Справа № 640/11521/19
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2020 року м. Київ № 640/11521/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам-Лайн»

до Приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрам-Лайн» звернулося до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича про стягнення з божника основної винагороди від 03.06.2019, винесену у виконавчому провадженні № 59253362.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на закони України «При виконавче провадження», «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Інструкцію з організації примусового виконання рішень, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, та зазначає про протиправність постанови приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича про стягнення з божника основної винагороди від 03.06.2019, винесену у виконавчому провадженні № 59253362 з підстав її невідповідності положенням закону.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач посилається на закони України «Про виконавче провадження», «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 643 від 08.09.2016, Інструкцію з організації примусового виконання рішень, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, та зазначає про прийняття постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 03.06.2019 у відповідності до норм та порядку, що визначений чинним законодавством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Приватним виконавцем Телявським Анатолієм Миколайовичем при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва № 910/17995/16 від 31.05.2019 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам-Лайн» на користь Приватного підприємства «Автосервіс» 2 044 291,35 грн. збитків, 30 970,83 грн. судового збору, 23 011,34 грн. витрат на проведення експертизи прийнято постанову від 03.06.2019 про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам-Лайн» основної винагороди в сумі 209 827,35 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою статті 42 Закону № 1404-VIII передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1403-VIII) визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 31 Закон № 1403-VIII винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина п`ята статті 31 Закон № 1403-VIII передбачає, що якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 Закон № 1403-VIII).

Відповідно до частини сьомої статті 31 Закон № 1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» (далі - Порядок № 643).

Відповідно до пункту 19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Як встановлено під час розгляду справи, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявським А.М. відкрито виконавче провадження №59253362 по примусовому виконанню наказу Господарського суду міста Києва №910/17995/16 від 31.05.2019 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам-Лайн» на користь Приватного підприємства «Автосервіс» 2 044 291,35 грн. збитків, 30 970,83 грн. судового збору, 23 011,34 грн. витрат на проведення експертизи.

Одночасно 03.06.2019 приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 209 827,35 грн., що складає 10% суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

З урахуванням наведеного суд приймає до уваги позицію відповідача щодо прийняття оскаржуваної постанови про стягнення з боржника основної винагороди у відповідності до норм та порядку, що визначений чинним законодавством України.

Відносно доводів позивача щодо невідповідності за змістом та формою оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Пунктом 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, визначено, що постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами. Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Судом проаналізовано зміст оскаржуваної постанови та встановлено, що у вступній частині міститься вся необхідна інформація, а саме: назва документу: наказ № 910/17995/16 виданий 31.05.2019; документ видав: Господарський суд м. Києва, суддя - О.Г. Удалова; про: стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам-Лайн» на користь Приватного підприємства «Автосервіс» 2 044 291,35 грн. збитків, 30 970,83 грн. судового збору, 23 011,34 грн. витрат на проведення експертизи; відомості про боржника та стягувача.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про стягнення з боржника основної винагороди містить такий обов`язковий реквізит як мотивувальна частина, в якій приватним виконавцем зазначено посилання на статті 27, 31 Закону України «Про виконавче провадження», пункт 9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, керуючись якими приватний виконавець виніс дану постанову.

За таких обставин суд не приймає до уваги доводи позивача щодо відсутності мотивувальної частини в оскаржуваній постанові. При цьому, суд приймає до уваги позицію відповідача, що нормами чинного законодавства не передбачено обов`язкових вимог до змісту мотивувальної частини постанови приватного виконавця.

В резолютивній частині зазначено про прийняте приватним виконавцем рішення: стягнути з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам-Лайн» основної винагороди в сумі 209 827,35 грн.

Судом також встановлено, що приватним виконавцем з дотриманням положень пункту 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень у пункті 5 резолютивної частини оскаржуваної постанови зазначено, що постанова про стягнення з боржника основної винагороди може бути оскаржена у строк та у порядку, встановленому законодавством.

За таких обставин, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо невідповідності за змістом та формою оскаржуваної постанови.

З огляду на встановлені у суді обставини, суд приходить до висновку, що головним державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам-Лайн» (вул. Рибальська, 13, м. Київ, 01011, ) до Приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича (площа Солом`янська, 2, офіс 504, м. Київ, 03035, ідентифікаційний номер ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Бояринцева