Справа № 160/12992/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд. у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у місті Дніпрі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Ремонтно-монтажне підприємство "Харчовик" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа: Кам`янська міська рада про визнання протиправною та скасування податкової консультації, -
21.12.2019 р. Приватне акціонерне товариство Ремонтно-монтажне підприємство Харчовик звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа: Кам`янська міська рада, в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати податкову консультацію №1155/ІПК/04-36-04-04-21 від 04.11.2019 р.
В обґрунтування позову позивач вказує, що не згоден з наданою відповідачем податковою консультацією №1155/ІПК/04-36-04-04-21 від 04.11.2019 р., вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Позивач пояснює, що практична необхідність отримання податкової консультації полягала у тому, щоб в подальшому вірно застосовувати норми Розділу XII Податкового кодексу України при визначенні, нарахуванні та сплаті сум орендної плати за земельну ділянку, яка перебувала у його користуванні. Разом із запитом на отримання індивідуальної податкової консультації відповідачу було надано належним чином завірену копію договору купівлі-продажу ННМ №921237 від 11 лютого 2019 року, який свідчить про перехід права власності на нежитлову споруду та, відповідно, права оренди земельної ділянки, на якій розташовано об`єкт нерухомості до іншої особи. при винесенні спірної індивідуальної податкової консультації Відповідач не врахував даної обставини та дійшов до помилкових висновків, в тому числі щодо державної реєстрації припинення права користування земельної ділянки або реєстрації права оренди новим власником. Позивач вважає, що перестав бути землекористувачем та відповідно платником земельного податку.
У відповідності до ч.1 ст.173 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі.
Згідно положень ст.ст.175, 182 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач - заперечення.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст.192 КАС України).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 р. відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 22.01.2020 р. об 11:40 год.
У зв`язку із клопотанням відповідача про оголошення перерви у судовому засідання для надання часу для підготовки відзиву на позовну заяву та неявкою у підготовче засідання третьої особи, суд ухвалив оголосити перерву до наступного підготовчого судового засідання, яке призначено 17.02.2019 р. об 11:00 год.
31.01.2020 р. засобами електронного зв`язку суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач вважає, що податкова консультація від 04.11.2019 №1155/ІПК/04-36-04-04-21 є такою, що надана виключно в межах діючого законодавства, а саме керуючись ст. 52 ПК України та містить усі обов`язкові складові, а тому є правомірною та не підлягає скасуванню. Позиція податкового органу аналогічна тій, що викладена у податковій консультації. Так, товариство є платником орендної плати за земельну ділянку до дати державної реєстрації припинення (відчуження) права оренди земельної ділянки, на якій розташований Об`єкт, придбаний у власність іншою юридичною особою, та/або реєстрації новим власником Об`єкту права оренди на таку земельну ділянку. Також повідомлено суд, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 30.01.2020 право оренди земельної ділянки зареєстроване за ПрАТ «Ремонтно-монтажне підприємство «Харчовик». Виходячи з викладеного, відповідач вказує про доцільність в даному випадку звернутись до органів місцевого самоврядування за місцем укладення договору оренди земельної ділянки для його розірвання у зв`язку із продажем нерухомого майна розміщеного на цій земельній ділянці.
У підготовче судове засідання 17.02.2020 р. прибули уповноважені представники сторін, які надали пояснення по суті спору.
Представником позивача було надано відповідь на відзив на позовну заяву з доказами направлення її екземпляру на адресу відповідача, згідно якої наполягає на своїй правовій позиції, яка викладена у позові.
Представником позивача було отримано під підпис екземпляр відповіді на відзив на позовну заяву у судовому засіданні.
Суд ухвали витребувати від третьої особи пояснення по справі, у зв`язку із чим судовий розгляд справи відкладено до 11:20 год. 04.03.2020 р.
Ухвалою суду від 24.02.2020 р. строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів.
У підготовче судове засідання 04.03.2020 р. прибули уповноважені представники сторін.
Представник позивача надав письмові пояснення по справі.
Суд ухвалив закінчити підготовче провадження у справі та призначити розгляд справи по суті на 30.03.2020 о 09:30 год.
У судове засідання 30.03.2020 р. сторони та третя особа не з`явилися, засобами електронного зв`язку суду надіслали клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із карантином.
Суд визнає поважними причини неявки сторін та третьої особи у судове засідання 30.03.2020 р. через оголошення загальнодержавного карантину згідно постанови КМУ №211 від 11.03.2020 р. «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу CODIV-19» та впровадження низки заходів на виконання рішення уряду відносно даного питання.
Разом з тим, враховуючи законодавчо визначені гарантії щодо розгляду справи належним судом у розумний строк, а також те, що судом надано достатньо часу для подання сторонами у справі доказів в обґрунтування та заперечення позову, вжито усі необхідні заходи щодо реалізації прав осіб на доступ до правосуддя і судовий захист, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення справи по суті, тому можливо здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження, за наявними в матеріалах справи доказами, право суду на яке передбачено ст.205 КАС України.
У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
04.11.2019 р. ГУ ДПС у Дніпропетровській області, за наслідками розгляду звернення позивача надало індивідуальну податкову консультацію за № 1155/1ПК/04-36-04-04-21, яка була зареєстрована в ДПС України в Єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій, наступного змісту.
Товариство проінформувало про припинення (відчуження) права власності на об`єкт нерухомості - виробничий комплекс (далі - Об`єкт), розташований на земельній ділянці, яка на дату припинення права власності на об`єкт перебуває на підставі чинного договору оренди землі (далі Договір) у користуванні товариства.
Товариство просить роз`яснити порядок справляння плати за земельну ділянку державної або комунальної власності, на якій розташований об`єкт, власником якого є інша юридична особа.
Землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права користування земельною ділянкою (п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України).
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є Договір оренди такої земельної ділянки (ст. 288 Податкового Кодексу України).
Відповідно до вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право оренди, а також відчужене право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ст. 8-1 Закону України «Про оренду землі»).
Порядком надання органами місцевого самоврядування до контролюючих органів інформації про укладення, припинення або внесення змін до угод оренди землі, встановленим п. 288.1 ст. 288 Кодексу, зобов`язано такі органи надавати контролюючим органам інформацію про укладання нових, внесення змін до існуючих договорів з оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Таким чином, товариство є платником Плати до дати державної реєстрації припинення (відчуження) права оренди земельної ділянки, на якій розташований Об`єкт, придбаний у власність іншою юридичною особою, та/або реєстрації новим власником Об`єкту права оренди на таку земельну ділянку.
Позивачу роз`яснено, що податкова консультація має індивідуальних характер і може використовуватись виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п.52.2 ст. 52 ПК України.
З викладеного вбачається, що спірним у даній справі є статус позивача у відносинах, які склалися між сторонами, з якого визначається його обов`язок щодо справляння податку за користування земельною ділянкою чи відсутність такого обов`язку.
Досліджуючи податкову консультацію на предмет її відповідності закону суд виходить з наступного.
Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковою консультацією є допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.
Відповідно до п. 52.1 ст. 52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п. 52.2 ст. 52 ПК України).
Згідно п. 53.3 ст. 53 ПК України, платник податків може оскаржити до суду, як правовий акт індивідуальної дії, податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.
Вказана позиція узгоджуються з правовою позицією викладеною у постановах Верховного суду від 31.01.2018 по справі №822/2624/16, від 17.04.2018 року по справі №826/2032/16.
За приписами пункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, землекористувачі це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).
Згідно з пунктами 288.1 288.4 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
За приписами частин першої та другої статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Статтями 125 і 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують і положення статті 377 Цивільного кодексу України.
Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою (пункт «е» частини першої статті 141 Земельного кодексу України).
Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.
Верховний Суд України у постанові від 8 червня 2016 року (справа №21-804а16) та постанові від 12 вересня 2017 року (справа №21-3078а16), сформулював правову позицію: якщо особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Отже, до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати орендної плати, на якій розташоване набуте ним майно.
Таким чином, з моменту відчуження будівлі, розташованої на земельній ділянці, позивач перестав користуватися земельною ділянкою, на якій розташована будівля.
Отже, рішенням суду встановлено, що позивач не є користувачем земельної ділянки.
В силу положень ч. 4 ст. 78 КАС України, встановлені у рішенні суду, яке набрало законної сили обставини мають преюдиційне значення при вирішенні даної справи по суті.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що станом на поточну дату Договір оренди не розірвано, що вказує, на те, що орган місцевого самоврядування не вчиняє дій для врегулювання орендних відносин між сторонами.
На вимогу суду пояснення по суті спору Кам`янсько міською радою подані не були, причини ненадання пояснень суду не повідомлені.
У відповідності до ст. 52 ПК України, індивідуальна консультація має містити наступі складові:
опис питання, що порушуються;
обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин справи, вказаних у зверненні;
висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.
Наявність чи відсутність цих складових у своїй сукупності надають підстави для висновку про належність письмового документа до податкової консультації (позиція Верховного Суду у постанові за результатами розгляду адміністративної справи від 17.04.2018 №826/2032/16).
Суд зазначає, що податкова консультація, яка оскаржується не відповідає вказаним критеріям, оскільки окрім встановленого судом вище, містить висновки, які зачіпають права третіх осіб, що суперечить принципу індивідуальності такої консультації.
Так, відповідач вказав, що товариство є платником плати до дати державної реєстрації відчуження права оренди земельної ділянки, на якій розташовано Об`єкт, придбаний у власність іншою юридичною особою, та/або реєстрації новим власником Об`єкту права оренди на таку земельну ділянку.
Проте, законом не покладено на позивача обов`язку вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію прав користування земельною ділянкою новим власником.
Згідно усталеної практики, платники податків несуть індивідуальну відповідальність за свої дії.
Також слід зазначити, що відповідно до статті 7 Закону України «Про оренду землі», до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також: переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Одночасно з цим державній реєстрації відповідно до зазначеного закону підлягає Договір суборенди земельної ділянки (стаття 8 Закону), право оренди земельної ділянки (стаття 6 Закону), відчужене право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (стаття 8-1 Закону).
При цьому, порядок державної реєстрації відчуження права оренди встановлено статтею 8-1 Закону, згідно якої право на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності не може бути відчужено її орендарем іншим особам, внесено до статутного капітану, передано у заставу, крім передбачених частиною другою цієї статті випадків. Право па оренду земельної ділянки державної або комунальної власності, наданої для будівництва житлового будинку, може бути відчужене орендарем за згодою орендодавця у разі, якщо таке будівництво розпочате, на строк та на умовах, визначених первинним договором оренди, або якщо таке відчуження передбачено первинним договором оренди. Орендар, що має намір відчужити право оренди земельної ділянки за згодою орендодавця, подає особисто або надсилає рекомендованим листом орендодавцеві відповідну заяву. Орендодавець у місячний строк з дня отримання заяви письмово надає орендарю згоду на відчуження права оренди земельної ділянки або вмотивовану відмову в наданні такої згоди. У разі якщо в установлений цією статтею строк орендодавець не надав згоди на відчуження права оренди земельної ділянки або вмотивованої відмови в її орендар може відчужувати право оренди земельної ділянки через десять робочих днів з дня закінчення цього строку.
Тобто, аналіз статті 8-1 Закону свідчить про те, що порядком державної реєстрації відчуження права оренди передбачено таку реєстрацію лише у певних випадках:- відчуження права оренди земельної ділянки, наданої під будівництво; відчуження за згодою орендодавця; відчуження, передбачене первинним договором оренди ділянки.
Натомість у спірних відносинах, не відбувалося відчуження права оренди в розумінні зазначеної статті.
Відтак твердження відповідача у податковій консультації про державну реєстрацію відчуження права оренди, не має жодного правого підґрунтя.
Підсумовуючи викладене, встановленими під час судового розгляду обставинами справи у взаємозв`язку із нормами законодавства підтверджено, що позивач з огляду на те, що не є користувачем земельної ділянки, не може бути платником орендної плати за неї.
У зв`язку із чим оскаржувана податкова консультація є такою, що не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
При цьому, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За наведених обставин у сукупності, позов підлягає задоволенню.
За результатами розгляду даної справи, сплачений судовий збір за подання даного позову підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань відповідно до ст. 139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 11, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд, -
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Ремонтно-монтажне підприємство "Харчовик" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа: Кам`янська міська рада про визнання протиправною та скасування податкової консультації, -задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати податкову консультацію №1155/ІПК/04-36-04-04-21 від 04.11.2019 р.
В порядку розподілу судових витрат стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Ремонтно-монтажне підприємство "Харчовик" документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 1921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова