Справа № 200/436/20-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 р. Справа№200/436/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., при секретарі судового засідання Гаврик М.М.,

від представників сторін:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22, )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

10 січня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду подано позовну заяву ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області № 38 від 03 травня 2019 року про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 25 квітня 2019 року № 485 та зарахувати до пільгового стажу періоди роботи на підприємстві «Шахта ХХІ з`їзду КПРС» з 27 вересня 1999 року по 29 вересня 1999 року в якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем, на шахті «Бутівська» Макіїввугілля з 27 серпня 1992 року по 10 лютого 2000 року в якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем на підземних роботах в шахті.

Ухвалою суду від 14 січня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14 лютого 2020 року ухвалою суду вирішено розглянути справу в порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 13 березня 2020 року.

Ухвалою суду від 13 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31 березня 2020 року.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у задоволенні заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 27 вересня 1999 року по 29 вересня 1999 року та з 27 серпня 1992 року по 10 лютого 2000 року з зазначенням такої причини, як «неможливість проведення перевірки обґрунтованості видачі довідок на підтвердження пільгового характеру роботи», оскільки така підстава не є законодавчо визначеною для відмови в призначенні пенсії та не має впливати на конституційне право позивача щодо належного пенсійного забезпечення.

Відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому останній заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

Свою позицію відповідач вмотивував тим, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак, провести перевірку достовірності документів не має можливості тому, що первинні документи підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території. Відповідач зазначає, що Торецьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області під час розгляду заяви позивача враховано період роботи на шахті «Бутівська» ВО Макіїввугілля з 01 січня 2000 року по 10 лютого 2000 року за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Також звертає увагу Суду, що позивачем пропущено строк звернення у відповідності до вимог частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, установив.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 . Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25 квітня 2019 року № 1458-500011710 фактичним місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_2

25 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058, надавши документи, у тому числі копію трудової книжки НОМЕР_3 від 26 червня 1990 року, копію диплома серії НОМЕР_4 , копію військового квитка серії НОМЕР_5 , довідки про підтвердження трудового стажу від 29 жовтня 2015 року № 413, від 02 грудня 2015 року № 482 надані ВП «Шахта Бутівка», довідку про підтвердження трудового стажу від 06 листопада 2015 року № 519 о/к надану ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядько».

Рішенням від 03 травня 2019 року № 38 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058, оскільки пільговий стаж складає лише 08 років 11 місяців 16 днів. До пільгового стажу не було зараховано період роботи на підприємстві «Шахта ХХІ з`їзду КПРС» (після перейменування шахта «Бутівська» Макіїввугілля) з 27 червня 1990 року по 29 червня 1990 року та з 27 серпня 1992 року по 31 грудня 1999 року у зв`язку з неможливістю перевірки обґрунтованості видачі довідок на підтвердження пільгового характеру роботи. Також зазначено, що за вказані періоди відсутні дані про проведення атестації робочих місць, що не дозволяє врахувати вказані періоди до пільгового стажу (а.с. 9-11).

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Згідно з частинами першою, третьою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на певні види забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон № 1058.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років […].

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 114 того ж Закону за наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійних вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.

На реалізацію положень зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років (далі - Список № 202).

Комплексний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що право на передбачену частиною третьою статті 114 Закону № 1058 пенсію незалежно від віку мають працівники, професії яких містяться у Списку № 202, за умови безпосередньої зайнятості на цих роботах повний робочий день та за наявності передбаченого частиною третьою статті 114 Закону № 1058 стажу такої роботи.

Рішенням від 03 травня 2019 року № 38 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Проте з даними висновками відповідача суд не погоджується з огляду на наступне.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788- XII (далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з записами трудової книжки № 3, 4 позивач 27 червня 1990 року прийнятий на посаду електрослюсаря підземного 3 розряду з повним робочим днем в шахті на підприємство «Шахта ХХІ з`їзду КПРС» наказ № 515 к від 27 червня 1990 року, звільнений з посади 29 червня 1990 року у зв`язку з призовом на військову службу, наказ № 528 к від 29 червня 1990 року.

Відповідно до записів трудової книжки № 6,7,8 позивач з 27 серпня 1992 року прийнятий на посаду електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті (наказ № 641 к від 27 серпня 1992 року), звільнений з займаної посади з 10 лютого 2000 року (наказ № 84 к від 10 лютого 2000 року, перейменування підприємства з «Шахта ХХІ з`їзду КПРС» на Шахта «Бутівська» здійснено відповідно до наказу № 45 від 05 травня 1992 року.

Суд зазначає, що у трудовій книжці позивача щодо спірних періодів зроблені відповідні записи, відображені відповідні відомості про особу, яка вчинила ці записи, міститься її підпис, записи завірені печаткою підприємства, достовірність записів сумніву не викликає.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (із змінами та доповненнями) (далі - Порядок № 637), встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Абзацом 1 пункту 20 Порядку № 637, встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до уточнюючої довідки № 482 від 02 грудня 2015 року позивач працював з 27 червня 1990 року по 29 червня 1990 року на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті, яка передбачена розділом - І, підрозділом - І за Списком № 1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 22 серпня 1956 року № 1173.

Відповідно до уточнюючої довідки № 413 від 29 жовтня 2015 року позивач працював з 27 серпня 1992 року по 10 лютого 2000 року на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті, яка, як зазначено в довідці, передбачена розділом - І «Горні роботи», підрозділом - І, кодом - 1010100а за Списком № 1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 11 березня 1994 року № 162.

Інформація щодо періоду з 27 серпня 1992 року по 10 лютого 2000 року зазначена в трудовій книжці та уточнюючій довідці, кореспондується з інформацією, зазначеною в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма - ОК-5) на ім`я ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ). Вказаний період роботи визначений як пільговий відповідно до коду ЗПЗО14А1.

Суд зазначає, що наведені відомості у трудовій книжці про роботу позивача за вказані періоди на шахті «Бутівська» ВО Макіїввугілля та інші надані до суду докази у їх сукупності свідчать про зайнятість останнього за відповідною професією, яка віднесена до Списку № 2.

Крім того, доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах, або інших доказів, які підтверджували б невиконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірні періоди, суду не надано.

Всі довідки, які надані позивачем для призначення пенсії видані на підставі первинних документи, які, в свою чергу, сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

Суд також зазначає, що діючим законодавством, яке регулює спірні правовідносини не встановлено, що необхідною умовою для прийняття та врахування пенсійними органами документів для призначення пенсії є можливість перевірити оригінали документів, на підставі яких видавалась довідка.

Крім того, відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а та від 11 липня 2019 року у справі № 242/1484/17.

Щодо відсутності даних про проведення атестації робочих місць суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731), (далі - Порядок застосування Списків № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 4.2 Порядку застосування Списків № 383 передбачено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з абзацами 1-2 пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, (далі - Порядок проведення атестації № 442) атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Отже, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з підприємством шахта «Бутівська» ВО Макіїввугілля з 27 червня 1990 року по 29 червня 1990 року та з 27 серпня 1992 року по 10 лютого 2000 року.

Як встановлено судом, проведення атестації робочих місць за умовами праці береться до уваги лише з 21 серпня 1992 року, тому відповідачем безпідставно не враховано до пільгового стажу період роботи позивача з 27 червня 1990 року по 29 червня 1990 року, оскільки наявність атестації робочих місць за вказаний період не передбачена законодавчо.

На підтвердження атестації робочих місць за період з 27 серпня 1992 року по 10 лютого 2000 року позивачем надано копію наказу «Про результати атестації робочих місць» від 05 липня 1996 року № 592, з зазначенням атестації на посаді електрослюсаря підземного, що в свою чергу, підтверджує пільговість роботи ОСОБА_1 та спростовує доводи відповідача щодо неможливості врахування вказаного стажу до пільгового.

Щодо доводів відповідача про порушення строку звернення до суду, слід зазначити, що згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки позивачем оскаржується правомірність нарахування та виплати пенсії, то застосування шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, може мати наслідком неможливість реалізувати передбачене Законом № 1058 право особи на отримання пенсійних виплат.

З аналізу приписів наведених норм випливає, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Крім того, жодних доказів щодо отримання рішення від 03 травня 2019 року № 38 позивачем саме в травні до суду не надано, тому доводи відповідача щодо пропущення строку звернення до суду до уваги не приймаються.

Частиною другою статті 9 КАС України регламентовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд зарахувати до пільгового стажу період роботи на підприємстві «Шахта ХХІ з`їзду КПРС» з 27 вересня 1999 року по 29 вересня 1999 року.

Разом тим, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи позивач на вказаному підприємстві працював з 27 червня 1990 року по 29 червня 1990 року. Судом в повній мірі досліджені матеріали за вказаний період та підтверджено пільговість виконуваних робіт.

За таких обставин, виходячи із повноважень суду, встановлених пунктом 2 частини першої статті 245 КАС України, суд вважає, що з метою належного та ефективного захисту прав позивача необхідно зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу період роботи в якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем на підприємстві «Шахта ХХІ з`їзду КПРС» саме за період з 27 червня 1990 року по 29 червня 1990 року.

При прийнятті рішення, судом також враховані пояснення відповідача щодо зарахування періоду роботи на шахті «Бутівська» ВО Макіїввугілля з 01 січня 2000 року по 10 лютого 2000 року за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказані обставини також підтверджуються відомостями витягу з ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати: період роботи з 01 січня 2000 року по 10 лютого 2000 року зараховані до пільгового стажу відповідно до Постанови № 202.

З урахуванням викладеного позовні вимоги в означеній частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позову у повному обсязі судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229, 230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду Донецької області № 38 від 03 травня 2019 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Торецьке об`єднане Управління Пенсійного фонду Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 25 квітня 2019 року № 485 з зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи на підприємстві "Шахта ХХІ з`їзду КПРС" з 27 червня 1990 року по 29 червня 1990 року в якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем та періоди роботи на підприємстві "Шахта Бутовська" ДП "Макіїввугілля" з 27 серпня 1992 року по 10 лютого 2000 року в якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем на підземних роботах в шахті з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Торецького об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22, ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок на користь Державного бюджету України.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 31 березня 2020 року. Повний текст рішення виготовлено та підписано 03 квітня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова