Справа № 161/1762/20
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/1762/20
Провадження № 2-а/161/147/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Пахолюка А.М.

при секретарі - Будько І.Ю.

в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції (далі - УПП) у Волинській про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що 24 січня 2020 року інспектором роти №4 батальйону УПП у Волинській області Сучком С.О. було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії ЕАК № 2019330 за ч. 5 ст. 122 КУпАП (далі - постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн.

Вважає дану постанову незаконною та такою, що не відповідає нормам КУпАП, щодо її змісту та процедури складання. Вказує, що відповідачем, при розгляді справи не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, оскільки, він здійснив зупинку в зоні дії знаку «для інвалідів» з метою подальшого маневру для паркування.

Крім того, зазначає що інспектор поліції проігнорував його пояснення, не роз`яснив право на правову допомогу та проявив формалізм до нього.

З врахуванням наведеного, просить суд скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року по справі відкрито провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що дії інспектора щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух» та ПДР України. Крім того, вказала, що факт вчинення правопорушення зафіксовано відеозаписом з нагрудного відеореєстратора що зафіксовано на відео з нагрудного реєстратора інспектора поліції. Також зазначила, що позивач не заперечував сам факт порушення правил дорожнього руху, пояснивши, що жодним чином не створив перешкод водіям з інвалідністю, оскільки, на паркові було достатньо вільних місць. Просила суд, відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач в до судового засідання подав клопотання про розгляд справи без його участі. Позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними заходами.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним матеріалам справи, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 268 КАС України.

Крім того, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 9 ст. 205 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 січня 2020 року інспектором роти №4 батальйону УПП у Волинській області Сучком С.О. було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії ЕАК № 2019330 за ч. 5 ст. 122 КУпАП (далі - постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн (а.с. 7).

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому відповідно до ч.1 цієї ж статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом «Ravon R4», номерний знак НОМЕР_1 , 24 січня 2020 року о 22 год. 59 хв. в м. Луцьку по вул. Ковельська 66 а, здійснив зупинку (стоянку) в зоні дії дорожнього знаку «5.38» «місце для стоянки» з додатковою до нього табличкою «7.17» «особи з інвалідністю», чим порушив п. 33 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Дорожній знак «5.38» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) застосовується для позначень місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Дорожній знак «7.17» ПДР, означає, що дія знаку «5.38» поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до цих Правил.

Частиною 5 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю.

З оглянутого відеозапису з камери реєстратора поліцейського (а.с. 29) вбачається, що позивач не заперечив факт порушення ним вимог дорожніх знаків, вказавши, що здійснив зупинку в межах дії знаку «особи з інвалідністю» лише на декілька секунд, щоб відповісти на телефонний дзвінок та, оскільки, на парковці не було автомобілів, він жодним чином не міг перешкодити водіям з інвалідністю скористатися місцем для стоянки, визначених для цих осіб.

Суд вважає, що наданий представником відповідача фото,- відеодоказ, здійснений за допомогою камери реєстратора інспектора поліції є належним та допустимим доказом, у розумінні положень ст. 251 КУпАП, ст.ст.72, 99 КАС України.

Доводи позивача про те, що інспектор поліції не надав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, суд також вважає безпідставними. Зокрема, позивачу з боку відповідача належним чином були роз`яснені його права та обов`язки, що чітко вбачається з оглянутого відеозапису.

Разом з тим, жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, позивач суду не надав.

Доводи позивача про відсутність інших транспортних засобів на парковці, суд вважає безпідставними, оскільки, за таких обставин, ОСОБА_1 , за наявності таблички «особи з інвалідністю», мав можливість зупинитися на іншому парковочному місці.

Враховуючи наведене, суд вважає, що Сучко С.О., як посадова особа органу Національної поліції - УПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, в зв`язку з чим позовну заяву слід залишити без задоволення за необґрунтованістю, а оскаржувані постанови - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Залишити без змін постанову серії ЕАК №2019330 від 24 січня 2020 року інспектора роти №4 батальйону УПП у Волинській області Сучка Сергія Олеговича про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) грн.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Пахолюк А.М.