Справа № 400/1559/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/1559/19
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача, Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О. В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 400/1559/19 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - ГУ ПФУ в Миколаївській області) з вимогами:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії за вислугу років з 13.08.1997 року відповідно до частини третьої ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-Х1І (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 23.11.1995 року №458/95-ВР) в розмірі меншому 150 відсотків мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії за вислугу років з 13.08.1997 року відповідно до частини третьої ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 23.11,1995 року №458/95-ВР) в розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити різницю підвищення до пенсії за вислугу років позивачу з 13.08.1997 року відповідно до частини третьої ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІ1 (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 23.11.1995 року №458/95-ВР) в розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених сум, однією сумою;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії за вислугу років з 01.01.2007 року відповідно до частини третьої ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ і змінами внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 23.11.1995 року №458/95-ВР) в розмірі меншому 150 відсотків мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити нарахування та виплачувати позивачу підвищення до пенсії за вислугу років з 01.01.2007 року відповідно до частини третьої ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 23.11.1995 року №458/95-ВР) в розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийняти рішення (розпорядження) про здійснення нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії за вислугу років з 01.01.2007 року відповідно до частини третьої ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статут ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 23.11.1995 року №458/95-ВР) в розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити різницю підвищення до пенсії за вислугу років позивачу з 01.01.2007 року відповідно до частини третьої ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551- XII (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 23.11.1995 року №458/95-ВР) в розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених сум, однією сумою;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь Державного бюджету України судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.;

- допустити до негайного виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду за адміністративною позовною заявою позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії щодо перерахунку та виплати підвищення до пенсії за вислугу років;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 , Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, у встановлений судом строк, подати до суду звіт щодо виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії щодо перерахунку та виплати підвищення до пенсії за вислугу років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ч.3 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачає учасникам бойових дій підвищення пенсії в розмірі 150% мінімальної пенсії за віком. Зазначає, що відповідно до розрахунків пенсії за вислугу років з 13.08.1997 року по 01.01.2003 року Миколаївським ОВК позивачу було встановлено підвищення до пенсії в розмірі 150% мінімальної пенсії за віком 24,93грн., а з 01.10.2003 року по 01.01.2006 року - 29,87грн.

Позивач вказує, що відповідачі повинні керуватися Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 року №2017-III, а не постановою КМУ від 03.01.2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету".

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частина 1. ст.58 Конституції України визначає. що закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Тому вважає, що бездіяльність Миколаївського ОВК і ГУ ПФУ в Миколаївській області є протиправною, а позовні вимоги повинні бути задоволені.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 400/1559/19 позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначає, що позивачем не надано жодних доказів до матеріалів справи, що відповідачами було допущено помилку чи будь-які неточності щодо нарахування та виплати пенсії. Вимоги позивача є безпідставними, оскільки Миколаївський обласний військовий комісаріат позбавлений функцій з призначення і виплати пенсій, а в чинній редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відсутня норма, яка встановлює підвищення пенсії на 150% мінімальної пенсії за віком та визначено, що учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, отже, ГУ ПФУ в Миколаївській області при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального, матеріального права та зазначає, що статтею 15 Закону № 2262-XII, в редакції, що діяла до 04.04.2006 року було встановлено, що особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які є ветеранами війни, та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пенсії за вислугу рокув підвищуються на 150 процентів мінімальної пенсії за віком - учасникам бойових дій, членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, які не одружилися вдруге.

Зазначена норма кореспондується зі статтями 12, 13 Закону № 3553-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), що також передбачає право учасників бойових дій на підвищення пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії в розмірі 150% мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм обрахунку підвищення до пенсії виступає мінімальна пенсія за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" (у редакції Закону України від 23.12.2004 року № 2291-IV), яка набрала чинності 12.01.2005 року.

Таким чином, Миколаївський ОВК та ГУ ПФУ в Миколаївській області повинні провести позивачу перерахунок та виплату підвищення до пенсії за вислугу років з 13.08.1997 року відповідно до частини 3 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року № 3551-XII.

В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, апеляційний суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є військовим пенсіонером, якому з 13.08.1997 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-XII в розмірі 90% грошового забезпечення.

12.03.2019 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до ч.3 ст.12 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІ1 в розмірі 150% мінімальної пенсії за віком.

МОВК листом від 08.04.2019 року за № 12/2304 повідомив позивача про те, що з 01.01.2007 року пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, здійснюється органами Пенсійного фонду України. З огляду на вищевикладене, стосовно перерахунку пенсії, виплати підвищення до пенсії, надання інформації та довідок про перерахунки пенсії МОВК запропонували позивачу звернутися до ГУ ПФУ в Миколаївській області.

Також, 12.03.2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області з аналогічною заявою.

Листом від 26.03.2019 року ГУ ПФУ в Миколаївській області повідомив позивачу про те, що органи Пенсійного фонду України не визначені правонаступниками структурних підрозділів силових міністерств та інших державних органів, тому не мають повноважень щодо перерахунку розміру пенсій за період до 1 січня 2007 року.

Також позивачу повідомлено, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 05.10.2005 року № 2939-ІV підвищення до пенсії учасникам бойових дій з 01.07.2006 року встановлюється у розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Підвищення до пенсії як учаснику бойових дій позивачу встановлено та виплачується у вищезазначених розмірах згідно нормами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами).

Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Станом на час виникнення спірних правовідносин (первинне призначення пенсії) умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-XII ( далі - Закон № 2262-XII).

Закон № 2262-XII має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Право вибору пенсії передбачене статтею 7 Закону № 2262-XII, згідно із якою військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Відповідно до статті 1 Закону № 2262-XII, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Позивач є учасником бойових дій та отримує пенсію за вислугу років, з урахуванням її підвищення, встановленого Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року № 3551-XII ( далі - Закон № 3551-XII).

Згідно з частиною четвертої статті 12 Закону № 3551-XII (в редакції, чинній до 1 липня 2006 року), учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищуються в розмірі 150% мінімальної пенсії за віком.

Підвищення позивачу пенсії як учаснику бойових дій в розмірі 150% від мінімальної пенсії за віком було передбачене частиною четвертою статті 12 Закону № 3551-XII у редакції, яка була чинною до 1 липня 2006 року.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 05.10.2005 року № 2939-IV частину четверту статті 12 викладено в такій редакції: "учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність" (вказана норма набрала чинності з 1 липня 2006 року).

Отже, враховуючи, що в редакції Закону № 3551-XII відсутня норма, яка встановлює підвищення пенсії на 150% мінімальної пенсії за віком, а визначено, що учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то ГУ ПФУ в Миколаївській області при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Згідно із пунктом 1.5 розділу І постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, заява про перерахунок пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Форма заяви міститься в додатку 3 вказаної постанови.

Як встановлено судом апеляційної інстанції позивач не звертався до ГУ ПФУ в Миколаївській області із відповідною заявою про перерахунок пенсії.

Отже, на думку колегії суддів, позовні вимоги про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії ГУ ПФУ в Миколаївській області є передчасними, оскільки з відповідною заявою до пенсійного органу позивач не звертався, а відповідач будь-яких рішень , у т.ч. і щодо відмови, не приймав.

Стосовно позовних вимог про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії Миколаївський ОВК, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Миколаївський обласний військовий комісаріат нараховував та виплачував позивачу підвищення до пенсії за вислугу років з 13.08.1997 року, а саме надбавку до пенсії - інтернаціоналіст (назва надбавки в довідці-розрахунку, яка нараховувалась учасникам бойових дій) в розмірі 24 грн. 93 коп., та з 01.11.2003 року надбавку до пенсії - інтернаціоналіст в розмірі 29 грн. 87 коп. відповідно до чинного на момент виплат Наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Положення про порядок призначення та виплат в Міністерстві оборони України державних пенсій і допомоги військовослужбовцям та членам їх сімей" №205 від 08.08.1994 року.(а.с.58-64)

Додатком 1 до Положення про порядок призначення та виплат в Міністерстві оборони України державних пенсій і допомоги військовослужбовцям та членам їх сімей, було визначено фіксовані розміри мінімальних і соціальних пенсій, підвищень та надбавок до пенсій, а також щомісячної компенсації і додаткових пенсій, що враховуються при обчисленні пенсій військовослужбовцям та членам їх сімей.

Після втрати чинності вищенаведеного Наказу №205, нарахування та виплата підвищення до пенсії позивачу, як учаснику бойових дій, виплачувалась в розмірі 25%, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року №3551-XII.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції не встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача з боку відповідачів, а тому підстави для їх поновлення шляхом задоволення позовних вимог відсутні.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правильно з`ясував усі обставини справи, оскаржуване рішення прийняте судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 400/1559/19 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами судового рішення.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Єщенко О.В.