Справа № 805/1975/17-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2020 року

Київ

справа №805/1975/17-а

адміністративне провадження №К/9901/42612/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Юрченко В.П.,

суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-виробнича фірма «Технобуд» на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 (колегія суддів: Компанієць І.Д., суддів Гаврищук Т.Г., Ястребової Л.В.) у справі №805/1975/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-виробнича фірма «Технобуд» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання відмови незаконною та зобов`язання списати недоїмку,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-виробнича фірма «Технобуд» (далі - Товариство), звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області, Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, у якому просив: визнати незаконною відмову у звільненні позивача від виконання обов`язків платника єдиного внеску та списанні безнадійної недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 75539,55 грн; зобов`язати відповідачів списати безнадійну недоїмку в зазначеній сумі, що виникла у позивача зі сплати єдиного внеску в порядку, передбаченому ПК України для списання безнадійного податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що недоїмка склалася у період перебування ТОВ «Технобуд» території проведення Антитерористичної операції, однак на звернення до податкового органу з заявою про списання недоїмки по ЄСВ, отримано лист №11649/10/05-19-17 від 22.03.2017 року Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області про відмову у списанні цієї недоїмки. Вважає відмову неправомірною та незаконною, оскільки на той час діяв Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-VII (далі - Закон № 1669-VII) відповідно до якого, на час дії цього закону, недоїмка по сплати ЄСВ визнається безнадійною та підлягає списанню.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 31.07.2017 позов було задоволено. Визнано незаконною відмову у звільненні Товариства від виконання обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та списанні безнадійної недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 75539,55 грн. Зобов`язано відповідачів списати безнадійну недоїмку в сумі 75539,55 грн., що виникла у Товариства зі сплати єдиного внеску, в порядку, передбаченому Податковим кодексом України (далі - ПК України) для списання безнадійного податкового боргу.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки Товариство зареєстровано та на сьогоднішній день здійснює господарську діяльність на адміністративній території м. Маріуполя Донецької області - у населеному пункті, на території якого здійснювалася антитерористична операція, період проведення антитерористичної операції триває, пільги, встановлені ст. 9-3 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року(далі - Закон №2464), поширюються на позивача як платника єдиного соціального внеску, який перебував та перебуває на території проведення антитерористичної операції. Тобто, у вказаного платника єдиного внеску недоїмка виникає у загальному порядку, але у подальшому така недоїмка підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Натомість суд апеляційної інстанції постановою від 26.09.2017 постанову суду першої інстанції скасував у задоволені позову відмовив, з тих підстав, що позивачем не дотримано порядок та умови списання безнадійної заборгованості зі сплати ЄСВ які визначено Податковим кодексом України.

Не погоджуючись з судовими рішеннями суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції. Вказується на аналогічні доводи, що були наведені в позові. Крім того, доводить суду, що податкова вимога на вказану суму податкового боргу була скасована Донецьким апеляційним адміністративним судом (постанова від 17.08.2017 у справі № 805/4811/16-а).

В письмовому відзиві на вказану касаційну скаргу, що надійшов до Верховного Суду відповідач просить її залишити без задоволення, а оскаржуване нею рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про навність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 31.01.2017 позивач звернувся до Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області (Жовтневе відділення) з заявою про відкликання податкової вимоги №Ю-55-12 та списання недоїмки зі сплати ЄСВ як безнадійної.

Листом № 11649/10/05-19-17 від 22.03.2017 року Маріупольською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області повідомлено позивача про відсутність правових підстав щодо звільнення позивача від виконання обов`язків визначених частини другої статті Закону №2464 та списання боргу зі сплати єдиного соціального внеску.

Незгода із вказаним рішенням податкового органу стала підставою для звернення Товариства із вказаним позовом до суду, у задоволені якого судом апеляційної інстанції було відмовлено, з рішенням якого не погоджується Верховний Суд з огляду на наступне.

Частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464 від 08.07.2010 (далі - Закон № 2464-VI) передбачено, що платник ЄВ зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до частини одинадцятої статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 №1669-VII (далі - Закон №1669-VII), яким, крім іншого, внесені зміни до Закону № 2464-VI та доповнено його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» п. 9-3, який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Поряд з тим, згідно із приписами пункту 9-4 Закону № 2464-VI передбачено, що недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

З огляду на наведені приписи законодавства України доведеним та не спростованим фактом є те, що позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористичної операція, а тому згідно із положеннями Закону №1669-VII він не несе фінансової відповідальності за порушення вимог Закону № 2464-VI. Таким чином, недоїмка, яка виникла зі сплати єдиного внеску визнається безнадійною.

Підпунктом 4.1 розділу ІV Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577 (далі - Порядок) встановлено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу ІІ цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу ІІ цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до відповідача із вказаною заявою, але відповідачем відмовлено з необґрунтованих на то підстав, чим порушено приписи Законів №1669-VII та № 2464-VI та Порядку.

Підсумовуючи викладене, суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що судом апеляційної інстанції помилково скасовано рішення суду першої інстанції, яке прийнято на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Зважаючи на викладене, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а помилково скасована постанова суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-виробнича фірма «Технобуд» задовольнити.

2. Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 скасувати та залишити в силі постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31.07.2017.

3. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду