Справа № 500/1694/19
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/1694/19 пров. № А/857/2367/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року в справі №500/1694/19 (суддя Мандзій О.П., час ухвалення 12 год. 44 хв., повне судове рішення складено 11.11.2019, м. Тернопіль) за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Галицької митниці Держмитслужби, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/000605/2 від 10.04.2019 року.

Рішенням від 04 листопада 2019 року Тернопільський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Галицька митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган встановив, що декларант не надав усіх документів, які підтверджують числові значення митної вартості товару. Так, виписка по банківському рахунку №57 від 01.03.2019 компанії Global Triangle AB (продавця) не містить посилання на рахунок - фактуру №JTT 039 від 11.03.2019, а також не містить інформації про придбаний товар, що, в свою чергу, не дає можливості ідентифікувати даний документ із придбаним транспортним засобом та здійсненою операцією купівлі-продажу.

Відтак, ні до митного оформлення, ні на вимогу митниці позивач не надав банківського платіжного документа про здійснену оплату за придбаний транспортний засіб, що стосується оцінюваного товару, хоча, на виконання пп.4 ч.2 ст. 53 МК України такі документи він зобов`язаний був подати.

Не подано позивачем і додаткових документів на вимогу митниці під час проведення процедури консультацій між сторонами. Інформація з інтернет-ресурсів та фактура №JTT 039 від 07.03.2019 не є запитуваними документами.

Внаслідок цього митний орган застосував резервний метод визначення митної вартості транспортного засобу, скоригувавши митну вартість на підставі інформації щодо вартості транспортного засобу, обрахованого згідно schwackenet.de на рівні 21 400 євро.

З наведених підстав відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару прийняте в порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень митного органу, які визначені чинним законодавством України.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

ОСОБА_1 правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що позивачем ОСОБА_1 придбано в нерезидента - Global Triangle AB легковий автомобіль марки Volvo, модель Xc60, 2015 року випуску, 2016 модельний рік, номер кузова НОМЕР_1 , за ціною 140200,00 шведських крон, про що свідчить рахунок-фактура (інвойс) №JTT 039 від 11.03.2019 року (а.с.11-12).

Агентом з митного оформлення 27.03.2019 року було подано до митного оформлення митну декларацію №UA403030/2019/006563, в якій заявлено до митного оформлення товар - автомобіль легковий, марки Volvo, модель Xc60, 2015 року випуску, 2016 модельний рік, номер кузова НОМЕР_1 , за основним методом - ціною договору у розмірі 140200,00 шведських крон (а.с.46).

Одночасно із митною декларацією надано ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, зокрема: рахунок-фактура (інвойс) №JTT 039 від 11.03.2019 року (а.с.11-12), декларацію про походження товару № від 11.03.2019 року, акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2019/19104 від 17.03.2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 11.03.2019 року (а.с.9-10), платіжний документ, що підтверджує вартість товару (виписка із рахунку продавця) № 57 від 01.03.2019 року (а.с.15-16), некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість №JTT 039 від 07.03.2019 року (а.с.51), внутрішній договір (контракт) доручення ННТ 573951 від 15.03.2019 року, договір про надання послуг митного брокера від 07.03.2019 року, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні серії НОМЕР_4 від 10.04.2002 року, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні серії НОМЕР_5 від 10.11.2016 року, ALD Bil від 20.02.2019 року, довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, інформації з Інтернет-ресурсу від 26.03.2019 року, сервісну книжку від 14.09.2015 року, фото одометра від 26.03.2019 року, митну декларацію країни відправлення №19РL402010Е0306294 від 16.03.2019 року (а.с.17-18), сертифікат відповідності колісного транспортного засобу № UA.009.87631-19 від 20.03.2019 року, паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України серії НОМЕР_7 від 16.02.2016 року.

Під час автоматизованого контролю, автоматизованою системою митного оформлення "Інспектор" було згенеровано форми митного контролю: "103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених ЄАІС Держмитслужби"; "105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів"; "106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів". Також, автоматизованою системою митного оформлення "Інспектор" проінформовано: "Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 20550,00" (а.с.47).

Посадовою особою підрозділу митного оформлення направлено до спеціалізованого підрозділу - відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання запит №377 від 27.03.2019 року щодо правильності визначення митної вартості товарів (а.с.48).

Також Тернопільською митницею ДФС 27.03.2019 року розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання оригіналів товаросупровідних документів згідно з вимогами п.2 ст.264 МК України та відповідно до ч.2 ст.53 МК України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст.53 МК України надати (за наявності): копію митної декларації країни відправлення; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (а.с.49).

На вимогу митного органу уповноваженою особою позивача додатково надано (а.с.50) 28.03.2019 року інформацію з інтернет-ресурсу blocket.se, інформацію з інтернет-ресурсу mobile.de та 03.04.2019 року рахунок-проформа №JTT 039 від 28.0.2019 року (а.с.13-14).

За результатами розгляду поданої електронної митної декларації №UA403030/2019/006563 від 27.03.2019 року та доданих до неї документів, в тому числі рахунку-фактура (інвойс) №JTT 039 від 11.03.2019 року, прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/000605/2 від 10.04.2019 року, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом визначення митної вартості товарів згідно зі ст.64 МК України у розмірі 21400,00 євро (а.с.20).

За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу згідно Інтернет каталогу SchwaсkeNet.de на рівні 21400,00 євро (а.с.81-85).

Внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості №UA403000/2019/000605/2 від 10.04.2019 року відповідачем відмовлено у митному оформлені товарів за заявленою декларантом митною вартістю та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA403030/2019/00403, якою позивачу відмовлено у митному оформлені (випуску) товарів (а.с.23).

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару №UA403000/2019/000605/2 від 10.04.2019 року, позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, при цьому сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях та жодним чином не обґрунтовані й не підтверджені. Суд вважав, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості імпортованого товару, натомість відповідач не довів правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем автомобіля.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України. Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант повинен подати: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні документи або бухгалтерські документи; страхові документи, які містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вищезазначених документів: копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

В рішенні про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/000605/2 від 10.04.2019 року відповідач зазначив, що в документах, поданих до митного оформлення наявні розбіжності. Зокрема, рахунок-фактура (інвойс) №JTT 039 виставлений покупцеві 11.03.2019 року, а оплата згідно платіжного документу, що підтверджує вартість товару №57, здійснена 01.03.2019 року. У платіжному документі платником зазначено ОСОБА_1 , однак її перебування за кордоном в даний період не підтверджено. Транспортний засіб був придбаний та ввозився на митну територію України посередником згідно з довіреністю, датованою 15.03.2019 року, проте купівля-продаж даного товару здійснена 11.03.2019 року, тобто без законних на те підстав. До митного оформлення митну декларацію країни відправлення представлено не було. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч.2 ст.53 МК України, а саме: платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи, та додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару подаються до митного оформлення товару, якщо рахунок сплачено, а інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару - за наявності.

Отже, банківські платіжні документи подаються при митному оформленні у випадку, якщо рахунок сплачено, а інші платіжні документи - при наявності, що свідчить про відсутність обов`язку декларанта при митному оформленні товару подавати платіжні документи, які підтверджують оплату вартості товару і таким чином засвідчувати митну вартість товару. Платіжні документи, на думку суду, є додатковими документами, які підтверджують митну вартість товару і надаються у разі їх наявності.

Водночас, вартість придбаного легкового автомобіля марки Volvo, модель Xc60, 2015 року випуску, 2016 модельний рік, номер кузова НОМЕР_1 , у розмірі 140200,00 шведських крон підтверджується рахунком-проформою №JTT 039 від 28.02.2019 року, рахунком-фактурою (інвойс) №JTT 039 від 11.03.2019 року та платіжним документом №57 від 01.03.2019 року.

Як слідує з відповіді на адвокатський запит Global Triangle AB, згідно з рахунком-проформою №JTT 039 від 28.02.2019 року, було проведено повну попередню оплату 01.03.2019 року за автомобіль марки Volvo, модель Xc60, номер кузова НОМЕР_1 , від імені ОСОБА_1 через представників компанії Global Triangle AB в Україні, що підтверджується випискою з банку № 57 від 01.03.2019 року (а.с.69-70).

При цьому, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати, так і часові рамки оплати (передоплата), ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару.

Таким чином, посилання митного органу про неможливість визнати вартість імпортованого товару у зв`язку з тим, що рахунок-фактура (інвойс) №JTT 039 виставлений покупцеві 11.03.2019 року, а оплата згідно платіжного документа, що підтверджує вартість товару №57, здійснена 01.03.2019 року, як і через не підтвердження перебування ОСОБА_1 за кордоном в даний період є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Суд звертає увагу також на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 року за результатом розгляду справи №809/1884/16, згідно з якою посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення ст.53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Не відповідають дійсності твердження відповідача - апелянта про неподання до митного оформлення митної декларації країни відправлення, оскільки така за №19РL402010Е0306294 від 16.03.2019 зазначена в переліку поданих документів як у митній декларації №UA403030/2019/006563 від 27.03.2019 року, так і у наданій Тернопільською митницею ДФС картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA403030/2019/00403.

Також колегія суддів погоджується з необґрунтованістю, на переконання суду першої інстанції, посилання митного органу, як на підставу виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості транспортного засобу на те, що транспортний засіб був придбаний та ввозився на митну територію України посередником відповідно до довіреності, датованої 15.03.2019 року, проте купівля-продаж даного товару здійснена 11.03.2019 року. Водночас, поставка легкового автомобіля марки Volvo, модель Xc60, 2015 року випуску, 2016 модельний рік, номер кузова НОМЕР_1 , в Україну проведена відповідно до митної декларації країни відправлення, датованої 16.03.2019 року, відтак, після дати, зазначеної в довіреності. Щодо наявності такої на момент здійснення купівлі-продажу автомобіля, то дослідження таких обставин не впливає на визначення митної вартості транспортного засобу, а може бути предметом доказування у спорах щодо дійсності укладеного договору.

На думку апеляційного суду, сумніви митного органу щодо заявленої декларантом митної вартості товару не обґрунтовані з посиланням на виявлені розбіжності в поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність певних документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, і не дають митному органу права витребовувати додаткові документи у декларанта, тим більше визначати митну вартість транспортного засобу, відмінну від тієї, яку вказав декларант.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/000605/2 від 10.04.2019 року митний орган вказав, що у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості товару декларантом, оскільки в документах, поданих до митного оформлення, наявні розбіжності. Митна вартість визначена за резервним методом згідно зі ст. 64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу, обраховану згідно schwackenet.de на рівні 21 400 євро.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Однак, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить ні наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, ні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

В свою чергу, відсутність обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товарів, про що свідчить правова позиція Верховного Суду у справах №826/28024/15 від 18.12.2018, №815/1670/17 від 21.12.2018, №813/663/17 від 18.12.2018, №815/228/17 від 21.12.2018 і №820/1436/17 від 18.12.2018.

Відповідач, на підтвердження складових митної вартості товару, яку він визначив, надав витяг з електронного каталогу SCHWACKE німецькою мовою, без перекладу на українську мову. На думку апеляційного суду, такий доказ не є належним доказом, який містить інформацію щодо предмета доказування, оскільки відповідно до статті 15 КАС України судочинство і діловодство в судах здійснюється державною мовою, якою є українська.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 8-рп/2008 від 22.04.2008 року зазначає, що державною мовою здійснюються ведення судового процесу, складання судових документів та інші процесуальні дії і відносини, що встановлюються між судом та іншими суб`єктами на всіх стадіях розгляду і вирішення адміністративних та цивільних справ.

Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/000605/2 від 10.04.2019 року є необґрунтованим та прийнятим з порушенням статей 53-55 МК України, а тому його необхідно скасувати.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року в справі №500/1946/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 03.04.2020.