Справа № 1.380.2019.003128
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.003128 пров. № А/857/2858/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Обрізка І.М., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі за його позовом до Винниківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмету спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,

суддя у І інстанції Крутько О.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту судового рішення 18 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив зобов`язати Винниківську міську раду (далі - Рада) подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.003128, яким було визнано протиправним її рішення № 1779 від 04 квітня 2019 року та зобов`язано відповідача повторно розглянути його заяву у порядку, встановленому частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва в розмірах не більше 0,12 гектара по АДРЕСА_1 , яке набрало законної сили 29 грудня 2019 року. Одночасно просив у випадку невиконання такого рішення накласти штраф на Раду в особі міського голови, половину штрафу стягнути на його користь та зобов`язати Раду виконати рішення суду по даній справі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення контролю за виконанням судового рішення було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що під час ухвалення рішення від 26 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.003128 судом не було встановлено судового контролю за його виконанням на підставі приписів статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України. Водночас, відповідно до копії рішення Ради № 2283 від 06 лютого 2020 року таке прийняте на виконання зазначеного рішення суду у справі.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції від 18 лютого 2020 року та задовольнити його клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час судового провадження він подавав клопотання про встановлення судового контролю, яке було відхилене. Особа, яка бере участь у справі, може звернутися до суду із заявою про вирішення питання щодо судового контролю за виконанням судового рішення в будь-який час після проголошення постанови.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 20 червня 2018 року у справі № 800/592/17 вказала, що клопотання про встановлення судового контролю може бути подано й задоволено судом вже після ухвалення рішення у справі.

Рішення Ради № 2283 від 06 лютого 2020 року копіює рішення № 1779 від 04 квітня 2019 року, яке судом визнане протиправним. Тому таке рішення не може вважатися виконанням Радою судового рішення від 26 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.003128.

Позивач ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просив скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень у адміністративних справах регламентовано приписами статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 382 цього Кодексу суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, вказані правові норми свідчать про те, що правовий інститут судового контролю за виконанням судових рішень встановлено з метою забезпечення їх виконання відповідачем - суб`єктом владних повноважень.

Встановлення такого контролю можливе як одночасно із задоволенням відповідного позову, так і шляхом постановлення окремої ухвали із вказаного питання (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 800/592/17).

З урахуванням викладеного судовий контроль за виконанням судового рішення може бути встановлено для спонукання до вчинення відповідачем - суб`єктом владних повноважень певних дій на виконання судового рішення.

Разом із тим, приписами частини 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, чинним процесуальним законодавством врегульовано також можливість звернення до адміністративного суду позивача у випадку, коли він не погоджується із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду.

Відповідно до матеріалів справи, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.003128 Радою було ухвалено рішення № 2283 від 06 лютого 2020 року. Звертаючись до суду першої інстанції 13 лютого 2020 року із заявою, що розглядається, ОСОБА_2 вважав неналежним виконання Радою вказаного судового рішення від 26 листопада 2020 року у такий спосіб.

Підсумовуючи викладене, на переконання апеляційного суду, позивачем ОСОБА_2 було обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки належних правових підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення на час його звернення до суду першої інстанції не було, а вимог про визнання протиправним рішення Ради на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.003128 у порядку, передбаченому частиною 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, ним заявлено не було.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи дане процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 312, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі №№ 1.380.2019.003128 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 01 квітня 2020 року.