Справа № 639/5578/19
Суддя: Хайкін В. М.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 639/5578/19

Провадження № 2-а/638/118/20

02.04.2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Жакун Н. О.

з участю судового розпорядника Зміївської О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліціїпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, а саме просить суд скасувати постанову серії ДП18 №671168 від 30.07.2019 року у справі про адміністративне правопорушення, а справу закрити у зв`язку з відсутністю з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.07.2019 близько 19 год. 55 хв., рухаючись по автодорозі Київ-Харків-Довжанський з міста Полтави до міста Харкова, керуючи транспортним засобом ВАЗ-2101 д.н.з. НОМЕР_1 , зупинився на вимогу працівників патрульної поліції, які повідомили, що він порушив вимоги п. п. 31.4.7е ПДР України, тобто відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики, проте одне кріплення та бампер впав на дорогу та потрапив під передні колеси автомобіля, внаслідок чого він переїхав бампер, опісля відразу зупинився на узбіччі, прибрав уламки бампера з дороги та намагався якимось чином усунути дану несправність на дорозі, однак йому це не вдалося, оскільки бампер було знищено повністю та вирвано одне з кріплень, і замінити все це на дорозі неможливо, а тому було прийнято рішення рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки - м. Харкова, дотримуючись запобіжних заходів, та з невеликою швидкістю, тобто ним виконані вимоги п. 31.5 ПДР України, проте всі ці обставини не були враховані інспектором та його було притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому докази на підтвердження вчинення зазначеного правопорушення представлені не були. Інспектор патрульної поліції допустив порушення вимог закону щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим порушив гарантоване законом право на захист. Просить суд позов задовольнити.

Від другого відповідача, залученого ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.03.2020 року, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Думка правопорушника ОСОБА_1 , який своїми діями посягнув на безпеку дорожнього руху та його незгода з притягненням до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі. 30.07.2019 року на а/д Київ-Харків-Довжанський, останній керував автомобілем ВАЗ- 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому відсутній передбачений конструкцією бампер та задні бризковики, чим порушив п.31.4.7 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адже технічний стан КТЗ повинен відповідати вимогам законодавства, чинної нормативної документації щодо безпеки дорожнього руху і охорони навколишнього середовища. Враховуючи норми законодавства, поліцейські патрульної поліції притягнули позивача до адміністративної відповідальності за ознаками адміністративного правопорушення. Доказом по справі є відеофіксація зазначеного порушення. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу в межах скороченого провадження, однак жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Також, жодних пояснень щодо причин відсутності бамперу на автомобілі позивач інспектору під час розгляду справи не надавав. Всі посилання викладені у позовній заяві на той факт, що дана несправність сталася в автомобілі в дорозі під час руху є нічим іншим як спробою позивача уникнути адміністративної відповідальності. Позивач рухався без увімкненої аварійної світлової сигналізації, що також підтверджується матеріалами відеофіксації. Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги гр. ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-які рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його постановлено або вчинено, а суд, відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови серії ДП18 №671168 від 30.07.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 30.07.2019 року на а/д Київ-Харків-Довжанський керував автомобілем ВАЗ- 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому відсутній передбачений конструкцією бампер та задні бризковики, чим порушив п.31.4.7 Правил дорожнього руху України, наслідком чого стало притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у розмірі 340, 00 грн.

Не погоджуючись з постановою відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про Національну поліцію», визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (частина 1 статті 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

Так, згідно з п. 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до положень статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з приписами статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Таким чином, уповноваженими працівниками підрозділів патрульної служби Національної поліції надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Аналогічний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 522/6111/16-а (№ К/9901/11751/18).

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 31.4.7 (е) правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортного засобу, якщо відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захистний пристрій, грязезахистні фартуки і бризковики.

Розділом 6 ДСТУ 3649:2010 встановлені вимоги щодо безпечності технічного стану КТЗ, а саме згідно п. 6.8.13, колісні транспортні засоби мають бути обладнані за конструкцією пристроями захисту від викидання з-під коліс КТЗ сторонніх предметів і бруду. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин.

Цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби категорій М, MG, N, NG, О, що призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на колісні транспортні засоби, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Крім того, технічний стан колісних транспортних засобів повинен відповідати вимогам законодавства, чинної нормативної документації щодо безпеки дорожнього руху і охорони навколишнього середовища.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями статті 252 КУпАП визначено, що посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно статті 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах, а не на припущеннях.

Даючи правову оцінку доводам позивача стосовно протиправності винесення оскаржуваної постанови, суд враховує наступне.

Так, у позові позивач посилається на те, що одне кріплення та бампер впав на дорогу та потрапив під передні колеси автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_1 переїхав бампер, опісля відразу зупинився на узбіччі, прибрав уламки бампера з дороги та намагався якимось чином усунути дану несправність на дорозі, однак йому це не вдалося. Відтак, позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

З даного приводу, суд звертає увагу на те, що факт відсутності бамперу та задніх бризковиків на момент винесення постанови серії ДП18 №671168 від 30.07.2019 року позивач не заперечує, так само як і обставину експлуатації транспортного засобу ВАЗ-2101 д.н.з. НОМЕР_1 , за відсутності передбачених конструкцією елементів, про що зазначено у позовній заяві. Більш того, відсутність бамперу та задніх бризковиків підтверджено наданим відповідачем відеозаписом.

При цьому, посилання позивача на те, що втрата бампера та бризковиків відбулася саме під час руху, суд оцінює критично, оскільки останнім не надано жодного доказу на підтвердження того, що для забезпечення безпеки дорожнього руху він перед виїздом перевірив і забезпечив технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, як це передбачено п. 2.3 а) Правил дорожнього руху України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача про відсутність факту порушення ним п. 31.4.7 е) Правил дорожнього руху України є необґрунтованими та направлені виключно на уникнення відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП.

Більш того, із оглянутого в судовому засіданні відеозапису з місця події вбачається, що позивач не повідомив працівників органу поліції про наведені вище обставини, жодним чином не спростовував порушення ним Правил дорожнього руху України, а лише зазначив у постанові, що не згоден, при цьому з чим саме він не згоден - чи то з вказаним фактом, чи з видом стягнення, чи з його розміром, не уточнив.

Згідно з ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відтак, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено. При цьому, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Таким чином, при розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідач діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на порушення відповідачем процедури притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки на місці розгляду справи позивачу було роз`яснено положення статей 268, 307, 308 КУпАП, а також порядок та строки оскарження постанови згідно зі статтями 287-289 КУпАП. Разом з цим, відповідач роз`яснив суть правопорушення, надав можливість ознайомитись з постановою та викласти свої заперечення. Жодних обмежень в користуванні цими правами, в тому числі і правом на правову допомогу, під час розгляду справи не було, що підтверджується відеозаписом, наданим відповідачем.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, в тому числі залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 9, 77, 122, 139, 243-246, 262, 286 КАС України, ст. 279, 280 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: