Справа № 300/607/20
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" квітня 2020 р. справа № 300/607/20
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Шумея М.В,
секретаря судового засідання Шпак М.М,
представника позивача Тиніва І.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського Івана Володимировича про визнання дій протиправними та стягнення коштів на відшкодування шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач) звернулася в суд з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського Івана Володимировича про визнання дій протиправними та стягнення коштів на відшкодування шкоди.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.03.2020, відкрито провадження в даній адміністративній справі в порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Судовий розгляд призначено на 25.03.2020 о 10:00 год.
У зв`язку з неявкою відповідача та необхідністю витребування доказів у відповідача судовий розгляд перенесено на 26.03.2020 о 13:00 год.
25.03.2020 о 11:18 год. від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначив, що кошти стягувались з банківських рахунків, які належать ОСОБА_2 , а не позивачу.
26.03.2020 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Після оголошення перерви, 02.04.2020 судовий розгляд продовжено.
Згідно частини 4 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Частиною 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.
Суд, відповідно до вимог статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, дослідивши докази і письмові пояснення в заявах по суті справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.
В ході виконавчого провадження Приватний виконавець направив запит до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо надання інформації про наявні рахунки Боржника.
У відповіді на запит в листі від 20.11.2019 №20.1.0.0.0/7-191101/142 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначив, що Боржник станом на 13.11.2019 має наступні відкриті рахунки:
- НОМЕР_1
05.12.2019 Приватним виконавцем до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» були направлені платіжні вимоги №59811967-1, №59811967-2, №59811967-3 на примусове списання коштів Боржника - ОСОБА_3 Святославовича - з вищезазначених рахунків.
06.12.2019 вказані платіжні вимоги були опрацьовані та повернуті Приватному виконавцю і відміткою про їх виконання. Відповідно до інформації, зазначеній на платіжних вимогах, з Боржника були списані кошти в такому розмірі:
Не погоджуючись з діями Приватного виконавця, позивач звернулася в суд за захистом своїх прав та інтересів.
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, серед іншого, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".
Так, згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно частини 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
Згідно частини 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 21 частини статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний, зокрема отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.
Як вбачається із матеріалів справи, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» листом від 20.11.2019 за №20.1.0.0.0/7-191101/142 повідомив про запитувану Приватним виконавцем інформацію про рахунки ОСОБА_3 (а.с.37).
05.12.2019 Приватним виконавцем направлено до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» платіжну вимоги №59811967-1, №59811967-2, №59811967-3 щодо стягнення з рахунків ОСОБА_3 зобов`язань у сумі 6547384,62 грн.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає дії Приватного виконавця правомірними, а доводи позивача необґрунтованими.
Оцінка дій АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не є предметом спору.
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що в задоволені позову слід відмовити.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

відповідач: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Жаботинський Іван Володимирович (РНОКПП НОМЕР_3 , вул. Б.Хмельницького, 17/52А, офіс 610, м. Київ, 01030).