Справа № 500/1408/19
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/1408/19 пров. № А/857/693/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Довгополова О.М., Святецького В.В.

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року (головуючого судді Чепенюк О.В. ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернопіль о 10 год. 40 хв. повний текст рішення складено 23.08.2019) у справі №500/1408/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Тернопільський молокозавод» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Тернопільський молокозавод» 21.06.2019 звернулося в суд з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в якому просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.03.2019 № про застосування штрафних санкцій на суму 32 318,30 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 27.03.2019 № в частині застосування до Приватного акціонерного товариства «Тернопільський молокозавод» штрафу на суму 32280,33 грн. в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Позивач подав клопотання про слухання справи без його участі та проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача Іванський В.І. апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, також подав клопотання про правонаступництво, оскільки Офіс великих платників податків ДПС відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є правонаступником Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, а спірні правовідносини допускаються правонаступництво, а тому клопотання про заміну на правонаступника слід задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ПрАТ «Тернопільський молокозавод» зареєстроване як юридична особа, взяте на податковий облік в контролюючих органах 30.07.1999, основним видом господарської діяльності є: перероблення молока, виробництво масла та сиру. Дані обставини підтверджуються відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 25.01.2019 (аркуші справи 8-27).

Відповідачем проведено камеральну перевірку дотримання термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) ПрАТ «Тернопільський молокозавод» в червні, серпні 2018 року та січні 2019 року, про що складено акт від 05.03.2019 №159/28-10-48-10/30356917 (аркуші справи 38-41).

Перевіркою встановлено порушення вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме порушено граничні терміни реєстрації таких податкових накладних в ЄРПН: від 02.05.2018 №2144/20 на суму податку на додану вартість 145,72 грн, зареєстрована в ЄРПН 05.06.2018, тобто з порушенням граничних термінів реєстрації на 5 календарних днів; від 02.07.2018 №2159 на суму податку на додану вартість 322803,26 грн, зареєстрована в ЄРПН 07.08.2018, тобто з порушенням граничних термінів реєстрації на 7 календарних днів; від 13.12.2018 №2742/8 на суму податку на додану вартість 117,00 грн, зареєстрована в ЄРПН 16.01.2019, тобто з порушенням граничних термінів реєстрації на 16 календарних днів.

У висновку акта перевірки вказано про порушення ПрАТ «Тернопільський молокозавод» граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН на загальну суму податку на додану вартість 323065,98 грн. відповідальність платника передбачена пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України.

27.03.2019 на підставі акта перевірки від 05.03.2019 №159/28-10-48-10/30356917 Офіс великих платників податків ДФС виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення № про застосування до ПрАТ «Тернопільський молокозавод» за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН на 15 і менше календарних днів на суму податку на додану вартість 322948,98 грн штрафу у розмірі 10 відсотків у сумі 32294,90 грн, за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН від 16 до 30 календарних днів на суму податку на додану вартість 117,00 грн штрафу у розмірі 20 відсотків у сумі 23,40 грн, а всього 32318,30 грн (аркуші справи 50-51). До податкового повідомлення-рішення долучено розрахунок штрафу (аркуш справи 52).

Позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішенням контролюючого органу, у зв`язку з чим звернувся до суду, попередньо оскарживши його в адміністративному порядку. Проте таке податкове повідомлення-рішення за результатами розгляду скарги платника податків залишене без змін (аркуші справи 45-48).

При цьому оскаржуючи податкове повідомлення-рішення в цілому, судом першої інстанції з`ясовано, що позивач не погоджується з штрафом на суму 32280,33 грн, що застосований за затримку реєстрації податкової накладної від 02.07.2018 №2159 в ЄРПН на 7 календарних днів на суму ПДВ 322803,26 грн.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно з підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу (підпункт 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді (підпункт 14.1.179 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.4 статті 201 ПК України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.

У разі якщо станом на дату складення зазначених податкових накладних сума коштів, що надійшла на поточний рахунок продавця як оплата (передоплата) за товари/послуги, перевищує вартість поставлених товарів/послуг протягом місяця, таке перевищення вважається попередньою оплатою (авансом), на суму якої складається податкова накладна у загальному порядку не пізніше останнього дня такого місяця.

Для цілей цього пункту ритмічним характером постачання вважається постачання товарів/послуг одному покупцю два та більше разів на місяць.

Судом встановлено, що постачання товарів з ПрАТ «Тернопільський молокозавод» на ТОВ «Пакко Ходинг» має ритмічний характер, тобто по кілька разів на місяць, що підтверджується умовами договору поставки від 01.01.2018, укладеним між такими продавцем та покупцем (аркуші справи 207-211), бухгалтерськими документами про обсяги поставок за червень-липень 2018 року реєстрами документів реалізації за червень-липень 2018 року (аркуші справи 118-154, 162-199), а тому позивач може складати зведену податкову накладну на увесь обсяг поставок протягом місяця не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання.

Наведені висновки узгоджуються з доводами позивача про те, що станом на 02.07.2018 у ПрАТ «Тернопільський молокозавод» не було підстав складати податкову накладну так як така складається за підсумками місяця не пізніше останнього дня місяця. І крім того, у позивача станом на 02.07.2018 не виникли податкові зобов`язання з постачання товарів на ТОВ «Пакко Холдинг», оскільки не відбулися жодна з подій, визначена пунктом 187.1 статті 187 ПК України: ні зарахування коштів від покупця, що підтверджується даними рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» по контрагенту ТОВ «Пакко Холдинг» за липень 2018, заборгованість станом на 01.07.2018 становила 1979588,38 грн (аркуш справи 116), переліком платіжних доручень за липень 2018 (аркуші справи 155-156), ні відвантаження товарів, про що свідчить оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» по контрагенту ТОВ «Пакко Холдинг» за 01-02.07.2018 (аркуш справи 157), перелік документів реалізації за 01-02.07.2018 року на суму лише 54344,16 грн (аркуш справи 158).

Судом досліджено, що до зведеної податкової накладної №2159 від 02.07.2018 включений увесь обсяг постачання товарів на ТОВ «Пакко Холдинг» протягом липня місяця 2018 року, а саме реалізація з 02.07.2018 по 31.07.2018 на загальну суму 1936819,56 грн, що підтверджується реєстром документів реалізації за липень 2018 року (аркуші справи 118-140), а реєстр реалізації продукції ПрАТ «Тернопільський молокозавод» на ТОВ «Пакко Холдинг» за червень 2018 року, сума реалізації склала 2168289,48 грн (аркуші справи 162-185).

Наведене дає підстави для висновку, що податкова накладна від 02.07.2018 №2159 виписана саме як зведена за результатами постачання товарів на ТОВ «Пакко Холдинг» за липень 2018 року і могла бути складена лише 31.07.2018, оскільки до цієї дати відсутні у позивача податкові зобов`язання на таку суму постачання, не було ні оплати, ні фактичного відвантаження товару на всю суму поставки 1936819,56 грн. Вказані обставини свідчать на користь позивача про допущення технічної помилки у даті складання податкової накладної №2159 саме « 02.07.2018» замість « 31.07.2018».

У спірному випадку така реєстрація податкових накладних, у тому числі податкової накладної № 2159 від 02.07.2018 проведена 07.08.2018 (аркуш справи 33). Після реєстрації податкових накладних і опрацювання квитанцій про їх прийняття на рівні ДФС була виявлена реєстрація податкової накладної №2159 з невірною датою складання, саме « 02.07.2018» замість « 31.07.2018». Усунення помилки можливе лише через коригування та реєстрацію в ЄРПН розрахунку коригування, що й було зроблено позивачем 08.08.2018 (аркуш справи 30), та одночасно складено та направлено нову податкову накладну (зведену) на постачання товарів на ТОВ «Пакко Холдинг» за липень 2018 року №2217 від 31.07.2018 (аркуш справи 34).

Зіставивши операції по податкових накладних на постачання товарів на ТОВ «Пакко Холдинг» №2159 від 02.07.2018 (аркуш справи 28) та №2217 від 31.07.2018 (аркуш справи 34), суд встановив, що вони є ідентичними з аналогічними показниками щодо асортименту, кількості, вартості товару на загальну суму постачання 1936819,56 грн, у тому числі податок на додану вартість 322803,26 грн.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (абзац перший пункту 201.10 статті 201 ПК України).

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня (абзац п`ятий пункту 201.10 статті 201 ПК України).

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції (абзац дев`ятий пункту 201.10 статті 201 ПК України).

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин (абзац десятий пункту 201.10 статті 201 ПК України).

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних (абзац тринадцятий пункту 201.10 статті 201 ПК України).

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом (абзаци чотирнадцятий-п`ятнадцятий пункту 201.10 статті 201 ПК України).

З огляду на строки реєстрації податкових накладних, визначені абзацом чотирнадцятим пункту 201.10 статті 201 ПК України, позивач, вказавши помилково дату в податковій накладній №2159 « 02.07.2018» вважаючи, що це зведена накладна за місяць і її датою мало б бути « 31.07.2018», не міг у будь-якому випадку її своєчасно зареєструвати, бо строки для реєстрації податкової накладної за 02.07.2018 закінчилися в останній день місяця - 31.07.2018.

Статтею 120-1 ПК України визначено відповідальність за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та допущення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної.

Так, згідно з пунктом 120-1.1 статті 120 ПК України (у редакції, що діє з 01.01.2017 з урахуванням змін, внесених на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Аналіз змісту вищенаведених норм ПК України дає підстави для висновку, що штраф згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України може бути застосований лише у разі, якщо платник податків - продавець товарів/послуг був зобов`язаний, відповідно до вимог ПК України, скласти та зареєструвати податкову накладну у зв`язку з настанням однієї з подій: постачання товарів/послуг або надходження коштів від покупця як авансу.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 02.07.2018 жодних господарських операцій, які були б підставою для складання податкової накладної, між позивачем та ТОВ «Пакко Холдинг» не відбулося.

За таких обставин, оскільки у позивача станом на 02.07.2018 був відсутній обов`язок скласти та зареєструвати податкову накладну, помилкове виписування останньої не тягне за собою жодних наслідків, які передбачені пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, тобто відсутні підстави для застосування до позивача штрафу на суму 32280,33 грн за затримку реєстрації помилкової (зайвої) податкової накладної від 02.07.2018 №2159.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №813/4556/16, від 28.03.2019 у справі №809/1420/17, від 10.12.2019 у справі № 640/7353/19, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Суд звертає увагу, що Державною фіскальною службою України 04.05.2018 надана індивідуальна податкова консультація №2004/6/99-99-07-05-06-15/ІПК з питань реєстрації в ЄРПН помилково складеної податкової накладної, відповідно до якої у випадку порушення граничних строків реєстрації в ЄРПН помилкових (зайвих) податкових накладних відповідальність, передбачена пунктом 120-1 статті 120 ПК України, не настає (аркуш справи 85).

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що суд досліджує документи і обставини, які були поза межами камеральної перевірки, оскільки суд повинен повно і об`єктивно з`ясувати і встановити всі обставини справи та надати оцінку кожному поданому учасниками справи доказу. При цьому суд звертає увагу, що саме такі мотиви були викладені позивачем у скарзі до Державної фіскальної служби України і подані відповідні докази на їх обґрунтування в порядку адміністративного оскарження, що не позбавляло можливості контролюючий орган їх в повній мірі врахувати (аркуші справи 47-46).

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення, винесеного щодо ПрАТ «Тернопільський молокозавод» в частині штрафу на суму 32280,33 грн.

Колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення відповідача від 27.03.2019 № в частині застосування до ПрАТ «Тернопільський молокозавод» штрафу на суму 32280,33 грн. є протиправним та підлягає скасуванню, а інші порушення, які складають решту суми штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН, судом не досліджуються, оскільки їх правомірність позивачем не ставиться під сумнів, незважаючи на позовну вимогу визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення в цілому, а тому судом судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року у справі №500/1408/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст постанови складено 02.04.2020