Справа № 314/5290/19
Суддя: Кіяшко В. О.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 314/5290/19
Провадження № 2-а/314/13/2020
Номер рядка звіту 129
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2020 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Кіяшко В.О., розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу № 314/5290/19; провадження № 2-а/314/13/2020, за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №3 Мелітопольського ВП старшого лейтенанта поліції Павленко Дмитра Вадимовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

встановив:

у листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП №3 Мелітопольського ВП старшого лейтенанта поліції Павленко Д.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в обґрунтування якого вказує, що 14.11.2019 року відповідачем було винесено постанову БАА № 399212 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП і накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач зазначив, що зазначеного перевантаження на вісь насправді не було, оскільки 14.11.2019 року позивач, як працівник ТОВ «Автосервіс-проф`на транспортному засобі MANTGX 18.480, д.н.з НОМЕР_1 з напівпричепом ВОDЕХКІS 3WA, д.н.з. НОМЕР_2 здійснював перевезення вантажу «Шроту соняшникового» з м. Запоріжжя (підприємство-виробник: ТОВ «ОптімусагроТрейд») в м. Одеса (TOB «СКС»), що підтверджується Декларацією виробника №4141/ЦПНС від 14.11.2019 року та Товарно-транспортною накладною №240 від 14.11.2019 року.

Вантаж, який позивач мав доставити до пункту призначення має сипучу консистенцію (шрот), а тому під час руху транспортного засобу (гальмування, підвищення швидкості, руху вгору чи вниз, тощо) міг вільно переміщатись по напівпричіпу.

В день завантаження транспортний засіб разом з вантажем мав загальну масу 39810 кг, що відповідає вимогами п. 22.5 ПДР України стосовно загальної ваги такого транспортного засобу.

Крім того, під час завантаження шротом соняшниковим, було дотримано усіх необхідних процедур та технологій щодо правильного рівномірного навантаження на всі осі транспортного засобу, що також відповідає вимогам п.22.5 ПДР України

Після зупинки транспортного засобу, та направлення його на вимірювальний технічний прилад (ваги), відповідач зазначив, що при загальній дозволеній вазі на строєну вісь масою не більше 22000 кг, покажчики ваг встановили перевантаження, а саме те, що загальна вага та таку строєну вісь у транспортному засобі, яким керував позивач складає 22810 кг, з чим він не згоден, оскільки вказане не відповідає дійсності.

На зауваження позивача інспектор поліції жодним чином не відреагував та відмовився отримати від нього будь-які пояснення та заперечення стосовно виниклої ситуації.

З вказаною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з тим, що на його прохання поліцейськими не було надано жодного доказу факту здійснення вказаного адміністративного правопорушення (фото-, відео- кінозйомки), до того ж він був позбавлений скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, як того вимагає ч.2 ст.258 КУпАП, оскільки протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, але оскаржувана постанова була винесена на підставі адміністративного правопорушення, зафіксованого не в автоматичному режимі, про що зазначено в самій постанові. До того ж, постанова була складена на місці зупинки, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати таку справу у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно територіальним устроєм України.

Крім того, ч.1 ст. 122 КУпАП містить серед інших перелічених порушень диспозицію щодо порушення «Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, але постанова не містить посилання на ці правила, тобто не містить назви пункту, який було порушено.

Так, згідно п.3 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затвердженими Постановою КМУ від 18.01.2001 року № 30, транспортний засіб чи автопроїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 122.5 ПДР України.

Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову БАА №399212 від 14.11.2019 року у відношенні нього, провадження по справі закрити.

Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності до ст. 257 КАС України.

Відповідачем надано суду рапорт - пояснення та копію талону.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О. від 22.11.2019 року адміністративну справу прийнято до розгляду, призначено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні (без виклику сторін).

26.12.2019 до суду надійшов рапорт - пояснення відповідача.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд прийшов до наступних висновків.

встановив:

14.11.2019 інспектор СРПП № 3 Мелітопольського ВП старший лейтенант поліції Павленко Д.В. виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн. У постанові вказано, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, стало те, що останній 14.11.2019 о 20:44 керував транспортним засобом, з перевантаженням на строєну вісь, дозволено 22000кг, перевозив 22720кг, чим порушив п. 22.5 ПДР України.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено. Згідно ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 14.11.2019 року інспектором СРПП №3 Мелітопольського ВП старшим лейтенантом поліції Павленко Д.В. було винесено постанову БАА №399212 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП і накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 14.11.2019 о 20.50 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MANTGX 18.480, д.н.з НОМЕР_1 з напівпричепом ВОDЕХКІS 3WA, д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Ломоносова в м. Мелітополь з перевантаженням на строєну вісь, дозволено 22000 кг, перевозив 22720 кг, чим порушив п. 22.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стаття 122 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги в русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Як вбачається зі змісту ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посилання позивача на порушення відповідачем процедури розгляду справи суд не бере до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку,правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до правил ст. 258 КУпАП, у передбачених цією статтею випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення уповноваженими органами (посадовими особами) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Відповідно п. 4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті121, статтями121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті123, статтею124-1, статтями125,126, частинами першою, другою і третьою статті127, статтями128,129, статтею132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті140 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1)чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

Крім того, суд не бере до уваги посилання позивача на той факт, що поліцейським при складанні постанови було неправильно зазначено статтю КУпАП, яка йому інкримінувалась, оскільки положеннями ст. 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, а також за порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами .

Але у примітках до вказаної статті зауважено на те, що дія цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

А отже, з огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення було вірно зазначене поліцейським.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст. 268 КУпАП, серед яких зокрема передбачено право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Що стосується тверджень позивача відносно відсутності доказів складу правопорушення в його діях, то суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 14-1 КУпАП, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Згідно постанови, що оскаржується, об`єктивна сторона правопорушення полягала у тому, що водій керував транспортним засобом транспортним засобом MANTGX 18.480, д.н.з НОМЕР_1 з напівпричепом ВОDЕХКІS 3WA, д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Ломоносова в м. Мелітополь з перевантаженням на строєну вісь, дозволено 22000 кг, перевозив 22720 кг.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів того, що водій ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом MANTGX 18.480, д.н.з НОМЕР_1 з напівпричепом ВОDЕХКІS 3 WA , д.н.з. НОМЕР_2 та перевозив вантаж з навантаженням на вісь більше ніж дозволено на дорогах загального користування місцевого значення, а саме вагою 22720 кг.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем на підтвердження факту правопорушення наданий рапорт працівником поліції, копію постанови про притягнення позивача до відповідальності, а також наданий талон 1571, де зазначена дата 14-11-2019, час: 20:44 та вага 39875кг, з наданого талону неможливо встановити до якого автомобіля він відноситься, так як в ньому відсутня будь яка інформація відповідно якої можливо ідентифікувати автомобіль, інших доказів відповідач не надав. Відтак, доводи позивача не спростовано.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 286 КАСУ країни, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Тому позов слід задовольнити частково, оскільки через процесуальні порушення допущені при розгляді справи, тобто неналежну процесуальну форму дій інспектора поліції, суд позбавлений можливості висловитися про відсутність або наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , а встановлення таких обставин виходить за межі предмету дослідження судом в конкретній справі.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП слід скасувати.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст.2, 72-77,122, 140, 241, 246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову інспектора СРПП №3 Мелітопольського ВП старшого лейтенанта поліції Павленка Дмитра Вадимовича БАА № 399212 від 14.11.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

В задоволені іншої частини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку спрощеного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:В. О. Кіяшко

02.04.2020