Справа № 620/518/20
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
01 квітня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/518/20
31 березня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/518/20
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бородавкіної С.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп Авто Транс" до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Віп Авто Транс" (далі ТОВ «Віп Авто Транс») 10.02.2020 звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека), у якому просить:
- визнати протиправними дії Державної служби з безпеки та транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, які полягають у нарахуванні плати за проїзд у розмірі 174,00 євро згідно розрахунку плати за проїзд великоговагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 07.11.2019 №174424;
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби з безпеки та транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 26.11.2019 №167522.
Ухвалою суду від 13.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області.
Від відповідача у встановлений судом строк надійшов відзив на позов, у якому Укртрансбезпека просила, у тому числі, закрити провадження у справі в частині позовних вимог про оскарження дій, які полягають у нарахуванні плати за проїзд, на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
У поданій відповіді на відзив позивач зазначав, що оскаржує не розрахунок плати за проїзд, а дії, які полягають у нарахуванні плати за проїзд згідно розрахунку. Так, плата за проїзд була за результатом габаритно-вагового контролю транспортного засобу товариства, складовою якого є проведення вимірювання, що було проведено без застосування належної методики. Оскільки у ТОВ «Віп Авто Транс» у результаті вчинення відповідачем дій щодо нарахування плати за проїзд виник встановлений законом обов`язок плати вартості проїзду, вважає, що такі дії можуть бути предметом судового захисту.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказане клопотання відповідача слід задовольнити, враховуючи таке.
Як вбачається із матеріалів справи, предметом оскарження у цій справі, у тому числі, є дії щодо визначення позивачу суми плати за проїзд згідно із розрахунком від 07.11.2019 №174424.
У свою чергу, за змістом пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Положеннями пунктів 1, 5 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.
Слід зазначити, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Як зазначалося, у спірних відносинах, що склались у цій справі відповідач, відповідно до наданих йому повноважень та за умови встановлення під час проведення габаритно-вагового контролю перевищення автомобілем перевізника вагових або габаритних показників, параметри яких перевищують нормативні, за встановленою формулою здійснює лише нарахування плати за проїзд, що оформлюється розрахунком.
У свою чергу, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки позивача.
З огляду на викладене, суд зазначає, що повноваження відповідача у цьому випадку обмежуються лише нарахуванням плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів. Водночас, сама плата за проїзд є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування та у разі недобровільної сплати стягується шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Враховуючи викладене, вимога позивача про визнання протиправними дій Укртрансбезпеки, які полягають у нарахуванні плати за проїзд у розмірі 174,00 євро згідно розрахунку плати за проїзд великоговагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 07.11.2019 №174424, по своїй суті ніяким чином не впливає на права та обов`язки сторін у справі, оскільки вказаний розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому вимога не може бути предметом спору.
Вказана правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 29.01.2020 (справа №814/1460/16).
Крім того, Велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи 30 січня 2019 року судове рішення у справі №803/3/18 зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на це, такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Таким чином, провадження у справі в частині позовних вимог суд вважає за необхідне закрити.
Керуючись статтями 238, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віп Авто Транс" до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Державної служби з безпеки та транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, які полягають у нарахуванні плати за проїзд у розмірі 174,00 євро згідно розрахунку плати за проїзд великоговагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 07.11.2019 №174424, - закрити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено 01.04.2020.

Суддя С.В. Бородавкіна