Справа № 760/32588/19
Суддя: Жовноватюк В. С.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/101/20
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого судді - Жовноватюк В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Лисаковського Ігоря Вадимовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1773123 від 21.11.2019 і закрити провадження у справі, мотивуючи свої вимоги наступним.

21.11.2019 постановою поліцейського Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Лисаковського І.В. позивач була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Так, в оскаржуваній постанові зазначено, що 21.11.2019 о 09:46 годин позивач, керуючи транспортним засобом PEUGEOT 207 , д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по пр-т. Перемоги 106/2, в м. Києві, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8., чим порушив п.17.1. ПДР України.

Позивач зазначає, що з вищевказаною постановою вона не згодна, вважає, що правила дорожнього руху вона не порушувала. Стверджує, що здійснила вимушену зупинку біля правового краю проїзної частини для висадки пасажира , ввімкнувши при цьому сигнал аварійного освітлення.

Вважає, що винесення постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності було неправомірним, оскільки належних і допустимих доказів, які б вказували на вчинення нею правопорушення, існувати не може.

Крім того, посилається на порушення відповідачем порядку розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки розгляд справи здійснено на місці зупинки транспортного засобу, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, що позбавило позивача надати пояснення та звернутися за правовою допомогою.

З цих підстав просить позов задовольнити .

Відповідно до вимог ст.ст.12, 257 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не надав, хоча отримав копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками 06.12.2019 (а.с.25).

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, створювати безпечні умови для дорожнього руху. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР).

Відповідно до п.1.1 ПДР України ці правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на цих ПДР України.

П.п.1.3, 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих ПДР, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.17 ПДР вказує на перевагу руху маршрутних транспортних засобів. Згідно п.17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 "Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів" або 5.11 "Смуга для руху маршрутних транспортних засобів" забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема, за порушення правил руху та зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів.

П.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірність експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст.252 КУпАП та п.10 "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, 21.11.2019 постановою поліцейського Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Лисаковського І.В. позивач була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно даної постанови (а.с.17), 21.11.2019 о 09:46 годин позивач, керуючи транспортним засобом PEUGEOT 207 , д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по пр-т. Перемоги 106/2, в м. Києві, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8., чим порушив п.17.1. ПДР України.

Незважаючи на те, що згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, наведені позивачем в позовні заяві обгрунтування суд сприймає критично та оцінює їх як можливість уникнути покарання внаслідок притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, позивач визнає, що здійснила тимчасову зупинку свого автомобіляв межах 50 м від зупинки громадського транспорту, ввімкнула аварійне освітлення та не вимикала двигун. Зазначену зупинку позивач обгрунтувала необхідністю висадити пасажира. При цьому, позивач зазначає і те, що сама виходила із автомобіля щоб допомогти пасажиру винести валізи. Після чого позивач повернулась на місце водія. Далі позивач стверджує, що не ввімкаючи двигун автомобіля, вона побачила в салоні автомобіля мобільний телефон і не запускаючи двигу автомобіля знову вийшла з нього і попрямувала до приміщення банку, в яке перед цим увійшов пасажир. Ползивач стверджує, що це вона зробила щоб повернути телефон. Після того як з банку вона повернулась в свій автомобіль до неї підійшли співробітники поліції, в тому числі відповідач і винесли відповідну постанову.

Також суд критично сприймає посилання позивача на порушення відповідачем порядку розгляду справи, його права на користування правовою допомогою з огляду на таке.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Тобто, провадження у справі про адімінстравтине правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч.4 ст.258 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини в п.32 справи "Максименко проти України" обгрунтувавнеобхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ст.122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту, а тому відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення. Відтак, пожальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Доводи позивач про те, що відповідач був зобов`язаний скласти протокол про адміністративне правопорушення не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Згідно із ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У частинах 4, 5 ст.258 КУпАП закірплено, що у випадках, передбачених ч.1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне поравопорушення.

Згідно п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених , зокрема, ч.ч.1, 2, 3 і 5 ст.122 КУпАП.

Відтак, твердження позивача про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення у випадку притягнення особи до відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП не узгоджується з приписами ст.258 КУпАП та п.4 розділу 1 Інструкції №1395, а тому є безпідставними.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:чи було вчинено адмінстративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст.33 КУпАП).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішеннязаконним та обгрунтованим, підстав для задоволенняпозовних вимог і його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 5-7, 9, 77, 90, 241-247, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора 4 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Лисаковського Ігоря Вадимовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С.Жовноватюк