Справа № 428/521/20
Суддя: Кордюкова Ж. І.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №428/521/20
Провадження №2-а/428/170/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського 1-го батальйону 4-ї роти УПП в Луганській області ДПП капрала поліції Романішвілі Зураба Давідовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до поліцейського 1-го батальйону 4-ї роти УПП в Луганській області ДПП капрала поліції Романішвілі Зураба Давідовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 18.01.2020 року відносно нього була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1990253, згідно з якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Відповідно до зазначеної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18.01.2020 року в м. Сєвєродонецьку по вул. Новікова, керуючи транспортним засобом HONDA CIVIC, номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив на вимогу поліцейського документи на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги пункту 2.4.(а) Правил дорожнього руху. Поліцейські його зупинили незаконно та повідомили, що він порушив п. 9.2. Правил дорожнього руху. Він заперечував порушення та пред`явив поліцейському паспорт. Після цього відповідач звинуватив його у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та миттєво розглянув справу, не надавши йому можливості скористатись наданими правами та дати пояснення. Відповідач проводив розгляд справи за однією статтею, а постанову виніс по іншій. Поліцейський Романішвілі З.Д. одразу виніс постанову без будь-якої підготовки справи до розгляду, без оголошення посадової особи, яка розглядає справу, без оголошення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання та досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у справі, що свідчить про порушення ст.278, 279 КУпАП. До постанови не було долучено протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, висновок експерта. Відповідач не дав йому можливості скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1990253 від 18.01.2020 року.

24.01.2020 року судом постановлено ухвалу про призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач поліцейський 1-го батальйону 4-ї роти УПП в Луганській області ДПП капрал поліції Романішвілі З.Д. надав суду відеозапис з місця події.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 293 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.2.1 (а, б, ґ) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

18.01.2020 року відповідачем винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1990253 у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18.01.2020 року в м. Сєвєродонецьку по вул. Новікова, керуючи транспортним засобом HONDA CIVIC, номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив на вимогу поліцейського документи на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги пункту 2.1.(а), 2.1.(б), 2.1. (ґ), 2.4.(а) Правил дорожнього руху.

Справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, була розглянута на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що не суперечить чинній на час складення постанови редакції ст. 258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі - Інструкція).

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Таким чином, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП без складання відповідного протоколу відповідає вимогам ст.ст. 222, 258 КУпАП та Інструкції.

Зазначене свідчить про не змістовність доводів позивача, викладених в позовній заяві, в цій частині.

Позивачем на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог був наданий відеозапис.

Відповідачем на підтвердження правомірності прийнятого рішення стосовно позивача також було надано відеозапис з місця події.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580), поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону №580, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому в оскаржуваній постанові зазначено, що відео зроблене реєстратором місце 400 ев, боді-камерою DSJ-Х300025_ВВ00025, отже наданий відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КАС України.

Таким чином, суд приймає до уваги наданий відповідачем відеозапис та вважає його належним та допустимим з огляду на вимоги КАС України.

На відеозаписі, наданому відповідачем, зафіксовано виїзд автомобіля HONDA CIVIC, номерний знак НОМЕР_1 , з житлової зони на дорогу без увімкненого покажчика повороту відповідного напрямку руху. Зафіксовано причину зупинки позивача, при цьому відповідач представляється та називає причину зупинки - порушення Правил дорожнього руху, яке полягає в тому, що водій не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку руху. На запитання поліцейського, чи має водій при собі посвідчення водія, той відповідає, що не знає, відмовляється назвати своє прізвище, ім`я та по батькові та заперечує скоєння адміністративного правопорушення. Зафіксовано, що поліцейський повторно пояснює, що причиною зупинки є вчинення адміністративного правопорушення - водій не включив світловий покажчик повороту відповідного напрямку руху, що є порушенням п.9.2 (б) Правил дорожнього руху та становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Роз`яснює, що відповідно до п.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» це і було причиною зупинки. Роз`яснює зміст п.2.4. Правил дорожнього руху. Поліцейський повторно заявляє вимогу надати посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. На цю вимогу позивач пред`являє паспорт громадянина України та відмовляється надати посвідчення водія. Після чого відповідач повторно заявляє вимогу надати посвідчення водія, яку позивач ігнорує. Розпочинається розгляд справи капралом поліції Романішвілі З.Д. за відмову надати за вимогою поліцейського посвідчення водія за ч.1 ст.126 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснюються права за ст.63 Конституції України та за ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 пояснює, що вважає дії відповідача неправомірними та зазначає, що він не повинен надавати посвідчення водія та вимагає представити йому свідків. Відповідач оголошує, що на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Зафіксовано вручення постанови позивачу.

Аналізуючи наданий відеозапис, суд відзначає, що на ньому дійсно зафіксовано, що ОСОБА_1 не включив світловий покажчик повороту відповідного напрямку руху при виїзді з житлової зони, що стало причиною його зупинки поліцейськими. Також на відеозаписі зафіксовано відмову ОСОБА_1 надати на законну вимогу поліцейських документи, передбачені п.2.1. Правил дорожнього руху, що становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. При цьому з відеозапису вбачається, що свідків цього правопорушення немає, а правопорушення зафіксовано засобами відеозапису, як позивача, так і відповідача. При цьому на відеозаписах зафіксовано, що позивач звертається з клопотанням представити свідків правопорушення. Жодних інших клопотань він не заявляє.

Також дані відеозаписів повністю спростовують доводи позивача щодо порушень відповідачем ст.ст.278, 279 КУпАП та, на думку суду, підтверджує, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення відповідач не порушив встановлену процедуру її розгляду.

Суд повторно наголошує, що органи Національної поліції мають право перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.09.2019 року у справі №127/19283/17.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем було доведено правомірність прийнятого ним рішення стосовно ОСОБА_1 , що свідчить про необґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та має наслідком залишення позовних вимог без задоволення.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 14, 72-77, 139, 229, 241- 247, 250, 255, 286, 293, 295, 297, Перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в Першому апеляційному адміністративному суді через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: поліцейський 1-го батальйону 4-ї роти УПП в Луганській області ДПП капрал поліції Романішвілі Зураб Давідович, місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, буд. 8.

Суддя Ж. І. Кордюкова