Справа № 725/7372/19
Суддя: Семенко О. В.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/7372/19
Провадження № 2-а/727/24/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі: головуючого судді: Семенко О.В.

при секретарі Гомонович Н.Г.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача Топала А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), представник позивача адвокат Топала Анатолій Миколайович до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Семенова Максима Валерійовича (1-ий батальйон 4 рота) про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Семенова Максима Валерійовича (1-ий батальйон 4 рота) про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що постановою серії ЕАК №1861417 про адміністративне правопорушення від 14.12.2019 року ст.лейтенант поліції Семенов М.В., командир взводу УПП в Чернівецькій області, його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Зі змісту постанови вбачається, що позивач нібито керуючи транспортним засобом NISSAN QASHQAI, номерний знак НОМЕР_1 , 14.12.2019 року о 15 год. 14 хв. 37 сек., рухаючись по вул.Сагайдачного, 2 в м.Чернівці, порушив вимоги дорожньої розмітки 1.4 , чим порушив п.8.5.1 ПДР - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки.

Вважає вказану постанову протиправною, незаконною та такою що підлягає скасуванню.

Вказав, що в той день він на своєму автомобілі рухаючись по вул.Сагайдачного, 2 в м.Чернівці і у зв`язку з поломкою автомобіля зупинився на вказаній вулиці напроти магазину « Столяр » по виробу столярних виробів. Увімкнувши аварійну сигналізацію на автомобілі, позивач вийшов та направився до вказаного магазину, так як у вказаному магазині працює його знайомий, якого він попросив допомогти йому, так як він являється інвалідом третьої групи. Однак він не встиг зайти до магазину, його покликала дружина та повідомила, що його викликають працівники поліції. Працівники поліції здійснювали на нього психологічний тиск, він у відповідь звертався до них з повагою, вказував що нічого не порушував. На місці події інспектори поліції постанови не складали, про винесення постанови він дізнався з листа, який знайшов в поштовій скриньці.

Вказав, що там де він зупинився, ніякої розмітки не було.

Посилаючись на вимоги ст.ст.7, 251, 247 КУпАП, ст.62 Конституції України, просив поновити строк на оскарження постанови. Визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАК №1861417 від 14.12.2019 року про притягнення його ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень. Провадження у справі закрити.

Згідно ст.286 ч.1 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

24 січня 2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці по даній справі відкрито провадження в порядку ст.286 КАС України, призначено справу до розгляду та надано відповідачу строк для подачі відзиву на адміністративний позов.

04 лютого 2020 року Відповідачем спрямовано на адресу суду відзив на адміністративний позов в якому відповідач зазначив, що вказаний позов є необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам діючого законодавства.

Зокрема відповідач вказував, що з матеріалів про адміністративне правопорушення було встановлено, що 14.12.2019 року під час виконання службових обов`язків поліцейський виявив автомобіль NISSAN QASHQAI, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 в м.Чернівці по вул.Сагайдачного, 2 , який порушив вимоги дорожньої горизонтальної розмітки 1.4 - позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаком 3.34 і наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру, чим порушив п.8.5.1 ПДР.

Поліцейський відповідно до вимог Закону України «Про національну поліцію», представився Позивачу, роз`яснив права та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення та накладено стягнення 255 грн.

Підстава на яку посилається Позивач для скасування оскаржуваної постанови повністю спростовується доданими до відзиву відеозаписом, на якому зафіксовано процедуру розгляду справи та ознайомлення Позивача з його правами як громадянина України передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Також на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського зафіксовано факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, а саме порушення вимоги дорожньої розмітки.

Вважають, що в діях Позивача є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, Інспектор поліції мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу, пред`явив законну та обґрунтовану вимогу щодо надання документів передбачених законодавством, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів, постанова є обґрунтованою, доводи Позивача безпідставні і необґрунтовані. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просили відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача Топала А.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Позивач надав пояснення аналогічні викладеним в позові, додатково вказав, що в його транспортному засобі була поломка, а саме праві двері не зачинялись і він вирішив поїхати на вулицю Сагайдачного для того, щоб віддати на ремонт запчастину від дверей. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу без сторін на підставі наявних у ній матеріалів.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В ч.1 ст.5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.2 ст.286 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Суд, виходячи з даних вимог закону, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 грудня 2019 року старшим лейтенантом батальйону 1, роти 4, командиром взводу УПП в Чернівецькій області Семеновим Максимом Валерійовичем, винесено постанову серії ЕАК №1861417 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень (а.с.7).

Відповідно до зазначеної постанови позивач ОСОБА_1 14 грудня 2019 року о 15:14:37 год. керуючи транспортним засобом NISSAN QASHQAI, номерний знак НОМЕР_1 ,по вулиці Сагайдачного, 2 в м.Чернівці, порушив вимоги дорожньої розмітки 1.4, чим порушив п.8.5.1 Правил дорожнього руху Порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП і накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень (а.с.7).

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також визначено, що постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Виносячи оскаржувану постанову, відповідач дотримався вимог статей 251, 254, 283 КУпАП і прийняв повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості.

Зокрема щодо самого факту вчинення позивачем порушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, слід зазначити наступне.

Так, частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до розділу 34 Правил дорожнього руху України «Дорожня розмітка» - позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаком 3.34 і наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру.

Згідно п.8.5.1 ПДР України, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з наявних матеріалів, при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності інспектором були з`ясовані і доведені обставини, які свідчать, що в діях позивача є ознаки адміністративного правопорушення, тому відповідач правомірно склав постанову про адміністративне правопорушення, оскільки позивач порушив вимоги п.1.4 розділу 34 та п. 8.5.1 ПДР України.

Суд не вбачає незаконності та протиправності дій інспектора щодо позивача, який порушив п.1.4 розділу 34 та п. 8.5.1 ПДР України, у зв`язку з чим був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності.

Позивачем не надано жодних доказів про неправомірне складання постанови, а також про відсутність в його діях порушень ПДР України.

Судом встановлено та підтверджено доказами, наданим представником відповідача, а саме відеозаписами фіксації вчиненого правопорушення, а також дисколацією технічних засобів регулювання дорожнім рухом по вул. Сагайдачного в м. Чернівці, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом NISSAN QASHQAI, номерний знак НОМЕР_1 , порушив п.1.4 розділу 34 та п. 8.5.1 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП у відповідності з постановою від 14.12.2019 року.

В судовому засідання, сам Позивач ОСОБА_1 не заперечував самого факту зупинки транспортного засобу в забороненому місці, а також вказав, що поломка в його транспортному засобі відбулась на іншій вулиці м.Чернівці і він із зазначеною поломкою продовжив рух далі.

При цьому, Позивач вказував, що його зупинка була вимушена у зв`язку з поломкою правих дверцят автомобіля.

Однак, такі твердження позивача спростовуються наданими відповідачем відеоматеріалами, а саме як вбачається з оглянутого в судовому засіданні відео з нагрудних камер поліцейських, позивач ОСОБА_1 не заперечував самого факту зупинки транспортного засобу в забороненому місці та не вказував інспектору поліції на те, що у його автомобіля наявна поломка дверцят.

Таким чином, позивачем не надано жодних підтверджень того, що в його автомобілі була поломка, яка викликала нагальну потребу в зупинці транспортного засобу та такі пояснення Позивача є непослідовними і суд їх розцінює як його бажання ухилитись від відповідальності за вчинене.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача і звертає увагу, що відповідно до ч.4 ст. 161 КАС Українки, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Всупереч свого обов`язку надання доказів позивач при зверненні до суду та під час початку судового розгляду не зазначив будь-яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема: що відповідач порушив порядок розгляду адміністративної справи, не повідомив про час та місце розгляду справи; не надано доказів того, що працівником поліції проігноровано пояснення позивача, хоча посилання на це міститься в позовній заяві.

Беззаперечно на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладено тягар доказування наявності складу адміністративного правопорушення, однак відповідачем, відповідно до ст. 77 КАС України надано суду відеоматеріали з нагрудних камер поліцейських, згідно яких вбачається порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Крім цього, наявні у справі докази, зокрема, постанова та відеоматеріали, дають суду підстави зробити висновок про те, що позивачем вчинено заборонено зупинку, що є порушенням вимог п.1.4 розділу 34 та п. 8.5.1 ПДР України. Тому суд приймає доводи позивача як такі, що не підтверджені матеріалами справи і вважає, що факт порушення позивачем ч.1 ст.122 КУпАП доведеним.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з п.1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 р. вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання ними правами.

Судом враховано, що відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 згідно розділу III пункту 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, суд вважає, що інспектором роти №4 взводу №1 БУПП в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції Семеновим Максимом Валерійовичем здійснено контроль за дотриманням ПДР України та за експлуатацією транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Судом встановлено, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності прийнята уповноваженою на те особою, в межах її компетенції, з дотриманням порядку, визначеного КУпАП.

Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в судовому засіданні обставин справи, досліджених доказів, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд прийшов до висновку, що дії інспектора щодо накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП на позивача є правомірними та законними, доводи позивача про те, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню є недоведеними та необґрунтованими, оскільки доказів, які б спростовували вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення, з боку позивача не надано. При розгляді справи були з`ясовані і доведені обставини, які свідчать, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП. Вина позивача ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, доведена. В зв`язку з викладеним позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.33, 245, 251, 252, 254, 258, 268, 279, 280, 283, 287 КУпАП, ст.ст.5, 6, 9, 10, 11, 12, 72, 77, 241-246, 257-263, 286 ч.4, 295 КАС України, ч.1 п.15 п.п.15.5 розділу VІІ Перехідних положень КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Семенова Максима Валерійовича (1-ий батальйон 4 рота) про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАК №1861417 від 14.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

В порядку ст.243 ч.3 КАС України, складання повного тексту судового рішення відкладено до 5 днів.

СУДДЯ О.В.Семенко