Справа № 640/3260/19
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 року м. Київ № 640/3260/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне агентство «Барс»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправними та скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронне агентство «Барс» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ОА «Барс») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі по тексту - відповідач, ОВПП) про визнання протиправним та скасування наказу від 13 лютого 2019 року №306 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОА «Барс» на підставі п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75,п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 та п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для проведення перевірки на підставі п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, оскільки позивачем не були отримані запити від відповідача у зв`язку з отриманою податковою інформацією, що свідчить про порушення валютного, податкового та іншого законодавства; на отримані позивачем запити було надано відповідь та документальне підтвердження фінансово-господарських взаємовідносин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, з якого вбачається, що відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, оскільки нормами податкового законодавства не передбачено надання платнику податку податкової інформації; відповідач своїми діями не порушував норми Податкового кодексу України щодо призначення перевірки, з урахуванням чого позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що у відповідача виникає право на проведення перевірки у випадку, якщо до початку її проведення такому платнику вручено під розписку наказ, проте, позивачу наказ був вручений вже під час проведення перевірки. Крім того, позивач не отримував, зокрема, від відповідача, запити з посиланням на п.п. 78.1.1 п.78.1 ст.78, що, в свою чергу, не зумовило надання відповіді на запити. На запити контролюючих органів згідно положень п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України позивачем було надано відповіді та документальні підтвердження.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що наказ на проведення перевірки вручено позивачу до початку її проведення; оскаржуваний наказ є правомірним та не підлягає скасуванню.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 13 лютого 2019 року ОВПП винесено наказ №306 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Охоронне агентство «Барс», яким на підставі п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, 78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України визначено провести документальну позапланову виїзну перевірку позивача з 14 лютого 2019 року тривалістю 15 робочих дні з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинам з ТОВ «Спеціалізоване виробничо-технічне об`єднання «Охорона» у лютому, березні, квітні, вересні, жовтні 2016 року при визначенні показників декларації з податку на додану вартість за лютий, березень, квітень, вересень, жовтень 2016 року та показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств за І квартал 2016 року, півріччя 2016 року, 3 квартали 2016 року, 2016 рік або в наступних податкових періодах (роках) згідно з правилами податкового обліку; ТОВ «Агентство безпеки «Легіон-Київ» у травні 2017 року при визначенні показників декларації з податку на додану вартість за травень 2017 року та показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств за півріччя 2017 року, 3 квартали 2017 року, 2017 рік або в наступних податкових періодах (роках) згідно з правилами податкового обліку; ТОВ «Охоронна фірма «Фаргос» у березні 2018 року при визначенні показників декларації з податку на додану вартість за березень 2018 року та показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств за І квартал 2018 року, півріччя 2018 року, 3 квартали 2018 року, 2018 рік або в наступних податкових періодах (роках) згідно з правилами податкового обліку; ТОВ «Охоронна фірма «На захисті» у січні, лютому, березні, квітні, травні 2018 року при визначенні показників декларації з податку на додану вартість за січень, лютий, березень, квітень, травень 2018 року та показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств за І квартал 2018 року, півріччя 2018 року, 3 квартали 2018 року, 2018 рік або в наступних податкових періодах (роках) згідно з правилами податкового обліку.

Позивач, не погоджуючись із спірними наказом на проведення перевірки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Із змісту оскаржуваного наказу встановлено, що підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача зазначено підпункти 78.1.1 та 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктами 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин:

отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту

Таким чином, з аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпунктів 78.1.1 та 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України виникає за наявності таких умов: 1) отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 3) не надання платником пояснень та їх документальних підтверджень на запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу. Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; у разі проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених цим Кодексом. Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин або його посадовій особі. Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України містить загальне визначення документальної перевірки.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового України про проведення позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що документальна позапланова виїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення. У свою чергу, можливість для проведення документальної позапланової виїзної перевірки та прийняття відповідного наказу на підставі підпунктів 78.1.1 та 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України виникає виключно за наявності умови, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та якщо платник податків не надав пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом встановленого терміну.

Вирішуючи питання про наявність підстав для прийняття спірного наказу про призначення документальної позапланової виїзної перевірки, суд зазначає наступне.

Матеріали справи містять запит відповідача від 24 липня 2018 року №30059/10/28-10-46-15 «Про надання документів з питань підтвердження взаємовідносин», яким відповідно до положень п.п.16.1.5, 16.1.7 п.16.1ст.16, п.п.20.1.2 п.20.1 ст.20, п.3абз.3 п.п.73.3 ст.73, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України позивачу запропоновано надати інформацію (пояснення та їх документальне підтвердження) щодо взаємовідносин, зокрема, з контрагентами ТОВ «Охоронна фірма «На захисті», ТОВ «Агентство безпеки «Легіон-Київ», ТОВ «Охоронна фірма «Фаргос».

Листом від 13 серпня 2018 року №785 позивачем надано відповідь на запит, відповідно до якої у позивача не виникає обов`язку надавати пояснення та докази на запит, який не відповідає вимогам податкового законодавства, оскільки запит не містить жодного посилання на конкретну підставу для його направлення, у запиті відсутня інформація, яка підтверджує порушення позивачем податкового законодавства, а господарські операції між позивачем та зазначеними контрагентами мали реальний характер, на підтвердження чого надано пояснення та документальне підтвердження господарських операцій позивача, зокрема, з ТОВ «Охоронна компанія «На захисті».

Крім того, відповідачем надіслано на адресу позивача запит від 08 серпня 2018 року №33088/10/28-10-46-15 «Про надання документів з питань підтвердження взаємовідносин», яким відповідно до положень п.п.16.1.5, 16.1.7 п.16.1ст.16, п.п.20.1.2 п.20.1 ст.20, п.3абз.3 п.п.73.3 ст.73, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України позивачу запропоновано надати інформацію (пояснення та їх документальне підтвердження) щодо взаємовідносин з контрагентами ТОВ «Охоронна фірма «На захисті» та ТОВ «Охоронна фірма «Фаргос».

Листом від 20 вересня 2018 року №937 позивачем надано відповідь на запит, відповідно до якої у позивача не виникає обов`язку надавати пояснення та докази на запит, який не відповідає вимогам податкового законодавства, оскільки запит не містить жодного посилання на конкретну підставу для його направлення, у запиті відсутня інформація, яка підтверджує порушення позивачем податкового законодавства, а господарські операції між позивачем та зазначеними контрагентами мали реальний характер, на підтвердження чого надано пояснення та документальне підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «Охоронна компанія «На захисті» та ТОВ «Охоронна фірма «Фаргос».

Відповідачем надіслано на адресу позивача запит від 22 серпня 2018 року №35233/10/28-10-46-15 «Про надання документів з питань підтвердження взаємовідносин», яким відповідно до положень п.п.16.1.5, 16.1.7 п.16.1ст.16, п.п.20.1.2 п.20.1 ст.20, п.3абз.3 п.п.73.3 ст.73, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України позивачу запропоновано надати інформацію (пояснення та їх документальне підтвердження) щодо взаємовідносин з контрагентом ТОВ «Спеціалізоване виробничо-технічне об`єднання «Охорона».

Листом від 20 вересня 2018 року №938 позивачем надано відповідь на запит, відповідно до якої у позивача не виникає обов`язку надавати пояснення та докази на запит, який не відповідає вимогам податкового законодавства, оскільки запит не містить жодного посилання на конкретну підставу для його направлення, у запиті відсутня інформація, яка підтверджує порушення позивачем податкового законодавства, а господарські операції між позивачем та зазначеними контрагентами мали реальний характер, на підтвердження чого надано пояснення та документальне підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «Спеціалізоване виробничо-технічне об`єднання «Охорона».

Також відповідачем надіслано на адресу позивача запит від 31 серпня 2018 року №45956/10/28-10-46-15 «Про надання документів з питань підтвердження взаємовідносин», яким відповідно до положень п.п.16.1.5, 16.1.7 п.16.1ст.16, п.п.20.1.2 п.20.1 ст.20, п.3абз.3 п.п.73.3 ст.73, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України позивачу запропоновано надати інформацію (пояснення та їх документальне підтвердження) щодо взаємовідносин з контрагентом ТОВ «Агентство безпеки «Легіон Київ».

Листом від 18 жовтня 2018 року №994 позивачем надано відповідь на запит, відповідно до якої у позивача не виникає обов`язку надавати пояснення та докази на запит, який не відповідає вимогам податкового законодавства, оскільки запит не містить жодного посилання на конкретну підставу для його направлення, у запиті відсутня інформація, яка підтверджує порушення позивачем податкового законодавства, а господарські операції між позивачем та ТОВ «Агентство безпеки «Легіон Київ» мали реальний характер, на підтвердження чого надано пояснення та документальне підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «Агентство безпеки «Легіон Київ».

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено тягар доказування, не надав суду будь-яких доказів на підтвердження отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та на підтвердження виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

В свою чергу, наданий відповідачем в якості доказу лист Ірпінського відділення ГУ ДФС у Київській області від 27 червня 2018 року про направлення узагальнюючої податкової інформації по ТОВ «Охоронна компанія «На захисті» та результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ «Спеціалізоване виробничо-технічне об`єднання «Охорона» не приймається судом до уваги, оскільки відсутні докази його отримання відповідачем до дати направлення запитів позивачу про надання інформації.

З урахуванням викладеного у суду є підстави вважати, що відповідачем не доведено підстав для винесення оскаржуваного наказу.

Аналізуючи зміст зазначених запитів, суд приходить до висновку, що фактично вони не містять жодної з підстав, зазначених у пункті 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, для направлення таких запитів, а лише посилання на норми Податкового кодексу України.

Разом з тим, у запитах зроблено посилання на нереальність господарських операцій позивача з контрагентами за результатами аналізу податкової інформації. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про можливі порушення вимог податкового законодавства.

Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності у підписанта запитів Н. Шаблій повноважень на його підписання відповідно до положень Податкового кодексу України.

Таким чином, запити відповідача про надання інформації оформлені з порушенням законодавчо встановленого порядку, зокрема, в ньому чітко не зазначено підстави для направлення (надсилання); відсутні докази наявності повноважень на його підписання, а отже, як наслідок, платник податку звільняється від обов`язку надання відповіді на такий запит, що, в свою чергу, виключає право контролюючого органу призначати проведення перевірки з підстав ненадання пояснень щодо запитуваних доказів та їх документальних підтверджень на обов`язковий письмовий запит, а у разі прийняття рішення, оформленого наказом про призначення перевірки за вказаних обставин, такий наказ може бути визнано протиправним та скасовано.

Таким чином, з урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів наявності підстав для винесення оскаржуваного наказу на підставі п.п. 78.1.1 та 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що зазначений наказ підлягає скасуванню як протиправний, а позовні вимоги - задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного наказу з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «ОА «Барс» підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами статей 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне агентство «Барс» (50086, м. Кривий Ріг, вул. Галенка, 9, прим. 24, ) до Офісу великих платників податків ДФС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ) про визнання протиправним та скасування наказу від 13 лютого 2019 року № 306 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків ДФС від 13 лютого 2019 року № 306 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне агентство «Барс».

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова