Справа № 675/596/20
Суддя: Столковський В. І.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/596/20
Провадження № 2-а/675/39/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2020 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., з участю: секретаря судового засідання - Ярмошук Я. Л., відповідача - інспектора Каваценка С. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 4 Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Каваценка Сергія Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора СРПП № 4 Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Каваценка С. О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначає, що постановою інспектора Каваценка С. О. від 04 березня 2020 року серії ЕАК № 2197213 його притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності було порушення правил дорожнього руху, а саме те, що 04 березня 2020 року о 17 год. 36 хв. позивач у с. Клубівка по вул. Кирпи, 38 Ізяславського району Хмельницької області керував мопедом марки «50QT-10A», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі та не пред`явивши для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою, а тому просить її скасувати.

Ухвалою судді від 18 березня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даним позовом, прийнято його позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду цієї справи по суті.

Представник позивача адвокат Кедрун Л. С. під час розгляду справи позов ОСОБА_1 підтримав та просив його задовольнити. Вказав, що позивач не порушував Правил дорожнього руху, оскільки мопедом не керував, а стояв поруч із ним. Крім того, у спірній постанові відсутні посилання на будь-які докази вчинення ОСОБА_1 відповідного адміністративного правопорушення. Також Кедрун Л. С. вказав на неналежність та недопустимість долученого відповідачем до свого відзиву на позов відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського, оскільки в оскаржуваному рішенні відсутня інформація про фіксацію правопорушення із застосуванням технічних засобів та про технічний засіб, яким вона здійснювалася.

Відповідач інспектор СРПП № 4 Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Каваценко С. О. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому вказує не необґрунтованість та безпідставність вимог останнього з посиланням на те, що факт вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом з цифрової нагрудної відеокамери поліцейського. Відтак, на думку відповідача, підстави для задоволення позову відсутні.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Із оскаржуваної постанови встановлено, що 04 березня 2020 року о 17 год. 36 хв. позивач у с. Клубівка по вул. Кирпи, 38 Ізяславського району Хмельницької області керував мопедом марки «50QT-10A», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі та не пред`явивши для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху.

За таких обставин, у той же день інспектором СРПП № 4 Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Каваценком С. О. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2197213, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначив, що він не керував мопедом, а лише стояв поруч із ним. Також вказав на відсутність у постанові про накладення на нього адміністративного стягнення посилань на будь-які докази вчинення ним адміністративного правопорушення та інформації про його фіксацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, до кола яких входить і керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

На обґрунтування винуватості позивача, відповідачем до суду разом із відзивом на позовну заяву було надано диск із відеозаписом із нагрудної відеокамери поліцейського, який, на думку суб`єкта владних повноважень, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення та правомірність прийнятої постанови.

Суд, дослідивши вказаний доказ, звертає увагу на наступне.

Так, даний відеозапис не містить у собі фіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а позивач такий факт категорично заперечує.

Разом з тим, згідно з ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.

Водночас, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст.ст. 73, 74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17, від 17 липня 2019 року у справі № 295/3099/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 344/4629/16-а.

З огляду на викладене, наданий відповідачем на підтвердження факту вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення відеозапис відхиляється судом як доказ.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При вирішенні спору суд виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч. 2 ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, суд враховує також практику Європейського суду з прав людини, а саме правову позицію, викладену ним в рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі "Рисовський проти України", в якому Суд зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Таким чином, з наведеного вбачається, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.

А відтак, постанова серії ЕАК № 2197213 від 04 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд у даній категорії справ, є вичерпний та не передбачає права суду визнати протиправним рішення суб`єкта владних повноважень.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що ефективним та достатнім способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача у даній справі є скасування оскаржуваної постанови.

Також слід зазначити, що позовні вимоги про визнання протиправною постанови інспектора СРПП № 4 Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Каваценка С. О. серії ЕАК № 2197213 від 04 березня 2020 року щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, в повній мірі охоплюються вимогами про скасування цієї постанови, і в даному випадку відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, що у своїй сукупності свідчить про відсутність потреби в їх окремому розгляді.

Тому в цій частині позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 4 Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Каваценка Сергія Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову інспектора СРПП № 4 Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Каваценка Сергія Олеговича від 04 березня 2020 року серії ЕАК № 2197213 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправною постанови інспектора СРПП № 4 Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Каваценка Сергія Олеговича від 04 березня 2020 року серії ЕАК № 2197213 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 : місце проживання - АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_2 .

Відповідач інспектор СРПП № 4 Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Каваценко Сергій Олегович: адреса місцезнаходження - м. Ізяслав, вул. Грушевського, 24 Хмельницької області.

Суддя: В. І. Столковський