Справа № 200/1982/20-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 р. Справа№200/1982/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерного товариства «Банк Форвард», про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

20 лютого 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни, в якому позивачка, просить суд:

- скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 60800878 від 05 грудня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження від 05 грудня 2019 року ВП № 60800878 була ухвалена Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва усупереч вимогам ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», якими закріплено прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчих документів за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, або за місцезнаходженням майна боржника.

Посилаючись на те, що місто Київ не є територією проживання, перебування позивачки як боржника, та місцезнаходженням її майна, оскільки зареєстрованим місцем проживання позивачки є м. Маріуполь Донецької області, а наявність відкритого на ім`я позивачки рахунку у банку за відсутності на ньому коштів, не є тотожним місцезнаходженню майна боржника, вважає, що спірне рішення про відкриття виконавчого провадження від 05 грудня 2019 року ВП № 60800878 було ухвалене усупереч вимогам чинного законодавства, а отже є протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідачка заперечила проти задоволення позовних вимог у повному обсязі посилаючись на законність оскаржуваної постанови, з огляду на право приватного виконавця приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, що є майном у розумінні ст. 190 Цивільного Кодексу України, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках (зокрема карткових рахунках), та інших фінансових установах, та відсутність у приватного виконавця обов`язку проведення виконавчих дій з перевірки наявності грошових коштів на рахунках, або майна до відкриття виконавчого провадження.

З огляду на те, що до відповідачки надійшла заява стягувача АТ «Банк Форвард» із зазначенням місцезнаходження майна боржника в межах виконавчого округу м. Києва, а саме повідомлено про наявність відкритого на ім`я позивачки рахунку у банку, що розташований у м. Києві, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу з підстав його пред`явлення не за місцем виконання, у зв`язку із чим, вважає, що ухвалюючи спірну постанову про відкриття виконавчого провадження, виконавець діяла виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, а тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 24 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено стягувача у спірному виконавчому провадженні Акціонерне товариство «Банк Форвард», якого зобов`язано, у строк до 20 березня 2020 року, представити суду довідку щодо наявності на рахунку/рахунках відкритому на ім`я позивачки ОСОБА_1 , станом на 05 грудня 2019 року грошових (безготівкових) коштів. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи, проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначено на 01 квітня 2020 року.

Позивачка, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідачка Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерного товариства «Банк Форвард», будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Керуючись положеннями ч. 9 ст. 205 КАС України, за якими, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, а також з урахуванням вимог ст. 287 КАС України, відповідно до яких адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі, суд приходить до висновку про можливість провести розгляд справи у письмовому провадженні за наявними матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

27 листопада 2019 року за вих. № 1/1/1-1259/850, Акціонерне товариство «Банк Форвард» () звернулось до відповідача Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни, із заявою про примусове виконання рішення, в якій просило відкрити, за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника ОСОБА_1 , виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. за № 6921 від 09 листопада 2019 року про стягнення з боржника коштів у розмірі 17586,89 грн., а також накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно (грошові кошти) боржника та на відкриті рахунки у банківських установах.

У вищевказаній заяві, адресою боржника ОСОБА_2 зазначено: АДРЕСА_1 , місцем знаходження майна боржника (грошових коштів) зазначено: рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105.

У додатках до вищевказаної заяви зазначено, що до неї стягувачем додані:

- квитанція про сплату авансового внеску;

- оригінал виконавчого напису № 6921 від 09.11.2019 року;

- належним чином завірена копія довіреності представника стягувача.

Згідно із виконавчим написом вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. 09 листопада 2019 року, зареєстрованим у реєстрі за № 6921, з громадянки України, якою є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка зареєстрована а адресою: АДРЕСА_1 , яка є боржником за Кредитним договором № 103357099 від 16.01.2013 року, укладеним нею з ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105, ), далі іменований стягувачем, звернуто стягнення заборгованості у загальній сумі 16736,89 грн.

05 грудня 2019 року за наслідками розгляду заяви АТ «Банк Форвард» про примусове виконання рішення, а саме виконавчого напису № 6921 виданого 09.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяною Леонідівною була ухвалена постанова про відкриття виконавчого провадження № 60800878, із зазначенням адреси боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

За відомостями паспорта громадянина України, серія: НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Маріуполь Донецької області, з 20.07.1996 року значилася зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із представленою суду копією довідки АТ «Банк Форвард» без номера та дати, адресованої Приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяні Леонідівні (місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, оф. 15), стягувачем зазначено про підтвердження існування рахунка відкритого на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) у АТ «Банк Форвард», - № НОМЕР_1 UAN, від 22.04.2013 року, у валюті гривня.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 вказаного Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема як, виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ст. 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із ч. 2 ст. 25 Закону №1404-VIII, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 №1404-VIII , виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Положеннями п.3 ч. 1 ст. 4 Закону №1404-VIII встановлено, що у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У частині 3 ст. 26 Закону №1404-VIII передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Також, згідно із частинами 1-2 статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що як Закон України «Про виконавче провадження», так і Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

Зі змісту наведених норм слідує, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташоване в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює свою діяльність, і відповідно, на яку розповсюджуються компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З представлених суду матеріалів встановлено, та сторонами не заперечується, що з липня 1996 року зареєстрованим місцем проживання позивачки/боржника ОСОБА_1 є м. Маріуполь Донецької області.

Аналогічні відомості щодо місця проживання боржника ОСОБА_1 у місті Маріуполі Донецької області, зазначені у виконавчому написі виданому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. 09 листопада 2019 року за № 6921, заяві стягувача АТ «Банк Форвард» про примусове виконання рішення, спірній постанові про відкриття виконавчого провадження від 05 грудня 2019 року, тощо.

Разом з тим, виконавчим округом приватного виконавця Павелків Т.Л. - є місто Київ.

Обґрунтовуючи правомірність відкриття спірного виконавчого провадження № 60800878, відповідачкою зазначено, що підставою для відкриття виконавчого провадження слугувала інформація повідомлена стягувачем АТ «Банк Форвард» у заяві про примусове виконання рішення, а саме щодо наявності майна боржника (грошових коштів) у місті Києві, у зв`язку із наявністю рахунка на ім`я боржника ОСОБА_1 , відкритого у банку АТ «Банк Форвард», місцезнаходженням якого є м. Київ.

З приводу наведеного суд зазначає, що, дійсно, відповідно до ст.190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Статтею 179 цього ж Кодексу зазначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 3.1 ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з частинами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного закону, банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку. Відкинути цю юридичну фікцію у цій справі означало б, що безготівкові кошти є недосяжним для звернення на них стягнення, оскільки слід було б визнати, що вони одночасно всюди і ніде не знаходяться, тобто не мають місцезнаходження, інформація про яке є необхідною при вчиненні виконавчих дій і зазначається під час арешту цього майна. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, у якому відкрито відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка закріплена також у Законі України «Про виконавче провадження», у якому йдеться про «кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках».

Вищевказана правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.09.2018 року у справі № 905/3542/15.

Як вже зазначалося вище, з матеріалів справи встановлено, та сторонами не заперечується, що з липня 1996 року зареєстрованим місцем проживання позивачки/боржника ОСОБА_1 є м. Маріуполь Донецької області.

Разом з тим, з представлених суду доказів вбачається лише наявність відкритого у банку стягувача АТ «Банк Форвард» на ім`я позивачки рахунка, тоді як будь-яких відомостей про існування на ньому грошових безготівкових коштів на час відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження - суду не представлено.

Представлена суду, та наявна в матеріалах виконавчого провадження довідка видана стягувачем АТ «Банк Форвард» без номера та дати, не підтверджує наявність коштів позивачки на рахунку, який стягувач зазначив у заяві про примусове виконання виконавчого напису № 6921 від 09.11.2019 року.

Отже наведене свідчить про те, що на час ухвалення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 грудня 2019 року № 60800878, у приватного виконавця були відсутні підстави вважати, що у боржника ОСОБА_1 наявне майно у виконавчому окрузі міста Києва.

Натомість виконавчий документ, та інші подані виконавцеві документи містять відомості про зареєстроване місце проживання боржника у Донецькій області, однак зазначені відомості під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, виконавцем враховані не були.

Суд зазначає, що відповідно до положень частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи відсутність доказів того, що на момент відкриття виконавчого провадження шляхом ухвалення спірної постанови від 05 грудня 2019 року ВП № 60800878, у відповідачки були наявні докази, і відповідно, підстави вважати, що у боржника ОСОБА_1 наявне будь-яке майно, у тому числі грошові кошти, які б знаходились в межах виконавчого округу міста Києва, суд приходить до висновку, що прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. до примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості з позивачки ОСОБА_1 було вчинено з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців, за наявності достовірної інформації про місце проживання/перебування боржника (позивачки) в іншому виконавчому окрузі, що є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Жодних доказів на спростування таких висновків суду, відповідачем не надано.

В ухвалі про відкриття провадження від 24 березня 2020 року, судом було вжито заходів щодо витребування даних стосовно наявності на рахунку відкритому на ім`я позивачки ОСОБА_1 у АТ «Банк Форвард», грошових (безготівкових) коштів, однак, станом на час розгляду справи, ухвала суду не виконана, про причини неможливості подання таких доказів, АТ «Банк Форвард» суду не повідомлено.

При цьому суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази на користь тієї чи іншої сторони, позбавляючись у такому випадку статусу незалежного органу правосуддя.

Посилання відповідача на лист Міністерства юстиції України від 11.06.2018 №23123/16620-33-18/20.5.1, суд не приймає, з огляду на те, що останній, не має сили нормативного акту, а отже не може регулювати спірні правовідносини. У листі зазначено, що приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.

Суд погоджується з таким роз`ясненням Міністерства юстиції України, однак приймаючи оскаржувану постанову відповідачем не взятий до уваги той факт, що для прийняття виконавчих документів за місцезнаходженням грошових коштів боржника, визначальним аспектом є саме наявність такого майна на рахунку, тобто у відповідному окрузі, а не просто рахунку, що не є тотожним.

Натомість, як зазначалось вище, жодного підтвердження існування грошових коштів на картковому рахунку відкритому на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Банк Форвард», суду не представлено, оскільки з довідки, наданої стягувачем, цей факт встановити неможливо.

Виходячи з вимог частини першої статті 139 КАС України, враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки, підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн., який був сплачений нею при зверненні до суду із даним позовом.

Керуючись ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-124, 126-128, 130, 133-135, 138-140, 143, 150- 154, 158-163, 167, 185, 186, 254, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни (місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, оф. 15), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерного товариства «Банк Форвард» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105, ), про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - задовольнити.

Скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження від 05 грудня 2019 року ВП № 60800878.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни (місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, оф. 15) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Повне судове рішення складене та підписане 01 квітня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров