Справа № 120/4542/18-а
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2020 року

Київ

справа №120/4542/18-а

адміністративне провадження №К/9901/22435/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.

розглянув у порядку письмового провадження

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Сторчака В.Ю., суддів: Сушка О.О., Ватаманюка Р.В. від 17.07.2019

у справі № 120/4542/18-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У грудні 2018 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі також - відповідач), в якому просила: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо нерозгляду її клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та неприйняття жодного із рішень (у формі наказу) за результатами розгляду її клопотання; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути її клопотання від 23.10.2018 та прийняти рішення у формі наказу, яким вирішити питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва за межами населеного пункту Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, або ж мотивовану відмову у наданні такого дозволу.

2. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.02.2019 позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо нерозгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва за межами населеного пункту Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 23.10.2018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва за межами населеного пункту Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 704,80 грн.

3. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.02.2019 скасовано, ухвалено нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

4. 08.08.2019 до Верховного Суду від позивача надійшла касаційна скарга на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019, в якій просить таку скасувати, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.02.2019 залишити без змін.

5. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2019 справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Желєзного І.В., суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.

6. Ухвалою Верховного Суду від 01.10.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити дії.

7. 24.10.2019 від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Як встановлено судами попередніх інстанцій, 23.10.2018 позивач звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва державної форми власності, орієнтовною площею 0,12 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність за межами населеного пункту Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

9. Листом від 19.11.2018 №17023/0-4942/0/95-18 відповідач повідомив позивача, що з метою з`ясування інформації щодо правового статусу земельної ділянки їй необхідно погодити викопіювання з планово-картографічного матеріалу у відділі у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

10. Також судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до розпорядження Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області від 04.12.2012 № 1525 та додатків до нього земельна ділянка, яка зазначена на графічних додатках, поданих разом з клопотанням позивачем №11, що відповідає ділянкам під номерами 73, 73 на викопіюванні з плану території, передана у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

11. Позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що неприйняття жодного із рішень (у формі наказу) за результатами розгляду її клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є протиправною бездіяльністю, а лист відповідача від 19.11.2018 №17023/0-4942/0/95-18 не є належною відповіддю на подане нею клопотання, оскільки за змістом та формою не може вважатись відмовою у розумінні частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

12. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що згідно з розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області №1443 від 09.11.2012 земельна ділянка, щодо якої позивач бажає отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою, передана у власність ОСОБА_4 .

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що лист відповідача від 19.11.2018 №17023/0-4942/0/95-18 наданий у відповідь на клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою за змістом та формою не може вважатись відмовою у розумінні частини сьомої статті 118 Земельного Кодексу України та є протиправним. Суд дійшов висновку, що відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, незважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд клопотання, свідчить про те, що цей орган не прийняв жодного рішення з тих, які він повинен ухвалити згідно зі законом. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем відмовлено позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з підстав, що не передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.

14. Суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що оскільки земельна ділянка, на яку позивач бажає отримати дозвіл для розроблення проекту землеустрою, передана у приватну власність відповідно до розпорядження уповноваженого органу, відповідачем правомірно відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Дана відмова не позбавляє позивача можливості набуття права на іншу вільну земельну ділянку державної власності у порядку, визначеному статтями 116, 118 Земельного кодексу України. Законодавством, яке регулює земельні відносини, не встановлено вимог до форми висновків уповноважених органів за результатами розгляду клопотань осіб, зацікавлених в одержанні у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, зокрема відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Єдина вимога до такої відмови, передбачена Земельним кодексом України, це її належна мотивація.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ НА НЕЇ

15. Позивач у касаційній скарзі не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що під час розгляду справи таким не було враховано висновки Верховного Суду, викладені у його постановах, в частині недопустимості оформлення відповіді відповідача у формі листа, а не наказу. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що земельна ділянка, щодо якої позивач звернулася із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, передана у приватну власність відповідно до розпорядження уповноваженого органу, однак не встановив особу власника, не звернув увагу, що право власності повинне підтверджуватися виключно належними та допустимими доказами, зокрема, державними актами про право власності на землю до 01.01.2013, а з вказаної дати - інформацією про реєстрацію речового права, однак доказів такого не надав, а суд помилково вважав розпорядження Вінницької районної державної адміністрації як правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Чинним законодавством України не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

16. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу заперечував щодо задоволення такої, посилаючись на те, що надання дозволу на розроблення документації із землеустрою позивачеві порушить права та інтереси ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації №1525 від 04.12.2012 їм затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території Писарівської сільської ради та передано у власність громадянам, зокрема, спірну земельну ділянку. З огляду на викладене, рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), колегія суддів зазначає наступне.

18. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій и бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

20. За змістом статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

21. Частиною другою статті 4 Земельного кодексу України передбачено, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

22. Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - це сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

23. Згідно з пунктом "в" частини третьої статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

24. Відповідно до пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства.

25. Згідно з частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

26. Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

27. Згідно з положеннями частини 7 даної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

28. Звертаючись до суду із позовом про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, позивач підставою такого визначила неприйняття відповідачем жодного із рішень (у формі наказу) за результатами розгляду її клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки наданий відповідачем лист не може вважатись відмовою у розумінні частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України

29. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, незважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд клопотання, свідчить про те, що цей орган не прийняв жодного рішення з тих, які він повинен ухвалити згідно зі законом. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем відмовлено позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з підстав, що не передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.

30. Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що земельна ділянка, на яку позивач бажає отримати дозвіл для розроблення проекту землеустрою, передана у приватну власність відповідно до розпорядження уповноваженого органу.

31. У касаційній скарзі позивач, зокрема, наголошує, що рішення суду апеляційної інстанції є незаконним, оскільки таким не враховано висновки Верховного Суду, викладені у його постановах, в частині недопустимості оформлення відповіді відповідача у формі листа, а не наказу.

32. Щодо вказаного доводу касаційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

33. Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521(далі також - Положення № 333, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

34. Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

35. Згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої Наказом Держгеокадастру від 15.10.2015 № 600 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

36. При цьому пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

37. Отже, за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ, відтак рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмова в наданні такого дозволу повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

38. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №140/1992/18, від 14.08.2019 у справі №0640/4434/18, від 29.08.2019 у справі №420/5288/18, від 17.10.2019 у справі №811/1845/18, від 09.01.2020 у справі № 820/4433/17, 27.01.2020 від № 816/2119/16.

39. В межах даного адміністративного спору позивач звернувся до відповідача із клопотанням (заявою), за наслідками розгляду якої суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення.

40. Відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні у формі наказу, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

41. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що наданий відповідачем лист не може сприйматися судом як належна відмова у наданні такого дозволу, оскільки питання вирішене не у встановленому законом порядку. Відтак, помилковими є висновки суду апеляційної інстанції щодо належності відповіді відповідача, викладеної у формі листа, на подане клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

42. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 815/6094/17, від 19.12.2019 у справі № 806/777/17 та № 806/3098/17, від 24.12.2019 у справі № 823/59/17

43. Ураховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, без дотримання вимог статті 2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданого позивачем клопотання.

44. Частиною 4 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

45. Способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача належним чином розглянути клопотання позивача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із прийняттям відповідного владного рішення, про що і просила позивач, звертаючись до суду із позовом.

46. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки відповідачем у належний спосіб не розглянуто клопотання позивача про надання дозволу на розробку землеустрою, на чому наголошувала позивач у позовній заяві та касаційній скарзі, перевірка наявності чи відсутності підстав для надання такого дозволу судами не повинна здійснюватись, а відтак суд не надає оцінки відповідним доводам, викладеним у касаційній скарзі та відзиві на неї, та вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, виключивши із його мотивувальної частини висновок суду щодо протиправності відмови Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з підстав, що не передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.

47. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 05.11.2019 року у справі № 812/1646/17, від 09.01.2020 у справі №820/4433/17.

48. При цьому колегія суддів зауважує, що у разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України. Проте звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.

49. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

50. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

51. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

52. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

53. У зв`язку із викладеним, враховуючи положення статті 351, 352 КАС України, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 необхідно скасувати, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.02.2019 змінити, виключивши із його мотивувальної частини висновки суду щодо протиправності відмови Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з підстав, що не передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.

Керуючись статтями 345, 351, 352, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 скасувати.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.02.2019 змінити, виключивши із його мотивувальної частини висновки суду щодо протиправності відмови Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою з підстав, що не передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, в іншій частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Желєзний

Судді: Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко