Справа № 540/227/20
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/227/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Південного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

29.01.2020 р. до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Південного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 26.05.2015 р. по 27.10.2017 р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27.10.2017 р.;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 26.05.2015 р. по 27.10.2017 р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27.10.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 27.05.2013 р. по 27.10.2019 р. перебував на військовій службі у лавах Збройних Сил України, на посаді командира відділення, 2 відділення 1 патрульного взводу 1 патрульної роти Військової частини НОМЕР_1 Південного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України у званні сержанта. Наказом командира військової частини, позивача виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення 27.10.2017 р., у зв`язку із закінченням строку дії контракту. Також зазначає, що під час проходження служби у період з 04.01.2015 р. по 05.03.2015 р., безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (довідка від 10.03.2015 р. № 194, видана Військовою частиною НОМЕР_1 ). 26.05.2015 р. позивачу було присвоєно статус учасника бойових дій та надано відповідне посвідчення серії НОМЕР_2 . Так, позивач неодноразово звертався до відповідача з питання проведення при звільненні відповідних розрахунків та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 р. по 2017 р. виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Проте, письмової відповіді відповідач станом на момент звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом не надав. На думку позивача, відповідач протиправно не виплатив грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки з 2015 по 2017 роки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». А тому вважає бездіяльність відповідача, у наслідок якої йому не нарахована та не виплачена компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки за зазначений період, порушує його права, які підлягають захисту у суді.

Також позивач зазначив, що 16.05.2019 року за результатами розгляду зразкової справи №620/4218/18, за адміністративним провадженням № Пз/9901/4/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду надав відповідні висновки, а саме, суд задовольнив вимоги позивача у зазначеному аналогічному провадженні в повному обсязі, зазначивши, що припинення відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку.

Ухвалою суду від 30.01.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

У вказаній ухвалі запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцятиденного строку з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі та роз`яснено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Позивачу направлялася ухвала про відкриття провадження у справі, яка була отримана його уповноваженим представником 07.02.2020 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення повістки, яке повернулось до суду.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належно повідомлений про розгляд даної справи.

Станом 30.03.2020 р. відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Відтак, справа буде вирішена у порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з 27.05.2013 р. по 27.10.2017 р. перебував на військовій службі у лавах Збройних Сил України, на посаді командира відділення, 2 відділення 1 патрульного взводу 1 патрульної роти Військової частини НОМЕР_1 Південного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України у званні сержанта.

Відповідно до Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Південного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України від 27.10.2017 р. №225, сержанта ОСОБА_1 , командира відділення, 2 відділення 1 патрульного взводу 1 патрульної роти звільненого відповідно до п. «і» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командира військової служби наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.10.2017 р. № 20 о/с, в запас Збройних Сил України, у зв`язку із закінченням контракту військовослужбовця. 27.10.2017 р. направлено звільненого на військовий облік до Горностаївського РВК Херсонської області.

Наказу про нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, відповідачем не видавалось.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 26.05.2015 р.

Вказані обставини не оскаржуються учасниками справи.

На звернення позивача до Військової частини НОМЕР_1 щодо виплатити йому компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за періоди з 2015 р. по 2017 р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, відповідачем відповіді не надано. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування означеного висновку.

Позивач вважаючи, що його права порушені звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регламентовані Законом України Про відпустки від 05.11.1996 р. № 504/96-ВР (далі - Закон України Про відпустки), Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ (далі - Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі - Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей).

Статтею 4 Закону України Про відпустки встановлені види щорічних відпусток, а саме основна та додаткова, а також інші додаткові відпустки.

Статтею 16-2 Закону встановлена додаткова відпустка окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності, зокрема, учасникам бойових дій додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Статтею 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту встановлені пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, зокрема, учасникам бойових дій надається така пільга, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік (п. 12).

Статтею 101 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України Про відпустки. Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Крім того, статтею 10 Закону України Про відпустки розділу ІІ Щорічні відпустки регламентований порядок надання щорічних відпусток.

Згідно з п. 8 ч. 13 ст. 10 Закону України Про відпустки щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються ветеранам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, а також особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Вказана норма співвідноситься з п. 12 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Таким чином, позивачу, який не використав щорічну додаткову відпустку, при його звільненні відповідач повинен був нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану відпустку.

Крім того, суд вважає, що вказана справа є типовою.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

У рішенні Верховного Суду від 16.06.2019 року по справі № 620/4218/18 (зразкова справа) зазначено, що ознаками типової справи є: позивач, фізична особа: учасник бойових дій, звільнений з військової служби; відповідач, суб`єкт владних повноважень: військова частина, на якій позивач перебував на забезпечені; підстави спору: а) фактичні - відносини, які виникли між учасником бойових дій і військовою частиною щодо проходження ним публічної (військової) служби, не нарахування та невиплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій; б) нормативні - норми права, які регулюють відносини між позивачем і відповідачем щодо проходження публічної (військової) служби, набуття статусу учасника бойових дій, нарахування та виплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій; - предмет спору: а) протиправна бездіяльність військової частини щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації при звільнені за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в період визначений підпунктами 17-18 ст. 101 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Висновки Верховного Суду у цій зразковій справі підлягають застосуванню в адміністративних справах щодо звернення до суду осіб, звільнених з військової служби, яким було відмовлено у виплаті грошової компенсації при звільнені за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в період визначений підпунктами 17-18 ст. 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Верховний Суд у рішенні від 16.06.2019 р. по справі № 620/4218/18 зазначив, що відповідно до ч. 14 ст. 101 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей. Норми Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Таким чином, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 2015 р. по 2017 р.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 21.08.2019 р. залишила без змін рішення Верховного Суду від 16.06.2019 р. по зразковій справі № 620/4218/18.

У постанові ВП Верховного Суду від 21.08.2019 р. також зазначено, що грошова компенсація виплачується за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Право на отримання таких виплат не обмежується жодним строком.

Таким чином, згідно правового висновку Верховного Суду дія особливого періоду не є підставою для не нарахування та невиплати військовослужбовцю при його звільненні компенсації за невикористану додаткову відпустку, у зв`язку з чим суд не приймає відповідні доводи представника відповідача викладені у відзиві на позов.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Так, спеціальним законодавством прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак за змістом пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260, грошова компенсація виплачується за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Отже, право на отримання таких виплат не обмежується жодним строком.

Варто зауважити на тому, що стягнення сум компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій не обмежено позовною давністю. На час відпустки, яка хоча і непов`язана з виконанням службових обов`язків, за особою зберігається заробітна плата (грошове забезпечення), такі виплати включаються до фонду заробітної плати і є невід`ємною його частиною. Це ж саме стосується і компенсації при звільненні за невикористані дні відпустки.

З огляду на те, що відповідач не довів правомірність своєї бездіяльності, а позивач навів законні й обґрунтовані підстави для нарахування та виплати йому грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 р. до 27.10.2017 р., то позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи встановлені обставини суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судових витрат по справі не встановлено.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ; фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Південного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (, 73039, м. Херсон, вул. Паровозна, 36) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Південного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 26.05.2015 року по 27.10.2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27.10.2017 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Південного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 26.05.2015 року по 27.10.2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27.10.2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 106030000