Справа № 200/2370/20-а
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 р. Справа№200/2370/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

02 березня 2020 року ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місце знаходження: вул. Героїв Праці, буд. 6, м. Селидове, Донецька область, 85400, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 41247274) про: - визнання дій Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області неправомірними, в частині не зарахування до страхового стажу, періоду роботи з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 листопада 2018 року по 31 січня 2020 року у Відокремленому підрозділі «Вуглезбут» ДП «Селидіввугілля»;

- скасування рішення відповідача «Про відмову в перерахунку пенсії» від 20 лютого 2020 року № 105;

- зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 18 лютого 2020 року, про перерахунок пенсії по збільшенню страхового стажу та заробітку, з зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 листопада 2018 року по 31 січня 2020 року у Відокремленому підрозділі «Вуглезбут» ДП «Селидіввугілля», згідно до статті 42 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закону №1058-1V), та здійснити перерахунок з 01 лютого 2020 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини 3 статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, щозвернувся до управління з заявою про перерахунок пенсії, але відповідач при перерахунку пенсії безпідставно не зарахував страховий стаж за час роботи з травня 2010 року по грудень 2010 року, з листопада 2018 року по січень 2020 року у ВП «Вуглезбут» ДП «Селидіввугілля», обґрунтувавши це відсутню відомостей про сплату єдиного соціального внеску до МДЗ України за ці періоди.

Позивач наголошує, що ці періоди роботи підтверджуються записами трудової книжки. Також позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують його конституційні права.

Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідачем через Відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

Свою позицію відповідач вмотивовував тим, щовідповідно до наданих позивачем документів та індивідуальних відомостей персоніфікованого обліку за період з 01 січня 2000 року по 30 січня 2020 року встановлено, що після попереднього перерахунку пенсії страховий стаж у позивача становить 01 рік 07 місяців замість необхідних 2-х років.

Наявність такого стажу обумовлена несплатою до ПФУ щомісячних внесків по єдиному соціальному внеску за період з 01 листопада 2018 року по 30 листопада 2020 року підприємством ВП «Вуглезбут» ДП «Селидіввугілля».

За таких обставин відповідачем відмовлено позивачу в перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю стажу.

Відповідач вважає, що не порушив прав позивача, діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та Законами України.

Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Селидівським МВ УМВС України в Донецькій області 10 вересня 1997 року (а. с. 14), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (а. с. 16).

Позивач є пенсіонером за віком відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 (а. с. 17), перебуває на обліку в Селидовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію з 10 жовтня 2012 року.

Позивач звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою від 18 лютого 2020 року № 1032 про перерахунок пенсії по збільшенню страхового стажу та заробітку згідно статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

Позивачем при зверненні до пенсійного органу наданонаступні документи: заява, копія трудової книжки від 04 грудня 1979 року серія НОМЕР_4.

20лютого 2020 року відповідачем прийнято рішення № 1032 про відмову в перерахунку пенсії згідно до статті 42 Закону№ 1058.

Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що підставою для відмови у перерахунку пенсіїстала відсутність необхідного стажу, через не зарахування окремих періодів її роботи до страхового стажу, оскільки за періоди роботи з 01 січня 2000 року по 31 січня 2020 року страховий стаж ОСОБА_1 становить 01 рік 07 місяців замість необхідних 2-х років.

Так, згідно зазначеного рішення,наявність такого стажу обумовлена несплатою до ПФУ щомісячних платежів по єдиному соціальному внеску за період з 01 листопада 2018 року по 31 січня 2020 року підприємством ВП «Вуглезбут» ДП «Селидіввугілля», що є порушенням вимог статті 24 Закону№ 1058.

За таких обставин відповідачем відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно до статті 42 Закону№ 1058.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до суду з даним позовом.

За результатом розгляду справи, судом встановлено, що відповідно до запису№ 28 трудової книжки від 04 грудня 1979 року серія НОМЕР_4 - ОСОБА_1 , позивач з 08 червня 2005 року по теперішній час працює на підприємстві ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля», що є непереривним трудовим стажем.

Оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що єдиною підставою для відмови позивачу у перерахунку пенсії по збільшенню страхового стажу та заробітку згідно статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є неврахування до страхового стажу періоду роботи з листопада 2018 року по січень 2020 року, з підстав відсутності відомостей про сплату щомісячних внесків за такий період.

Отже, спірним питанням даної справи є правомірність прийняття відповідачем рішення про відмову в перерахунку пенсії по збільшенню страхового стажу та заробітку згідно статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі неврахування періодів роботи, за які відсутні відомості сплати страхових внесків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до статті 58 Закону № 1058-XV пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями частини 4 статті 42 Закону № 1058-XV визначено, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Відповідно до норм частини першої статті 24 Закону № 1058-XV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058-XV.

Так, абзацом 1 частини першої статті 20 Закону № 1058-XV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень частини другої зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з нормами частини десятої вищенаведеної статті Закону, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами статті 106 Закону № 1058-XV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у справі Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято без дотримання принципів, визначених статтею 2 КАС України, оскільки позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для відмови позивачу у перерахунку пенсії по збільшенню страхового стажу згідно статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відтак, управлінням безпідставно не зараховано періоди роботи з травня 2010 року по грудень 2010 року та з листопада 2018 року по січень 2020 року до страхового стажу позивача.

Аналогічна позиція викладена Верховним судом у постановах від 09 вересня 2019року у справі №242/5448/16-а та від 31 жовтня 2019 року у справі № 235/7373/16.

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 245 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з пункту 7 частини 2 статті 245 КАС України.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що позивач довівобґрунтованість своїх доводів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання неправомірними дії відповідача щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 листопада 2018 року по 31 січня 2020 року у Відокремленому підрозділі «Вуглезбут» ДП «Селидіввугілля»; зобов`язання управління зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 листопада 2018 року по 31 січня 2020 року у Відокремленому підрозділі «Вуглезбут» ДП «Селидіввугілля»; визнання протиправним та скасування рішення «Про відмову в перерахунку пенсії» від 20 лютого 2020 року № 105.

При цьому, з метою захисту порушеного права позивача суд вважає необхідним зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 18 лютого 2020 року № 1032 про перерахунок пенсії по збільшенню страхового стажу та заробітку згідно статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції № 14 від 25 лютого 2020 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд приходить висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місце знаходження: вул. Героїв Праці, буд. 6, м. Селидове, Донецька область, 85400, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 41247274) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнання неправомірними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 листопада 2018 року по 31 січня 2020 року у Відокремленому підрозділі «Вуглезбут» ДП «Селидіввугілля».

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01 травня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 листопада 2018 року по 31 січня 2020 року у Відокремленому підрозділі «Вуглезбут» ДП «Селидіввугілля».

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області «Про відмову в перерахунку пенсії» від 20 лютого 2020 року № 1032.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18 лютого 2020 року, про перерахунок пенсії по збільшенню страхового стажу та заробітку, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 01 квітня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом частини 3 статті 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна