Справа № 540/1506/19
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2020 р.м. ОдесаСправа № 540/1506/19

Головуючий в І інстанції: Пекний А.С.

Дата та місце ухвалення рішення: 18.12.2019 р. м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, у якому просив: скасувати податкові повідомлення - рішення № , № від 02.08.2016 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 04 червня 2019 року касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року допущено заміну відповідача його правонаступником - Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року позов задоволено, визнано протиправними і скасовано прийняті Головним управлінням ДФС у Херсонській області податкові повідомлення-рішення від 02 серпня 2016 року № та № .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заявленого позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі поданих заяв позивачем та представником відповідача про розгляд справи за їх відсутності у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року замінено відповідача у даній справі - Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі його правонаступником на Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами відповідача на підставі наказу № 292 від 01.07.2016 року та направлень на перевірку № 0814, № 0815 від 15.07.2016 року проведено фактичну перевірку об`єкту - кіоску у вигляді квадрату (з 3 столами та парасолькою), розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в ході якої придбано келих пива « 1715 Львівське» (алкогольне) об`ємом 0,5 л на розлив (в одноразовій тарі) для споживання на місці вартістю 17 грн., про що складено акт проведення контрольної розрахункової операції від 15.07.2016 року № 117.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 15.07.2016 року № 225/21/22/РРО/ НОМЕР_1 .

У відповідності до наведеного акта перевірка проведена в присутності ОСОБА_2 - реалізатора.

Також, згідно вказаного акта та розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до цього акта перевіркою встановлено порушення:

- пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - непроведення розрахункових операцій через РРО з фіскальним режимом роботи вчинене вперше протягом календарного року, за що п. 1 ст. 17 вказаного Закону передбачено застосування фінансових санкцій у розмірі 1 грн.;

- статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, що у відповідності до статті 17 цього ж Закону є підставою для застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.;

- статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктом господарювання, який не має статусу підприємства громадського харчування, за що ст. 17 вказаного Закону передбачено застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн.

На підставі акта перевірки від 15.07.2016 року № 225/21/22/РРО/ НОМЕР_1 , ГУДФС у Херсонській області прийнято податкові повідомлення - рішення № та № від 02.08.2016 року, якими до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції відповідно в розмірі 1 грн. та 23800 грн.

Згідно п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до п. 1 ст. 17 вказаного Закону за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня; за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Також, ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Згідно ст. 15-3 вказаного Закону продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

У відповідності до ст. 17 цього ж Закону за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень; порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням від 02.08.2016 року № до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 23800 грн. за порушення ст.ст. 15, 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР та на підставі ст. 17 цього Закону, а саме за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії у кіоску у вигляді квадрату (з 3 столами та парасолькою), розташованого за адресою: АДРЕСА_1, продаж алкогольних напоїв на розлив у вказаному кіоску для споживання на місці суб`єктом господарювання, який не має статусу підприємства громадського харчування.

В свою чергу, податковим повідомленням - рішенням від 02.08.2016 року № за порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР та на підставі п. 1 ст. 17 цього ж Закону до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 1 грн., а саме за непроведення розрахункових операцій через РРО з фіскальним режимом роботи вчинене вперше протягом календарного року, що також здійснено у кіоску у вигляді квадрату (з 3 столами та парасолькою), розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування підстав для скасування вказаних податкових повідомлень - рішень під час судового розгляду справи в суді першої інстанції позивач посилався на те, що він не проводив господарську діяльність у вказаному кіоску, на підтвердження чого останнім до суду були надані, зокрема, договори оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад району, купівлі продажу та оренди, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно та рішення Виконавчого комітету Скадовської міської ради Херсонської області.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 04 червня 2019 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд вказав на те, що суд не надав оцінки та не навів жодних мотивів, за яких він визнав неналежними та відхилив подані позивачем докази, зокрема, договори оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад району, купівлі продажу та оренди, витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно та з рішення виконавчого комітету Скадовської міської ради Херсонської області, а як наслідок достеменно не встановив, що в об`єкті торгівлі, в якому посадовими особами відповідача було проведено перевірку, за результатами якої складено акт та в подальшому - оскаржувані податкові повідомлення-рішення, дійсно провадить господарську діяльність саме позивач (зважаючи на те, що останній це заперечує).

Верховний Суд зазначив, що посилаючись в рішенні, що розрахункова операція з продажу пива на розлив була проведена ОСОБА_2 , суд не перевірив, чи перебуває остання в трудових відносинах з позивачем, як і взагалі її дій щодо проведення такої операції в перевіряємому об`єкті торгівлі.

Апеляційний же суд зазначених недоліків також не усунув; крім того не навів положень законодавства, якими він керувався, та мотивів, за яких погодився з рішенням суду першої інстанції щодо правомірності прийнятого Управлінням податкового повідомлення-рішення № від 02 серпня 2016 року про застосування до Підприємця штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1,00 грн.

Під час нового розгляду справи, ухвалами Херсонського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 року, від 20.09.2019 року, відповідача було зобов`язано надати: докази наявності трудових або цивільно-правових відносин між позивачем та громадянкою ОСОБА_2 у періоді, коли відбулась фактична перевірка; докази належності позивачу кіоску у вигляді квадрату, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також усіх документів, на підставі яких цей об`єкт включено до направлень на фактичну перевірку.

Крім того, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 року доручено Вознесенському міськрайонному суду Миколаївської області допитати в порядку судового доручення в якості свідка ОСОБА_2 про фактичні обставини проведення посадовими особами Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 15 липня 2016 року фактичної перевірки кіоску у вигляді квадрату по АДРЕСА_1, а також її трудових взаємовідносин з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Судове доручення повернуто Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області без виконання у зв`язку з неможливістю допитати свідка.

В свою чергу, відповідачем на виконання вимог ухвал суду надані ті самі докази, які вже наявні у справі (матеріали фактичної перевірки).

Водночас, досліджуючи надані відповідачем матеріали фактичної перевірки, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ці матеріали не можуть слугувати підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, оскільки не містять будь-яких обґрунтувань належності позивачу перевіряємого кіоску, як не містять і підстав для проведення саме у ньому такої перевірки.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 01.07.2016 року ГУ ДФС у Херсонській області прийнято наказ № 292, яким вирішено організувати у липні 2016 року проведення фактичних перевірок платників податків за переліком згідно з додатком та на підставі ст. 20, пп. 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Згідно з додатку до вказаного наказу, передбачалось проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Проте, адреса здійснення ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності або адреса, за якою слід було здійснити фактичну перевірку, у наказі та його додатку не вказана.

15 липня 2016 року на підставі наказу ГУ ДФС у Херсонській області від 01.07.2016 року № 292 видані направлення №№ 0814, 0815 на фактичну перевірку кіоску у вигляді квадрату, АДРЕСА_1.

У цих направленнях відсутні жодні відомості про належність згаданого об`єкту фактичної перевірки як ФОП ОСОБА_1 , так і будь-якій іншій особі або про те, що фактична перевірка буде здійснюватись відносно нього.

Незважаючи на це, того ж дня посадовими особами ГУ ДФС у Херсонській області складені: акт проведення контрольної розрахункової операції № 117, за змістом якого у належному ФОП ОСОБА_1 кіоску у вигляді квадрату з трьома столами та парасолькою, за адресою: АДРЕСА_1, придбано келих пива « 1715 Львівське» (алкогольне) об`ємом 0,5 л. на розлив в одноразову тару вартістю 17 грн.; акт № 118 про відмову ФОП ОСОБА_1 від ознайомлення та підпису у направленнях на фактичну перевірку; акт фактичної перевірки № 225/21/22/РРО/ НОМЕР_1 , за змістом якого перевірка проведена у присутності від платника податків продавця ОСОБА_2 , встановлено реалізацію алкогольного напою без наявності ліцензії, без застосування реєстратора розрахункових операцій та продаж алкогольного напою на розлив для споживання на місці суб`єктом господарювання, який не має статусу підприємства громадського харчування.

Проте, відповідач жодним належним, достовірним і допустимим доказом не підтвердив своїх висновків про те, що кіоск у вигляді квадрату по АДРЕСА_1 належить позивачу і він здійснював у ньому підприємницьку діяльність, в тому числі і з порушеннями, які вказані в акті фактичної перевірки, а також про те, що громадянка ОСОБА_2 перебувала у трудових чи цивільно-правових відносинах з позивачем.

Натомість судом встановлено, що позивачем здійснюється підприємницька діяльність за адресами, відмінними від тієї, за якою посадовими особами контролюючого органу було проведено фактичну перевірку.

Так, за наданими позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції доказами встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу ВЕР № 497753 від 02.07.2007 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної інвентаризації від 04.07.2007 року є власником магазину- бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , площею 179 кв.м. (збільшеної за рішенням виконавчого комітету Скадовської міської ради від 19.10.2011 року №181 до 195,9 кв.м.), а також орендарем частини капітальної будівлі Скадовського районного будинку культури ім. Т.Г. Шевченка - приміщення площею 30,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , згідно з договором оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад району від 02.12.2005 року ВСК №604815.

Частину належного йому магазину-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , площею 102,1 кв.м. позивач передав в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 згідно з договором оренди від 02.01.2016 року.

Також, згідно матеріалів справи, ОСОБА_3 мала у період з 03.07.2016 року по 03.07.2017 року ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за місцем здійснення діяльності - кафе, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно звернув увагу на протиріччя в актах, складених в ході фактичної перевірки.

Так, в акті контрольної розрахункової операції не вказано, ким продано товар. Акт відмови від отримання направлення на перевірку викладений таким чином, що однозначно зрозуміти, хто саме відмовився від підпису і отримання направлень - сам позивач чи та особа, яка здійснює розрахункові операції, неможливо. При цьому в акті фактичної перевірки не зазначається щодо присутності ФОП ОСОБА_1 під час проведення контрольної розрахункової операції та самої фактичної перевірки.

Крім того, судом досліджено наказ ГУ ДФС у Херсонській області від 01.07.2016 року № 292 «Про проведення фактичних перевірок» та його додаток - Перелік суб`єктів та/або об`єктів та їх адреси, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок.

У ньому містяться виключно відомості про суб`єктів (П.І.Б. або найменування, РНОКПП або коди ЄДРПОУ), які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок, а відомості про об`єкти та їх адреси - відсутні взагалі.

При цьому, направлення на фактичну перевірку від 15.07.2016 року № 0814 та № 0815 містять назву і адресу об`єкта, який підлягає фактичній перевірці, і таким об`єктом зазначено кіоск у вигляді квадрату по АДРЕСА_1. Жодних відомостей про ФОП ОСОБА_1 або про належність йому цього об`єкту ні в наказі, ані в направленнях не зазначено.

Також з матеріалів справи вбачається, що 13.09.2016 року відповідачем подавався в якості доказу витяг з переліку до наказу ГУ ДФС у Херсонській області від 01.07.2016 року № 292, який суттєво відрізняється від оригінального Переліку, поданого до суду 06.11.2019 року в частині підстав та дати проведення перевірки.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що жодним належним, достовірним та допустимим доказом відповідач не довів правомірності своїх висновків за результатами фактичної перевірки, як і не спростував доводів позивача про те, що ним не здійснювалась підприємницька діяльність в кіоску у вигляді квадрату по АДРЕСА_1, тобто, висновки контролюючого органу, викладені в акті фактичної перевірки, на підставі якого прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення, належним чином не підтверджені документально, що є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень і задоволення заявленого позову.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги засновані на матеріалах фактичної перевірки, яким, як зазначено вище, судом першої інстанції надано належну оцінку та вірно встановлено, що ці матеріали не містять будь-яких обґрунтувань належності позивачу перевіряємого кіоску, як не містять і підстав для проведення саме у ньому фактичної перевірки. Також, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки суду у даній справі прийняті з урахуванням висновків судового рішення Верховного Суду, яким дану справу направлено на новий розгляду, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 353 КАС України, згідно якої висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справ.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 02.04.2020 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька