Справа № 160/3095/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2020 року м. Дніпросправа № 160/3095/19
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року (головуючий суддя Голобутовського Р.З.)

у справі № 160/3095/19

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Дніпровської митниці Держмитслужби

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110080/2019/100001/1, прийняте 16.01.2019 Дніпропетровською митницею ДФС.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно відкоригована митна вартість товару («штучна газонна трава ССGrass») із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, у зв`язку з чим необґрунтовано збільшена ціна до 8,1750дол.США/м2. Позивач зазначає, що надані до митного оформлення товару документи належним чином підтверджують заявлену вартість товару. Рішення про коригування митної вартості не містить причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, не вказана і наявна у митного органу інформація (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 в задоволенні позовної заяви відмовлено.

Суд за результатами дослідження наявних в матеріалах справи доказів погодився з відповідачем, що позивачем не підтверджена заявлена митна вартість товару за МД № UA110080/2019/000185 від 14.01.2019, в свою чергу, відповідачем з огляду на розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, та ненадання декларантом всіх документів згідно сформованого переліку на

підтвердження заявленої митної вартості товару, обґрунтована неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом 1) та необхідність визначення митної вартості товару саме за другорядним методом визначення митної вартості - 2-b - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, що ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органом доходів і зборів митній вартості за МД від 19.12.2018 № UA205090/2018/111236, тобто дотримане правило послідовності застосування методів, визначене Митним кодексом України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що ані відповідачем, ані судом першої інстанції не встановлено хоча б однієї з 5 обставин, за яких посадова особа митниці мала право вимагати подання додаткових документів із застосуванням ч. 3 та ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України. Відповідачем не надано будь-яких доказів того, що надані позивачем документи підроблені, містять неправдиві відомості, не містять інформації про ціну товару та/або вартість доставки.

Скаржник вважає, що відповідачем взята за основу саме митна вартість з митної декларації Волинської митниці 19.12.18 № UА205090/2018/111236, враховуючи те, що за нею виготовлений в Китаї товар надійшов за «непрямим контрактом» від польського продавця, який не є виробником товару, за іншими умовами поставки, в іншій кількості та іншим видом транспорту, в той час як ввезений позивачем товар придбаний у китайського виробника товару за «прямим контрактом». Відповідачем не надано суду пояснення щодо того, чому оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить відомостей про врахування природного збільшення ціни товару, який спочатку був проданий на експорт з Китаю щонайменше одному покупцю-посереднику, після чого вже був проданий на експорт з Польщі до України кінцевим європейським продавцем.

Позивач, його представник в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове зсідання не з`явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін як законне та обґрунтоване.

Також відповідачем на вимогу суду надані письмові пояснення, що за МД №UA110080/2018/005777 від 12.12.2018, через незастосування якої позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, здійснено митне оформлення товару, вартість якого включає вартість штучної газонної трави разом з вартістю стиковочної стрічки, тому, виходячи з вимог ст.59 МК України товар, який поставлений на адресу позивача, не може вважатися ідентичним, оскільки на адресу позивача поставлено товар, який не є однаковим за всіма ознаками.

Дніпровською митницею Держмитслужби подана письмова заява про заміну відповідача - Дніпропетровської митниці ДФС правонаступником Дніпровською митницею Держмитслужби, обґрунтована тим, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 858 утворена, серед іншого, Дніпровська митниця Держмитслужби, яка з 08.12.2019 розпочала свою роботу і до якої в порядку реорганізації приєднана Дніпропетровська митниця ДФС.

Позивач проти задоволення цієї заяви заперечує, посилається на ст.107 ЦК України та Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074, зазначає, що питання моменту правонаступництва має вирішуватись з урахуванням моменту передання майна, прав та обов`язків до правонаступника. За твердженням позивача, посилання Дніпровської митниці Держмитслужби на те, що з 08.12.2019 вказана митниця розпочала свою роботу, не означає, що відповідач не здійснює свої повноваження станом на дату подання заяви про заміну сторони правонаступником.

Апеляційний суд за результатами розгляду заяви про заміну відповідача правонаступником дійшов висновку про її задоволення.

Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 затверджений Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, згідно якому органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються або ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України (п.2 Порядку).

З приписами п.п.4, 5 цього Порядку № 1074 орган виконавчої влади утворюється шляхом утворення нового органу виконавчої влади або в результаті реорганізації (злиття, поділу, перетворення) одного чи кількох органів виконавчої влади.

Орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Відповідно до п.6 Порядку № 1074 права та обов`язки органів виконавчої влади переходять у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади.

Доводи позивача, що в даному випадку питання правонаступництва відповідача має вирішуватися з урахуванням моменту передання майна, прав та обов`язків до правонаступника та підтверджуватися складенням передавального акту, апеляційний суд вважає помилковим.

Дійсно, відповідно до п. 7 Порядку № 1074 майнові права та обов`язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акта, а у разі їх поділу - згідно з розподільчим балансом.

Втім, у спірних правовідносинах має значення не перехід майнових прав та обов`язків, а здійснення повноважень і виконання функцій суб`єктом владних повноважень у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції.

Пунктом 12 Порядку № 1074 встановлено, що орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

Орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 858 утворено юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком 1.

Реорганізовані деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2.

Установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної митної служби.

Згідно додатку № 1 до цієї постанови Кабінету Міністрів України утворена як територіальний орган Державної митної служби Дніпровська митниця Держмитслужби.

Згідно додатку № 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 858 до Дніпровської митниці Держмитслужби приєднуються територіальні органи ДФС, що реорганізуються,: Дніпропетровська митниця ДФС, Запорізька митниця ДФС, Кіровоградська митниця ДФС, Полтавська митниця ДФС.

15.11.2019 Дніпровська митниця Держмитслужби зареєстрована як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, .

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 № 1217-р встановлена можливість забезпечення здійснення з 08.12.2019 Державною митною службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.

Виходячи з наведених правових актів, а також враховуючи визначені наказом Держмитслужби від 08.11.2019 № 25 зони діяльності митниць Держмитслужби, зокрема, зони діяльності Дніпровської митниці Держмитслужби, на час звернення Дніпровської митниці Держмитслужби із заявою про заміну сторони правонаступником саме вона здійснює повноваження щодо реалізації державної митної політики у зоні діяльності, яка раніше належала Дніпропетровській митниці ДФС.

Відповідно, Дніпропетровська митниця ДФС, яка перебуває в стані реорганізації, вже не має повноважень щодо реалізації державної митної політики.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне замінити відповідача у даній справі - Дніпропетровську митницю ДФС правонаступником - Дніпровською митницею Держмитслужби.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між позивачем - ФОП ОСОБА_1 , Україна (покупець) та компанією «Сocreation International trade Co.,LTD», Китай (продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт №LCE 180728 від 31.10.2018, відповідно до умов якого покупець надає згоду купити, а продавець - продати товар: штучна трава - Nature D3-4004В110-ВL у кількості 5808,00 м2 за 4,70дол.США/м2; та штучна трава - СЕ-2003D066- ВL у кількості 3256,00 м2 за 3,90дол.США/м2, загальна на вартість поставки 39996 дол.США.

Згідно з контрактом прайс заснований на умовах поставки FOB Шанхай. Оплата товару: 30% передплати, інші 70% перед відвантаженням з заводу.

Строк поставки - близько 15-20 днів після отримання плати. Порт відвантаження і порт призначення: Шанхай Китай - Україна.

14.01.2019 позивач через представника ФОП ОСОБА_2 до Дніпропетровської митниці ДФС подана електронна митна декларація ІМ 40 ДЕ № UA110080/2019/000185, якою до митного оформлення заявлений товар: «Штучна газонна трава, яка являє собою тафтингове ворсове покриття у рулонах, в якому ворс утворений жмутами розрізаних ниток з поліетилену, які уведені в текстильну підкладку та закріплені клеєм: Nature D3-4004В110-ВL-5808,00м2; СЕ-2003D066- ВL-3256,00 м2; в кількості 9064м2 вагою 19840 нетто кг».

Митна вартість товару заявлена позивачем за основним методом - за ціною контракту відповідно до ст. 58 Митного кодексу України та визначена на рівні 4,5724 дол.США/м2.

На підтвердження митної вартості позивачем надані документи, перелік яких наведено у графі 44 вищевказаної декларації, а саме: зовнішньоекономічний контракт № LCE180728 від 31.10.2018, сертифікат якості б/н від 16.11.2018; пакувальний лист б/н від 16.11.2018; рахунок-фактура (інвойс) №18Е1015 від 16.11.2018; коносамент №НТSZХ-201811021 від 22.11.2018; автотранспортна накладна №047710 від 13.01.2019; сертифікат про походження товару №18С3208А0153/00561 від 20.11.2018; банківські платіжні документи №254 від 06.11.2018 та №267 від 14.11.2018; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №16298 від 14.01.2019; банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортних послуг №280 від 14.01.2019; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 31.10.2018; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, №183208В0/000679 від 23.11.2018; договір про перевезення №13112018 від 13.11.2018; технічна інформація б/н від 16.11.2018; довідка про транспортні витрати №14/4101 від 14.01.2019; акт зважування контейнера №22098 від 13.01.2019, декларація країни відправлення №03869039 від 16.11.2018.

За результатами перевірки документів та відомостей (формато-логічний контроль), доданих до митної декларації, митним органом виявлено наступні розбіжності та відсутність відомостей:

1) поставка оцінюваного товару заявлена до митного оформлення на підставі зовнішньоекономічного контракту від 31.10.2018 № LCE180728, заявленого як контракт з безпосереднім виробником (компанією «Сocreation International trade Co.,LTD»). Проте, надана до митного оформлення копія митної декларації країни відправлення №03869039 (переклад не надано) містить посилання на підприємство «LLC SPORTSTROY». Відомості про вказану компанію до митного оформлення не заявлялись та відсутні у наданих до митного оформлення документах. Посилання на зазначене підприємство може свідчити про наявність посередника в зазначеній зовнішньоекономічній операції.

2) відповідно до відомостей, наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB - Shanghai, згідно Інкотермс. Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс - 2010) за терміном FOB покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару. Згідно з п.5 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

З метою підтвердження заявленого рівня вартості транспортування декларантом надано договір транспортного експедирування від 13.11.2018 № 13112018, укладений ТОВ «Мітрідат Одеса» з ФОП ОСОБА_1 , рахунок експедитора від 14.01.2019 № 16298, довідку транспортних витрат від 14.01.2019.

Відповідно до заявлених до митного оформлення відомостей перевезення оцінюваної партії товару здійснено у контейнері MSKU9982440 за коносаментом HTSZX-201811021 на морському судні MSC BEATRICE. Проте, надана до митного контролю декларація країни відправлення та довідка про транспортні витрати містить посилання на коносамент №966968458, який у порушення ст.335 МК України до митного оформлення не надавався.

3) за результатами проведеної митницею перевірки з використанням модулю відстеження контейнерів, розміщеному на Інтернет-ресурсі за адресою www.shippingline.org, встановлено наявність перевантаження товарів, що переміщувались в контейнері MSKU9982440 з морського судна MSC BEATRICE на MSC Maersk Kiel у Туреччині.

Наявність перевантаження свідчить про наявність транспортного документу, що до митного оформлення не надавався та наявність додаткових витрат, пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару.

4) Наданий до митного оформлення рахунок експедитора містить відомості про вартість вантажно-розвантажувальних робіт у розмірі 9583,83 грн. Відповідно до ДМВ, наданої до ЕМД №UA110080/2019/000185, відсутні відомості про включення зазначених витрат до митної вартості товару;

5) прайс-лист компанії «Сocreation International trade Co.,LTD» має суб`єктивний характер, оскільки складений саме для ФОП ОСОБА_1 .

На підставі п.3 ст.53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості, митний орган запропонував надати декларанту або уповноваженій ним особі протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; транспортні (перевізні) документи (з урахуванням відомостей копії митної декларації країни відправлення); висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, декларантом митному органу подано додаткові документи: сертифікат повноважень від 14.11.2017, довідка ТОВ «Мітрідат Одеса» від 15.01.2019 №15/5101, коносамент №966968458, переклад митної декларації країни відправлення №03869039, лист продавця від 15.01.2019, рахунки від 10.12.2018 №15235, від 27.09.2018, від 27.09.2018 №955, від 28.08.2018 №СФ- 5422.

Відповідач не визнав заявлену позивачем митну вартість товару та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA110080/2019/100001/1 від 16.01.2019, яким митну вартість товару скориговано за другорядним методом - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (ст. 60 МК України), що ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органом доходів і зборів митній вартості за МД від 19.12.2018 № UA205090/2018/111236, та визначена на рівні 8,1750 дол.США/м2.

Підставою для прийняття означеного рішення стали виявлені митницею розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, та ненадання декларантом всіх документів згідно сформованого переліку на підтвердження заявленої митної вартості товару.

Так, митницею встановлено наступні обставини.

1.Декларантом додатково надано коносамент №966968458, відповідно до якого зазначені відомості щодо транспортного засобу - MSC BEATRICE. Проте, за результатами проведеної митницею перевірки з використанням модулю відстеження контейнерів, розміщеному на інтернет - ресурсі за адресою www.shippingline.org, встановлено наявність перевантаження товарів, що переміщувались в контейнері MSKU9982440 з морського судна MSC BEATRICE на MSC Maersk Kiel у Туреччині. Наявність перевантаження свідчить про наявність транспортного документу, що до митного оформлення не надавався та наявність додаткових витрат, пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару;

2. До митного оформлення додатково надано довідку експедитора від 15.01.2019 №15/5101, відповідно до якої вартість доставки вантажу по маршруту порт Южний -м. Кривий Ріг складає 35473,79 грн. та включає, в тому числі, навантажувально-розвантажувальні роботи. Проте, складання вказаного документу не передбачено договором транспортного експедирування від 13.11.2018 № 13112018. Відповідно до листа декларанта, витрати на перевантаження включені до вартості фрахту. Однак, відповідно до п.2.2.8 договору транспортного експедирування від 13.11.2018 №13112018, експедитор має право на відшкодування додаткових витрат, які виникли у нього під час виконання цього договору. Пунктом 4.1 вищезазначеного договору передбачено, що у разі виникнення у Експедитора додаткових витрат чи інших платежів в інтересах клієнта, експедитор виставляє клієнту додатковий рахунок. До митного оформлення не надані відомості щодо вартості перевантаження товару у проміжному порту чи документально підтверджених відомостей щодо включення вказаних витрат до заявленого рівня вартості;

3. Наданий декларантом в ході консультації коносамент №966968458 містить відомості щодо відправника - компанію Shenzen Shengtongshun Import&Export company. Відомості щодо вказаної компанії до митного оформлення не заявлялись та відсутні у наданих документах. Посилання на зазначену компанію може свідчити про наявність посередника у вказаній зовнішньоекономічній операції;

4. До митного оформлення декларантом надано лист продавця Сocreation International trade Co.,LTD щодо допущеної помилки у копії митної декларації відправлення у графі «Отримувач» та надано переклад експортної декларації англійською мовою, завірену печаткою продавця. Проте, достовірність відомостей щодо допущених помилок чи внесення змін до експортної декларації країни відправлення є виключною компетенцією митних органів країни відправлення.

5. Наданий переклад англійською мовою декларації країни відправлення не є автентичним відповідній копії експортної китайської декларації, наданої декларантом до митного оформлення;

6. Надані декларантом копії рахунків на перевезення, видані іншим суб`єктам господарювання та не можуть бути ідентифіковані з оцінюваною партією товару.

7. Повідомленням декларанту наголошено про надання висновку про вартісні характеристики товару. Проте, відповідно до гр.44 ЕМД до митного оформлення надано сертифікат ТПП КНР, яким засвідчено дійсність печатки Сocreation International trade Co.,LTD на інвойсі;

8. До митного оформлення заявлені відомості щодо сировини виготовлення - поліетилен, проте в наданих документах відсутні відомості щодо якісного складу товару, кількісного вмісту сировини, що має вплив на його вартість.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції про правомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

За правилами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові, зазначені в цій частині, документи.

За правилами ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Аналіз наведених норм свідчить, що право митного органу на витребування додаткових документів виникає тільки за наявності певних підстав: якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому у митного органу наявні повноваження щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числових значень, які стосуються складових митної вартості товару і які значаться у документах, що відповідно до ч.2 ст.53 МК України підтверджують цю митну вартість.

Тобто такі розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей, невідповідність) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому згідно з п.п.1-4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, наведені правові норми в їх сукупності свідчать, що для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини, якими б обумовлювалась неможливість визначення митної вартості товару, що ввозиться, за визначеним декларантом методом, у спірному випадку за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МК України.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, наведені у статті 57 МК України.

Згідно даної статті такими методами є 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст.60 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів полягає в наступному.

У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

При цьому, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митний кодекс України, зокрема, ч.6 ст.54 МК України, яка, як зазначено вище, визначає підстави, за наявності яких митний орган відмовляє декларанту у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, а відомості, які містяться в ЄАІС ДМСУ, мають допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

За визначенням, наведеним у статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається декларантом відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.58 глави 9 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У відповідності до частини 4 вказаної статті митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

В свою чергу, за визначенням, наведеним у ч.5 ст.58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно ч.ч.6, 8, 9 ст.58 МК України платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

З наведених норм випливає, що митною вартістю товарів являється по суті загальна сума всіх платежів, здійснених покупцем товарів, що імпортуються, продавцю таких товарів за контрактом.

Відповідно до ч.1 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи (ч.ч.2, 3 ст.58 МК України).

Отже орган доходів і зборів наділений законодавцем повноваженнями щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числового значення і саме складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, а також щодо перевірки достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вказаній нормі.

Судом встановлено, що в спірному випадку декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які в повній мірі давали змогу відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору.

Стосовно доводів відповідача щодо можливої наявності посередника в зовнішньоекономічній операції за контрактом від 31.10.18 № LCE180728, оскільки в митній декларації країни відправлення міститься посилання на підприємство «LLC SPORTSTROY», судом встановлено, що листом від 15.01.2019 компанія «Cocreation International Trade Co., Ltd.» (відправник товару) повідомила про технічну помилку під час заповнення та подання китайської митної декларації в частині одержувача товару, а також надала митну декларацію країни відправлення № 03869039 із внесеними до неї після митного оформлення змінами.

Апеляційний суд не вбачає підстав для неврахування цього листа та наведених в ньому обставин, крім того, судом встановлено, що надані декларантом митному органу документи в їх сукупності в повній мірі підтверджують факт поставки предявленого до митного оформлення товару без посередника, за прямим зовнішньоекономічним контрактом, укладеним з безпосереднім виробником та продавцем цього товару.

При цьому надана відповідачу митна декларація країни відправлення № 03869039 містить відомості щодо вартості товару в розмірі 39996 дол.США, яка вказана в усіх поданих декларантом документах.

Стосовно висновку відповідача про наявність додаткових витрат, пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару, з огляду на виявлену наявність перевантаження товарів, що переміщувались в контейнері MSKU9982440, з морського судна MSC BEATRICE на MSC Maersk Kiel у Туреччині, апеляційим судом встановлено, що такий висновок відповідачем зроблений виключно з підстав, що надана до митного контролю декларація країни відправлення та довідка про транспортні витрати містить посилання на коносамент №966968458, в якому зазначені відомості про транспортний засіб MSC BEATRICE. За результатами проведеної митницею перевірки з використанням модулю відстеження контейнерів, розміщеному на Інтернет-ресурсі за адресою www.shippingline.org, встановлено наявність перевантаження товарів, що переміщувались в контейнері MSKU9982440 з морського судна MSC BEATRICE на MSC Maersk Kiel у Туреччині.

Апеляційний суд не погоджується з відповідачем, оскільки відповідно до заявлених до митного оформлення відомостей перевезення оцінюваної партії товару здійснено у контейнері MSKU9982440 за коносаментом HTSZX-201811021 на морському судні «MSC BEATRICE». В коносаменті від 22.11.2018 № HTSZX-201811021, а також в гр. 21 митної декларації № UA110080/2019/000185 вказано, що товар відправлявся з Китаю, перевозився та переміщувався через митний кордон

України судном «MSC BEATRICE». Факт переміщення товару судном «MSC BEATRICE» підтверджується відбитком штампу Одеської митниці ДФС «Під митним контролем № 0190», проставленим на коносаменті від 22.11.18 № HTSZX-201811021 після прибуття судна в український порт.

Фактично подані декларантом до митного органу документи підтверджують, що на адресу позивача пред`явлений ним до митного оформлення товар надійшов у повній відповідності з передбаченими зовнішньоекономічним контрактом від 31.10.18 № LCE180728 умовами - FOB Шанхай (Інкотермс - 2010). Порт відвантаження - Шанхай Китай, порт призначення - Україна.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, FOB (англ. Free On Board - франко борт, буквально - безоплатно на борт судна) - міжнародний торгівельний термін Инкотермс, який використовується для позначення умов поставки вантажу та визначення сторони, на яку покладаються витрати на транспортування та/чи визначення точка передачі відповідальності за вантаж від продавця до покупця.

За умовами FOB Shanghai постачальник продає товар покупцю, у вартість товару входять сплачені продавцем: доставка товару в порт, митна очистка та відвантаження на судно. Тобто з моменту перетину товару борта судна всі видатки та ризики втрати або пошкодження товару несе покупець.

Щодо витрат позивача на перевезення товару, судом встановлено, що позивачем до митного оформлення надані договір транспортного експедирування від 13.11.2018 №13112018, укладений з ТОВ «Мітрідат Одеса», рахунок від 14.01.2019 №16298, довідки транспортних витрат від 14.01.2019 та №15/5101 від 15.01.2019, видані ТОВ «Мітрідат Одеса», платіжне доручення від 14.01.2019 №280 про сплату за послуги транспортування.

Згідно вказаним документам загальна вартість послуг ТОВ «Мітрідат Одеса» становить 75311,42 грн. з врахуванням ПДВ, з яких: 39837,63 грн. - вартість морського фрахту за маршрутом Шанхай (Китай) - порт Южний (Україна), 9853,83 грн. - вантажно-розвантажувальні роботи, 18769,20грн. - автодоставка вантажу за маршрутом м. Южне - м. Кривий Ріг, 938,46грн. - вартість транспортно-експедиційних послуг.

Відповідно до п.5 ч. 10 ст. 58 МК України, на який посилається відповідач, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

На вимогу відповідача декларантом подано додаткові документи, які підтверджують, що вантажно-розвантажувальні роботи в сумі 9853,83 грн. не включені до митної вартості, оскільки вказані роботи здійснювались вже на митній території України і вартість цих робіт включена у витрати на перевезення на митній території України (довідка про транспортні витрати від ТОВ «Мітрідат Одеса» від № 15/5101).

Доводи відповідача, що до митного оформлення не надані відомості щодо вартості перевантаження товару у проміжному порту чи документально підтверджених відомостей щодо включення вказаних витрат до заявленого рівня вартості, апеляцйний суд вважає безпідставими, оскільки, як встановлено вище, наявні в матеріалах справи документи, що були також предметом дослідження митницею під час здійснення митного контролю, не підтверджують факту перевантаження товару, зокрема, з морського судна MSC BEATRICE на MSC Maersk Kiel у Туреччині.

Виходячи з встановлених судом фактичних обставин, апеляційний суд вважає, що позивачем при декларуванні митної вартості товару за зовнішньоекономічним контрактом від 31.10.18 № LCE180728 зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості, що є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, обраного позивачем, і розцінено митницею як заниження позивачем митної вартості.

Крім того, апеляційний суд погоджується з позивачем про безпідставність висновку відповідача про необхідність визначення митної вартості товару саме за другорядним методом визначення митної вартості - 2-b - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, що ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органом доходів і зборів митній вартості за МД від 19.12.2018 № UA205090/2018/111236.

За правилами наведених вище ч.ч.2-4 ст.60 МК України під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Відповідно до ч.5 ст.60 МК України у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

В спірному випадку за МД від 19.12.2018 № UA205090/2018/111236 виготовлений в Китаї товар находив за «непрямим контрактом» від польского продавця, який не є виробником товару, за іншими умовами поставки, в іншій кількості та іншим видом транспорту, в той час як ввезений позивачем товар придбаний у безпосереднього виробника та продавця товару за прямим контрактом.

Так, за взятою відповідачем під час прийняття за основу митною декларацією

№ UA205090/2018/111236 оформлений товар № 1 «штучна трава CCGrass» в кількості

3863,50 м2 вагою 11652,32 нетто кг вартістю 26851,33 дол.США, виготовлений в Китаї, продавцем якого за «непрямим» контрактом виступала польська фірма-посередник «EPUFLOOR SPOLSKA Z ORGANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA» та який надходив на умовах поставки FCA Лодзь.

Вказані розбіжності у комерційних рівнях відповідачем фактично не враховані, рішення не містить відомостей, що відповідачем враховано природне збільшення ціни товару, який спочатку був доставлений з Китаю до Польщі, після чого був проданий на експорт в Україну кінцевим посередником (за відсутності відомостей щодо того, скільки власників змінив товар на території Європейського союзу до продажу в Україну та наскільки при цьому збільшилась початкова ціна).

Також відповідачем не обгрунтовано, яким чином відповідач визначив митну вартість на рівні 8,1750 дол.США/м2, адже жодного розрахунку рішення не містить, хоча в митних деклараціях різні валюти контракту, оформлені вони в різні проміжки часу за різними встановленими Національним банком України курсами гривні до іноземних валют.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів за рішення про коригування митної вартості товарів № UA110080/2019/100001/1 від 16.01.2019 є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

За приписами ч. 6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Статтею 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору, підлягають компенсації.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в сумі 1921,00 грн., за подачу апеляційної скарги сплачено - 14407,00 грн., отже, загальний розмір документально підтверджених витрат позивача, а саме: судового збору становить 16328,00 грн., який відповідно до наведеної вище норми підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача Дніпровської митниці Держмитслужби.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі № 160/3095/19 скасувати, прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110080/2019/100001/1 від 16.01.2019.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Дніпровської митниці Держмитслужби судовий збір в загальній сумі 16328 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко