Справа № 640/7584/20
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 квітня 2020 року м. Київ № 640/7584/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., розглянувши заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до дільничного офіцера поліції Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта Коутного Петра Вікторовича (02217, м. Київ, вул. Т. Драйзера, 9-Б), третя особа: ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис серії АА № 005408, винесений 05.03.2020 дільничним офіцером поліції Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшим лейтенантом Коутним Петром Вікторовичем.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії термінового заборонного припису серії АА № 005408, винесеного 05.03.2020 дільничним офіцером поліції Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшим лейтенантом Коутним Петром Вікторовичем.

Заява обґрунтована очевидною протиправністю оспорюваного рішення та тим, що невжиття таких заходів забезпечення позову унеможливить як ефективний захист, так і поновлення порушеного права позивача, зокрема і права користування власним нерухомим майном, житлом, яке неправомірно було порушено шляхом винесення оскаржуваного припису із зобов`язанням залишити місце проживання постраждалої особи фактично строком на 70 днів, хоча належна позивачеві 1/2 частина квартири ( АДРЕСА_3 ) не є місцем проживання "постраждалої" ОСОБА_3 , і ніколи не було.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши подану заяву, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частинами першою, другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Таким чином, у кожному конкретному випадку суд, виходячи з наданих доказів, зобов`язаний встановити, чи є хоча б одна з обставин для вжиття заходів забезпечення позову, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Позивач стверджує про спірний припис створює перешкоди у користуванні власністю: квартирою АДРЕСА_4 .

Так, з долученої до позовної заяви інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що у спільній частковій власності ОСОБА_1 перебуває 1/2 частина квартири АДРЕСА_4 .

Підставою виникнення права власності зазначено постанову Київського апеляційного суду від 02.10.2019 у справі № 754/1492/17.

Поряд з цим, з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 754/1492/17 зупинено дію постанови Київського апеляційного суду від 02.10.2019 до закінчення касаційного провадження.

Указані обставини свідчать про існування невирішеного майнового спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та одночасно спростовують доводи позивача про наявність перешкод у користуванні власністю.

Суд також звертає увагу, що заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з доданих до позовної заяви матеріалів, будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може ускладнити виконання рішення суду чи призвести до необхідності докладати значні зусилля для відновлення прав позивача - суду не надано.

Крім того, оцінка доводів позивача про протиправність оспорюваного рішення буде надана судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини восьмої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко