Справа № 420/3207/19
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/3207/19

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Місце та час укладення судового рішення « 11:07», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 28.01.2020р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середньої заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати, моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28.05.2019р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправним та скасування п.2 наказу від 30.05.2018р. №223-к стосовно присвоєння йому 9 рангу (категорія В) державного службовця; зобов`язання присвоїти йому 7 ранг (категорія В) державного службовця з доплатою за ранг 400грн.; зобов`язання виплатити середній заробіток, за весь час затримки виконання рішення суду, щодо виплати заробітної плати, з 31.05.2018р. по день фактичного розрахунку в повному обсязі; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 960704,66грн., яка підлягає донарахуванню та виплаті з 01.02.2008р. по 30.05.2018р. та зобов`язання включити до нової заробітної плати посадовий оклад, доплату за ранг, доплату за вислугу років та середньомісячний розмір премії - 30% посадового окладу; стягнення компенсації втрати частини заробітної плати з 01.02.2008р. по 30.05.2018р. в сумі 1209843,65грн. нараховану на всю суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу; стягнення моральної шкоди в сумі 3000грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2020р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018р. у справі №2а-4555/08/1570, визнано протиправним та скасовано наказ Управління ветеринарної медицини в Одеській області №05-к від 31.01.2008р. в частині звільнення ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головного спеціаліста відділу організації протиепізоотичної роботи - державного інспектора ветеринарної медицини Головного управління ветеринарної медицини в Одеській області з 01.02.2008р.; стягнуто з Головного управління ветеринарної медицини в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.02.2008р. по день поновлення на роботі; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. /т.1 а.с.30-34, т.2 а.с.5-9/

Додатковою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. у справі №2а-4555/08/1570 стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.02.2008р. по день поновлення на роботі в розмірі 159824,86грн. /т.1 а.с.35-36/

Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 30.05.2018р. №222-к, на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018р., поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу організації протиепізоотичної роботи Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з 01.02.2008р. /т.3 а.с.3/

Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 30.05.2018р. №223-к встановлено ОСОБА_1 , головному спеціалісту відділу протиепізоотичної роботи Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини, відповідно до ст.52 Закону України «Про державну службу», надбавку за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу, з 31.05.2018р. Станом на 30.05.2018р. стаж державної служби складає 22 роки 1 місяць 26 днів. Відповідно до ст.ст. 6, 39 Закону України «Про державну службу» присвоєно 9 ранг (категорія В) державного службовця. /т.1 а.с.37/

Крім того, 20.06.2018р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області, на виконання додаткової постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. у справі №2а-4555/08/1570, виплачено ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 159824,86грн., з відрахуванням податків: податку на доходи фізичних осіб у розмірі 28768,47грн. та військового збору у розмірі 2397,37грн. /т.1 а.с.38, т.2 а.с.10-12/

Не погоджуючись з присвоєнням 9 рангу (категорія В) державного службовця; не виплатою середнього заробітку, за весь час затримки виконання рішення суду, щодо виплати заробітної плати, з 31.05.2018р. по день фактичного розрахунку в повному обсязі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 960704,66грн., яка підлягає донарахуванню та виплаті з 01.02.2008р. по 30.05.2018р., з включенням до нової заробітної плати посадового окладу, доплати за ранг, доплати за вислугу років та середньомісячного розміру премії - 30% посадового окладу, а також необхідністю стягнення компенсації втрати частини заробітної плати з 01.02.2008р. по 30.05.2018р. в сумі 1209843,65грн. нараховану на всю суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в сумі 3000грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог виходячи з наступного.

Частинами 1,2 ст.235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно із ч.7 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 4 ст.78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Додатковою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. у справі №2а-4555/08/1570 стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.02.2008р. по день поновлення на роботі в розмірі 159824,86грн.

Вищезазначеним судовим рішенням, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, яким затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати та довідки від 01.06.2018р. №4396/13/23, визначено, що заробітна плата позивача за період роботи з грудень-січень 2008 року становить 2594,62грн., загальна кількість робочих днів у цьому періоді складає 42днів. Таким чином середньоденний заробіток позивача становить 61,78грн. Кількість днів вимушеного прогулу становить 2587 робочих днів, у зв`язку з чим сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 159824,86грн. /т.1 а.с.35-36/

Доказів оскарження додаткової постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. у справі №2а-4555/08/1570, якою визначено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.02.2008р. по день поновлення ОСОБА_1 на роботі, позивачем суду не надано.

20.06.2018р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області, на виконання додаткової постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. у справі №2а-4555/08/1570, виплачено ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 159824,86грн. /т.1 а.с.38, т.2 а.с.10-12/

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що з вини відповідача не були виплачені всі суми які необхідно було врахувати при розрахунку середньої заробітної плати, а довідка від 01.06.2018р. №4396/13/23 не відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100, оскільки правильність, достовірність довідки та визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу встановлювалися додатковою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. у справі №2а-4555/08/1570, яка виконана в повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки додатковою постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. у справі №2а-4555/08/1570, яка набрала законної сили, встановлений розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.02.2008р. по день поновлення на роботі, який склав 159824,86грн., позовні вимоги про додаткове стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу в сумі 1029870,09грн., яка підлягає донарахуванню та виплаті з 01.02.2008р. по 30.05.2018р. є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Водночас, питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №159 (надалі - Порядок 159).

Статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Таким чином, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Згідно з пунктом 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Враховуючи викладене, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.10.2011р. у справі №6-38цс-11; від 18.11.2014р. у справі №21-518а14; від 11.07.2017р. у справі №21-2003а16 та Верховного Суду від 20.02.2018р. у справі №522/5664/17.

Однак, позивачу в період з 01.02.2008р. по 30.05.2018р. не нараховувалась заробітна плата, оскільки він був звільнений, а нарахований у 2018 році, на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. у справі 2а-4555/08/1570, середній заробіток за час вимушеного прогулу.

20.06.2018р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області, на виконання додаткової постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. у справі №2а-4555/08/1570, виплачено ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 159824,86грн. /т.1 а.с.38, т.2 а.с.10-12/

Враховуючи викладене, відсутні підстави стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини заробітної плати з 01.02.2008р. по 30.05.2018р. в сумі 1284483,37грн. нараховану на всю суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування п.2 наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 30.05.2018р. №223-к про присвоєння йому 9 рангу (категорія В) державного службовця та зобов`язання Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області присвоїти йому 7-й ранг (категорія В) державного службовця з доплатою за ранг 400грн., колегія суддів приходить до наступного.

Так, ранги державним службовцям присвоюються відповідно до Закону України «Про державну службу» та Порядку присвоєння рангів державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016р. №306 (надалі - Порядок №306).

Статтею 6 Закону України «Про державну службу» передбачено, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців.

Встановлюються такі категорії посад державної служби: 1) категорія «А» (вищий корпус державної служби) - посади: Державного секретаря Кабінету Міністрів України та його заступників, державних секретарів міністерств; керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників; керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду, вищих спеціалізованих судів та їх заступників, керівників секретаріатів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та їх заступників, Голови Державної судової адміністрації України та його заступників; керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;

2) категорія «Б» - посади: керівників структурних підрозділів Секретаріату Кабінету Міністрів України та їх заступників; керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників; керівників та заступників керівників структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, апаратів місцевих державних адміністрацій, їх структурних підрозділів; керівників апаратів апеляційних та місцевих судів, керівників структурних підрозділів апаратів судів, їх заступників; заступників керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;

3) категорія «В» - інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б".

Таким чином, посада головного спеціаліста відділу організації протиепізоотичної роботи Управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, на яку ОСОБА_1 поновлено наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 30.05.2018р. №222-к, належить до посад державної служби категорії «В».

Статтею 39 Закону України «Про державну службу» визначено, що ранги державних службовців є видом спеціальних звань. Встановлюється дев`ять рангів державних службовців.

Порядок присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями визначаються Кабінетом Міністрів України.

Співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями встановлюється для випадків призначення осіб, яким присвоєно такі спеціальні звання, на посади державних службовців, на яких може бути присвоєно нижчий ранг. У такому разі особі присвоюється ранг державного службовця на рівні рангу, який вона мала відповідно до спеціальних законів.

Присвоюються такі ранги: державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «А», - 1, 2, 3 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «Б», - 3, 4, 5, 6 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «В», - 6, 7, 8, 9 ранг. Ранги державним службовцям присвоює суб`єкт призначення, крім випадків, передбачених законом. Ранги державних службовців присвоюються одночасно з призначенням на посаду державної служби, а в разі встановлення випробування - після закінчення його строку. Державному службовцю, який вперше призначається на посаду державної служби, присвоюється найнижчий ранг у межах відповідної категорії посад. Черговий ранг у межах відповідної категорії посад присвоюється державному службовцю через кожні три роки з урахуванням результатів оцінювання його службової діяльності. Протягом строку застосування дисциплінарного стягнення, а також протягом шести місяців з дня отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності черговий ранг державному службовцю не присвоюється. Такі періоди не зараховуються до строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. За особливі досягнення або за виконання особливо відповідальних завдань державному службовцю може бути достроково присвоєно черговий ранг. Дострокове присвоєння чергового рангу може здійснюватися не раніше ніж через один рік після присвоєння попереднього рангу. За сумлінну службу державному службовцю у зв`язку з виходом на пенсію присвоюється черговий ранг поза межами відповідної категорії посад. У разі переходу на посаду нижчої категорії або звільнення з державної служби за державним службовцем зберігається раніше присвоєний йому ранг. Державний службовець може бути позбавлений рангу лише за рішенням суду. В особовій справі та трудовій книжці державного службовця робиться запис про присвоєння, зміну та позбавлення рангу державного службовця.

Отже, державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «В» може бути присвоєно 6, 7, 8, 9 ранги.

Пунктом 5 Порядку №306 встановлено, що підставою для прийняття рішення про присвоєння державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «Б» та «В», чергового рангу є подання служби управління персоналом суб`єктові призначення, погоджене безпосереднім керівником, якщо такий керівник не є суб`єктом призначення.

Згідно п.10 Порядку №306 державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16.12.1993р. №3723-XII «Про державну службу», присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. При цьому строк відпрацювання для присвоєння чергового рангу включає попередній період роботи державного службовця на займаній посаді.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 на момент його звільнення наказом Управління ветеринарної медицини в Одеській області №05-к від 31.01.2008р., він мав 11 ранг державного службовця, тобто, найнижчий ранг державного службовця відповідно до Закону України від 16.12.1993р. №3723-XII «Про державну службу». /т.3 а.с.5-7/

Таким чином, п.2 наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 30.05.2018р. №223-к правомірно присвоєно ОСОБА_1 , відповідно до ст.ст.6, 39 Закону України «Про державну службу», 9 ранг (категорія В) державного службовця.

Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на постанову Кабінету Міністрів України від 06.04.2016р. №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» якою затверджено, зокрема, Схему посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів, оскільки нею врегульовано групи оплати праці державних службовців, а не ранги державної служби.

Отже, оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог, тому відсутні підстави для стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, позивачем не надано суду допустимих та належних доказів на підтвердження своїх вимог та спростування доказів відповідача.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, розглянув справу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому в порядку ст.316 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.