться будь-які інші вимоги кредиторів банку, крім вимог за субординованим боргом. Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів, що виникли до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

ПОЗИЦІЯ СУДУ

22.08.2019 Головним управлінням ДФС у місті Києві складено Акт № 20915/26-15-12-13-20 про результати камеральної перевірки дотримання вимог податкового законодавства ПАТ «Банк Юнісон», яким встановлено порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за період з липня 2016р по лютий 2019

На підставі зазначеного вище Акту, 16.09.2019 Головним управлінням ДФС у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № 003520411 про сплату штрафу за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 257 107, 00 грн.

Звертаючись до суду з позовом про скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення, позивач, в якості обставин, якими обґрунтовано підстави для позову, зазначив наступне.

Постановою Правління НБУ № 300/БТ від 28.04.2016 ПАТ «Банк Юнісон» віднесено до категорії неплатоспроможних, а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 614 від 28.04.2016 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Юнісон» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Рішенням Правління НБУ № 345-рш від 18.06.2018 відкликано банківську ліцензію та оголошено про ліквідацію ПАТ «Банк Юнісон».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1725 від 19.06.2019 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Юнісон» та делегування повноважень тимчасового ліквідатора банку».

Тобто, з моменту введення в ПАТ «Банк Юнісон» процедури ліквідації, ліквідатор керується Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до положень зазначеного вище закону, під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Заперечуючи проти позову, Головне управління ДФС у місті Києві у своєму відзиві зазначає, що при проведенні камеральної перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати ПДВ встановлено факти порушення ПАТ «Банк Юнісон» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, що призвело до виникнення автоматично розрахованих штрафних (фінансових) санкцій у сумі 257 107, 00 грн.

Крім того, зазначено, що відповідно до інтегрованої картки платника ПДВ з 2016, тобто з того часу з якого банк віднесено до категорії неплатоспроможних та розпочато процедуру ліквідації, у платника ПАТ «Банк Юнісон» обліковується податковий борг по узгоджених сумах податкових зобов`язань, зазначених платником в податкових деклараціях з податку на додану вартість, який станом на 22.08.2019 становив 1 504 205, 00 грн.

Пунктом 1.3. ст. 1 ПК України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що під час дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Юнісон», відповідно до норм чинного законодавства України, останньому не могло бути нараховано штраф за порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги наведене вище, в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем та відповідачем докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог, оскільки, під час дії тимчасової адміністрації та процедури ліквідації ПАТ «Банк Юнісон», відповідно до правил Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», до останнього не можна було застосовувати штрафні санкції за порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, а тому прийняте відповідачем 16.09.2019 податкове повідомлення-рішення № 003520411 підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 3856, 60 грн.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 3856,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6 - 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Банк Юнісон» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, про скасування податкового повідомлення-рішення, задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 16 вересня 2019 року № 003520411.

3. Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Банк Юнісон» (місцезнаходження: 03028, місто Київ, проспект Науки, буд. № 30-А, адреса для листування: 01004, місто Київ, вулиця Антоновича, будинок № 26/26, офіс № 13-16, ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 856, 60 грн. (три тисячі вісімсот п`ятдесят шість гривень шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова