Справа № 415/2021/20
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/2021/20
Провадження № 2-а/415/247/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Кравченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лисичанська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти 4 батальйону 1 Управління патрульної поліції у Луганській області сержанта поліції Сліпець Ігоря Олеговича про оскарження дій суб`єкта владних повноважень та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Описова частина

Зміст позовних вимог

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду з адміністративною позовною заявою до поліцейського роти 4 батальйону 1 Управління патрульної поліції у Луганській області сержанта поліції Сліпець Ігоря Олеговича про оскарження дій суб`єкта владних повноважень та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 13 березня 2020 року о 04 годин 30 хвилин та Київським часом (більш точний час він не пам`ятає), коли він рухався на автомобілі марки ВАЗ моделі 2163, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Володимира Сосюри м. Лисичанськ Луганської області, позивача зупинив поліцейський батальйону 1 роти 4 Управління патрульної поліції в Луганській області сержант поліції Сліпець Ігор Олегович та почав стверджувати, що нібито позивач вичинив адміністративне правопорушення, оскільки на транспортному засобі, не працювали габаритні вогні.

Після чого, відповідач, не інформує його ні про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, ні про закінчення, не роз`яснюючи позивачу процесуальні права у повному обсязі та не досліджуючи матеріали справи і а не відібравши ні усні, ні письмові пояснення піддав позивача стягненню та ч. 1 ст. 121 КУпАП, нібито за керування транспортним засобом з непрацюючими задніми габаритними вогнями, винес постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 2236607 від 13.03.2020 року, застосувавши відносно позивача стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

З діями відповідача позивач не згодний, а постанову в справі про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі вважає такою, що підлягає скасуванню .

Так, в даному випадку, дійсно є формальне порушення правил дорожнього руху, але не має складу адміністративного правопорушення, оскільки порушення склалося по неналежним від позивача обставинам, на які він не міг вилинути, і в даному випадку відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, оскільки перед виїздом з дому, позивач перевірив всі габарити, сигналу повороту та світло фар, транспортного засобу, та все працювало.

Але, під час руху, як позивач пізніше дізнався перегоріли запобіжники, та вимкнулися задні габаритні вогні, але про це він дізнався тільки після зупинки відповідачем, і тому він не міг знати по незалежним від нього обставинам, що керував транспортним засобом з не непрацюючими задніми габаритними вогнями.

Таким чином, позивач вважає, що дотримувався вимог дорожнього руху, доказів протилежного не надано, та крім цього постанова в справі про адміністративне правопорушення, не відповідає встановленій формі, і тому крім незаконності її винесення, є недійсною за юридичною формою.

Просив суд визнати дії поліцейського батальйону № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в Луганській області сержанта поліції Сліпець Ігора Олеговича щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП протиправними, визнати недійсною, протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі серій ЕАК №2236607 від 13.03.2020 року, складену за ч. 1 ст. 121 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , а провадження по справі закрити.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 вважає постанову серії ЕАК №2236607 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13.03.2020 протиправною, у зв`язку з чим просить її скасувати.

Відзив на позовну заяву не надійшов. Відповідачем був наданий відеоматеріал правопорушення ОСОБА_1 від 13.03.2020.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

23.03.2020 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/2021/20 було відкрито провадження у цій адміністративній справі.

27.03.2020 року відповідачем було надано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та долучено відеоматеріал правопорушення ОСОБА_1 від 13.03.2020.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав письмове клопотання, в якому проси справу розглянути за його відсутності.

Дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2236607 від 13.03.2020 року особа щодо якої розглядається справа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.03.2020 року о 04-11 годині в м. Лисичанську по вул. Володимира Сосюри, 135, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063 НОМЕР_1 в темну пору доби, у якого не працювали задні габаритні вогні, чим порушив п. 31.6 б ПДР. Порушив заборону керувати ТЗ у темну пору доби в умовах недостатньої видимості, якщо не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів, вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП.

Згідно з копією посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 19.10.2005, ОСОБА_1 має відкриту категорію на керування, яким видано посвідчення - В.

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 02.12.2006, марка ВАЗ модель 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1983 року випуску, власник ОСОБА_2 .

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2236607 від 13.03.2020 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії ЕАК №2236607 від 13.03.2020 року, посилаючись на не порушення ним Правил дорожнього руху, скористався своїм правом і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Мотивувальна частина

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем суду був наданий суду відеозапис з нагрудної камери інспектора УПП від 13.03.2020 року.

З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до постанови додається відео з боді камери DSJ-X300045_вв0045 та з відеореєстратора.

Судом встановлено, що на підтвердження факту порушення позивачем п.31.6 б ПДР, відповідачем надано відеозаписи DSJ-X300045_вв0045 та DSJ-X300047_вв0047, тоді як в оскарженій постанові про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на відео DSJ-X300047_вв0047. Таким чином, суд вважає відео DSJ-X300047_вв0047 неналежним та недопустимим доказом.

Водночас з досліджених відеозаписів з відео реєстратора не можливо встановити факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого, частиною 1 статті 121 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2236607 від 13.03.2020 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем суду не наведено будь-яких причин, з яких він не дотримався наведених положень КУпАП щодо фіксування і дослідження доказів у справі про адміністративне правопорушення.

З наведеного суд доходить висновку, що відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

Аналогічні висновки стосовно правових наслідків відсутності у постанові про накладення адміністративного стягнення посилання на пристрій, на який зроблений відеозапис, як на суттєве порушення при накладенні адміністративного стягнення викладені у постанові ВС від 30 травня 2018 р. в адміністративному провадженні №К/9901/29775/18 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74407705).

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського роти 4 батальйону 1 Управління патрульної поліції у Луганській області сержанта поліції Сліпець Ігоря Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2236607 від 13.03.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень 00 копійок та закриття адміністративної справи, такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти 4 батальйону 1 Управління патрульної поліції у Луганській області сержанта поліції Сліпець Ігоря Олеговича про оскарження дій суб`єкта владних повноважень та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2236607 від 13.03.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 340 гривень 00 копійок, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Відповідач: поліцейський роти 4 батальйону 1 Управління патрульної поліції у Луганській області сержант поліції Сліпець Ігор Олегович, місце роботи за адресою: буд. 8, вул. Штейгерська, м. Лисичанськ, 93100, Луганська область, Україна, код ЄДРПОУ не відомий.

Повний текст судового рішення складено 02.04.2020.

Суддя Ю. О. Калмикова