Справа № 120/2708/19-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2708/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

03 квітня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вінницької митниці ДФС, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Вінницької митниці ДФС № UA401010/2019/00091 від 17.05.2019;

- визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA401000/2019/000044/1 від 17.05.2019.

В обґрунтування позову позивач, посилаючись на факт надання ним для здійснення митного контролю імпортованого автомобіля достатнього пакету документів, вважає неправомірним коригування митним органом митної вартості вказаного товару, який здійснено з порушенням норм Митного кодексу України.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначив про наявність у митного органу усіх законних підстав для виникнення обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості імпортованого позивачем автомобіля. Зокрема, відповідач посилається на факт подання позивачем до митного оформлення документів, які жодним чином не підтверджували право власності або набуття право власності компанією, що здійснювала продаж автомобіля в адресу отримувача. Окрім того апелянт відзначив про наявність сумнівів у достовірності заявлених позивачем транспортних витрат та страхуванні автомобіля через відсутність конкретних числових значень витрат на транспортування та страхування, а також відсутність відомостей про транспортну накладну та інші товаросупровідні документи.

Позивач правом подання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

27 січня 2020 року відповідачем подано заяву, якою, окрім іншого, заявлено клопотання про заміну сторони у справі, а саме: Вінницьку митницю ДФС замінити на її правонаступника - Подільську митницю Держмитслужби.

Згідно ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 №858 "Про утворення територіальних органів Державної митної служби" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком 1; реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2.

Серед переліку територіальних органів Державної митної служби, що утворюються (додаток 1), визначено Подільська митниця Держмитслужби. Згідно із додатком 2 Вінницька митниця ДФС реорганізовується шляхом приєднання до Подільської митниці Держмитслужби.

Таким чином, клопотання про заміну відповідача підлягає задоволенню шляхом заміни відповідача по справі - Вінницької митниці ДФС на її правонаступника - Подільську митницю Держмитслужби.

Відпновідно до приписів ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу №72/2019 від 08.05.2019 ОСОБА_1 придбав у нерезидента Monty Care s.r.o. транспортний засіб - легковий автомобіль марки "Volkswagen", модель "Touareg" 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , який був в експлуатації та вартість якого на дату придбання становила 18000 євро, без ПДВ, що також підтверджується гарантійним листом-підтвердженням продавця від 30.07.2019 року.

З метою проведення митного оформлення 13.05.2019 ТОВ "Кастомс Кліренс Кампані" від імені позивача було подано до Вінницької митниці ДФС електронну митну декларацію №40101/2019/015389. Митна вартість автомобіля була задекларована у сумі 18000 євро.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості автомобіля та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи:

- договір купівлі-продажу (інвойс) №FVZ18210 від 08.05.2019;

- декларацію про походження товару №FVZ18210 від 08.05.2019;

- акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2019/31274 від 09.05.2019;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 24.04.2019;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару (повідомлення про транспортні витрати) від 11.05.2019;

- договір про надання послуг митного брокера 07/04/GR від 15.04.2019;

- довіреність №PPE223748 від 15.04.2019;

- платіжне доручення про сплату митних та інших платежів №0.0..1 від 07.05.2019;

- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.009.105326-19 від 11.05.2019;

- митну декларацію UA 401010/2019/026832 від 13.05.2019;

- комунікат IE599 підтвердження експорту (вивозу) №19PL402010E0509576 від 08.05.2019;

- лист-заяву ТОВ "Кастомс Кліренс Кампані" №14/05 від 14.05.2019 про надання документів на підтвердження заявленої митної вартості;

- копію митної експортної декларації країни відправника (EX) від 08.05.2019.

За поданою до митного оформлення декларацією спрацювала автоматична система аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР), якою сформовано форми контролю за такими кодами: 103-1, 105-2, 106-2, з наступним формулюванням: "Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел." Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 25050,00". Також було запропоновано надати позивачеві додаткові документи, для підтвердження заявленої митної вартості автомобіля.

Керуючись ч. 3 ст. 53 МК України, відповідач запропонував декларанту надати документи, які підтверджують митну вартість придбаного ним автомобіля.

Листом від 14.05.2019 декларантом додатково було надано митниці копію витягу з митної бази Європи про підтвердження вивозу даного автомобіля - Komunikat IE599 від 08.05.2019 та копію митної експортної декларації країни - відправника (ЕХ).

З мотивів використання декларантом документально не підтверджених відомостей для визначення митної вартості автомобіля Вінницька митниця 17.05.2019 прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації №UA401010/2019/00091 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA401000/2019/000044/1, відповідно до якого визначила митну вартість імпортованого автомобіля за ЕМД від 26.02.2019 у розмірі 25050,00 євро.

Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку законності та обґрунтованості оскаржуваних рішень суб`єкта владних повноважень, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Питання визначення, декларування митної вартості, а також права та обов`язки декларанта, який декларує митну вартість товарів, та митного органу під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлені розділом III Митного кодексу України.

Відповідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Питання визначення вартості товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів, врегульовано положеннями ст. 368 МК України.

Так, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.

Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.

У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5 та 6 ст 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-цродажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містить відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч. 1 ст.54 МК України здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Також, судова колегія враховує, що згідно ч.5 ст.54 МК України орган доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, має право застосовувати різні форми митного контролю, передбачені цим кодексом.

Однією з форм митного контролю, відповідно до частини першої статті 336 МК України, є перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 МК України надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Як зазначено в статті 337 МК України, перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені Митним кодексом України.

Формато-логічний контроль - це автоматизована перевірка правильності заповнення даних митних декларацій; перевірка митних декларацій та інших документів на достовірність та законність; здійснення статистичного, валютного контролю, контролю нарахованих митних платежів, контролю правильності застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, стандартними правилами 6.3, 6.4 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (дата підписання: 18.05.1973, дата приєднання України: 15.02.2011, дата набрання чинності для України: 15.09.2011) визначено, що при застосуванні митного контролю використовується система управління ризиками.

Митна служба застосовує метод аналізу ризиків для визначення осіб та товарів, в тому числі транспортних засобів, що підлягають перевірці, та ступеня такої перевірки.

Розділом VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізаціїї заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, яикй затверджений наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2015 № 684 передбачено, що за результатами оцінки ризику у конкретному випадку здійснення митного контролю товарів, транспортних засобів, у тому числі за результатами контролю із застосуванням СУР, що здійснюється відповідно до статті 337 Митного кодексу України, митниці (митні пости) ДФС обирають форми та обсяги митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування зазначених у пункті 10 розділу 1 цього Порядку інструментів з управління ризиками (далі - Перелік митних формальностей за результатами застосування СУР).

Форми та обсяги контролю, визначені в Переліку митних формальностей з результатами застосування СУР, виконуються посадовими особами митниці (митних постів) ДФС при проведенні митного контролю та митного оформлення з урахуванням виду митної формальності та повідомлення до митної формальності, а також відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів.

Відповідно до п.5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіїр органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України № 689 від 11.09.2015 року, одним із джерел довідкової інформації, які можуть бути використані під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків є спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизоване ї інформаційної системи ДФС.

Як встановлено в ході розгляду справи, до митного оформлення, що мало місце 13.05.2019 року, було подано МД № UA401010/2019/026832 для проведення митного оформлення товару - Автомобіль легковий, б/н, марка VOLKSWAGEN, модель - TOUAREG, календарний рік виготовлення - 2016, модельний рік виготовлення -2016, дата першої реєстрації - 01.04.2016, № кузова НОМЕР_1 , двигун - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 2967 см3., потужність двигуна - 150 кВт, номер двигуна - немає даних, колісна формула - 4x4, колір - білий, кількість місць для сидіння згідно свідоцтва про реєстрацію - 5, для використання по дорогах загального призначення. Тип кузова - універсал, категорія транспортного засобу - М1. Не містить у своєму складі передавачі або перадавачі та приймачі. Торговельна марка: VOLKSWAGEN. Фірма виробник VOLKSWAGEN. Країна виробництва: DE, в якій, враховуючи транспортування, митну вартість автомобіля вказано в розмірі 18100 євро.

За поданою до митного оформлення митною декларацією спрацювала система АСАУР (автоматизована система аналізу та управління ризиками), якою сформовано форми контролю за наступними кодами: 103-1, 105-2, 106-2, з наступним формулюванням: "Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел." Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 25050,00". Також було запропоновано надати позивачеві додаткові документи, для підтвердження заявленої митної вартості автомобіля.

В ході здійснення митного контролю було встановлено, що надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

Відповідно до поданих до митного оформлення документів, а саме рахунку-фактури (інвойс/купча) від 08.05.2019 № FVZ18210 продаж транспортного засобу здійснює компанія Monty Care s.r.o. Rybna 716/24, Stare Mesto, 110 00 Praha 1, Ceska republika, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 24.04.2019 № власником транспортного засобу є Fordonsmakiama Stocholm Citi AB Smista Alle 32 141 74 Segeitorp, a також згідно рахунку-фактури розрахунок мав бути банківським переказом. При цьому, жодного банківського платіжного документа на письмову вимогу митного органу надано не було.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, його власником є особа, яка не здійснювала продаж в адресу отримувача, а саме Fordonsmakiama Stocholm Citi AB, а не Monty Care s.r.o., який є продавцем по договору купівлі-продажу №72/2019 від 08.05.2019 та заявлений як власник транспортного засобу, придбаного позивачем (п. 1.1 договору купівлі - продажу №72/2019 від 08.05.2019).

Тобто, в даному випадку, судова колегія погоджується з доводами відповідача, що до митного оформлення було подано документи, які жодним чином не підтверджували право власності, або набуття право власності компанією Monty Care s.r.o. на автомобіль, придбаний та експортований на митну територію України позивачем.

Вказана обставина позивачем під час розгляду справи не спростована та жодним чином не пояснена, а судом першої інстанції залишена без уваги.

Окрім того, судова колегія, надаючи оцінку повідомленню від 11.05.2019 про вартість транспортних витрат на перевезення та страхування автомобіля (а.с.30), де визначено, що вказані витрати склали 100 Євро, зазначає наступне.

В даному випадку, у вказаному документі відсутні відокремленні конкретні числові значення як витрат на транспортування транспортного засобу, так і витрат на його страхування. Також, відсутні відомості про транспортну накладну, або будь-які інші товаросупровідні документи, що унеможливлює встановлення належності зазначеного повідомлення до вищевказаної операції купівлі-продажу автомобіля, що мала місце 08.05.2019 року між ОСОБА_1 та Monty Care s.r.o.

Тобто, понесені позивачем витрати на транспортування транспортного засобу та на його страхування, документально не підтверджені.

Вказана обставина позивачем також жодним чином не пояснена, а позиція відповідача з цього приводу не спростована.

Частиною третьої ст.53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, подані до митного оформлення товару позивачем, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом десяти алендарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. б ст.53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за| власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як встановлено в ході розгляду справи, митним органом за для сприяння можливості позивачу обгрунтувати митну вартість придбаного ним транспортного засобу та обрати метод визначення такої вартості, було запропоновано декларанту надати документи, які підтверджують митну вартість товарів та пояснено, що декларант має право за власною ініціативою надати інші документи.

Декларант листом від 14.05.2019 №14/05 надав митному органу копію витягу з митної бази Європи про підтвердження вивозу даного автомобіля - Коmunikat ІЕ599 від 08.05.2019, копію митної експортної декларації країни - відправника (ЕХ), а також повідомив, що інші документи надаватись не будуть, в тому числі й ті, що вимагалися митним органом для підтвердженні заявленої митної вартості, в порядку ст. 53 МК України.

Пунктами 5, 7 ст.58 МК України визначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, витрати на транспортування та на страхування цих товарів.

За положеннями ст. 52 МК України відомості про складові митної вартості повинні бути документально підтверджені.

Відповідно до п.6 та п.8 ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.б ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленій товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митноц вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком ті відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, «Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, відповідно до пп.2, 3 статті 58 застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) по причині відсутності у органу доходів і зборів інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні (мали ідентичний термін та умови експлуатації, комплектацію, пробіг, технічний стан та ін.). Визначити митну вартість за другорядними методами (ст.62 МКУ) та (ст.63 МКУ) неможливо з причини відсутності у органу доходів і зборів вартісної основи для розрахунку митної вартості.

В даному випадку, джерелом числового значення митної вартості є ЕМД від 26.02.2019 № UA40101/2019/015389 за якою оформлено товар «1. Автомобіль легковий призначений для перевезення людей по дорогам загальногопризначення, що був у використанні, - марка: VOLKSWAGEN; - модель: НОМЕР_3 ; - номер кузова: НОМЕР_4 - 1шт; - тип: універсал; - колір: коричневий; - календарний рік виготовлення: 2015; - модельний рік виготовлення: 2015 ;- дата першої реєстрації: 19.02.2015; - роб. обє`м циліндрів двигуна: 2967смЗ; - потужність двигуна: 193 кВт; - вид палива: дизель; - номер двигуна: нема даних; - колісна формула 4x4; - країна виробництва: Німеччина (DE); - торгова марка: VOLKSWAGEN; - виробник: VOLKSWAGEN AG; Автомобіль не містить в соєму складі передавачі або передавачі та приймачі.»

Судом встановлено та не заперечено позивачем, що уповноваженою особою декларанта ні до митного оформлення, ні на вимогу інспектора не було подано додаткових документів, які б підтвердили заявлену митну вартість товару.

Отже, як вбачається із зазначеного вище, у митниці були усі законні підстави для виникнення обгрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості експортованого позивачем автомобіля.

Як зазначає в своєму рішенні від 31 березня 2015 року (справа № 21-127а15) Верховний Суд України, «аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовуваванням додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості, що може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.»

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Слід зазначити, що саме позивач на стадії декларування товару (подання декларації та інших документів) зобов`язаний довести та надати докази (відповідні документи) того, що має право декларувати товари за основним методом - за ціною договору (контракту), і лише у разі надання таких документів, контролюючий орган за наявності у нього сумнівів може витребувати додаткові документи, що передбачені ч. 4ст. 53 Митного кодексу України.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем доведено обґрунтованість сумнівів в заявленій декларантом митній вартості, з врахуванням документів, поданих до митного оформлення товару.

Митні органи наділені виключною компетенцією в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою їм надано повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що у зв`язку з наявністю умов, визначених ч. 3 ст. 53 МК України, у митного органу були наявні правові підстави для витребування у декларанта додаткових документів.

Тобто, відповідачем доведено неможливість визначення митної вартості експортованого позивачем автомобіля за ціною контракту (метод 1) та необхідність визначення митної вартості товару за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України).

Таким чином, судова колегія приходить до висновку про неможливість визначення митної вартості автомобіля за першим основним методом за ціною контракту з підстав ненадання декларантом позивача документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару.

Застосування при визначенні митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу за резервним методом колегія суддів вважає правомірним.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Вінницької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401010/2019/00091 від 17.05.2019 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA401000/2019/000044/1 від 17.05.2019 є безпідставними та необгрунтованими, що має наслідком відмову в їх задоволенні.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Враховуючи викладене в сукупності, колегія суддів зазначає, що відповідачем правомірно вжито заходів для встановлення дійсної вартості товару та правомірно винесено картку відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401010/2019/00091 від 17.05.2019 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA401000/2019/000044/1 від 17.05.2019.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.