Справа № 725/617/20
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/617/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нестеренко Є.В.

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

01 квітня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Буковинської митниці Держмитслужби на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 27 лютого 2020 року (місце ухвалення рішення - м. Чернівці, повний текст складено - 27 лютого 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Буковинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Буковинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 31 січня 2020 року в.о. начальника Буковинської митниці Держмитслужби Самушко І.К., винесена постанова по справі про порушення митних правил № 0013/40800/20 від 31 січня 2020 року, відповідно до якої її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статті 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 479 991, 27 грн.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 27 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову у справі про порушення митних правил № 0013/40800/20 від 31 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 485 МК України та надіслано справу на новий розгляд до Буковинської митниці Держмитслужби. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що розмір митної вартості автомобіля, розмір митних платежів і розмір штрафу, а також умисел на ухилення від сплати митних платежів позивачкою є припущенням митного органу.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив про те, що переміщуючи транспортний засіб через митний кордон України позивачка зобов`язана сплачувати необхідні митні платежі, проте, маючи статус громадянина-резидента, остання вчинила дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів шляхом надання паспортного документу громадянки Молдови.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.

18 березня 2020 року ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду підготовку справи до апеляційного розгляду закінчено та призначено справу до апеляційного розгляду на 26 березня 2020 року о 09 год. 30 хв.

Відповідно до ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2020 року вирішено перейти з відкритого судового засідання до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з приписів пунктів 1, 2 частини 1 статті 311 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 03 січня 2020 року о 19 год. 00 хв. на територію п/п "Порубне" в зону митного контролю в`їхав автомобіль марки "MERCEDES ML 320", країна реєстрації Болгарія, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням громадянки ОСОБА_2 , яка прямувала з України до Румунії в приватних справах. Вказана громадянка до митного контролю надала контрольний талон для проходження митного контролю по "зеленому коридору".

До митного контролю громадянка ОСОБА_3 подала закордонний паспорт громадянки Молдови № НОМЕР_2 , виданий 13 ІНФОРМАЦІЯ_1 2016 ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_4 .

Під час проведення митних формальностей, відповідно інформації, яка міститься в програмно інформаційному комплексі "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЕАІС встановлено, що громадянка ОСОБА_5 ОСОБА_3 слідувала через пункт пропуску "Порубне-Сірет" м/п "Вадул-Сірет" Чернівецької митниці ДФС та до митного контролю надавала паспорт громадянки України для виїзду за кордон НОМЕР_3 (службова записка № 168/24-70-20-05/17 від 05 березня 2019 pоку). Згідно поданого до митного контролю паспорта громадянки Молдови № НОМЕР_2 , виданий 13 ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_4 та паспорта громадянки України для виїзду за кордон НОМЕР_3 громадянка України ОСОБА_3 - є однією й тією ж особою.

Маючи статус "резидента", згідно інформації, яка міститься в програмно інформаційному комплексі "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЕАІС встановлено, що 07 липня 2019 року для в`їзду на митну територію України в митному режимі "тимчасове ввезення терміном до одного року" на транспортному засобі марки "MERCEDES BENZ ML320", країна реєстрації Болгарія, державний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, кузов НОМЕР_4 через Львівську митницю ДФС громадянка Чолак Альона використала паспортний документ громадянки Молдови № НОМЕР_2 , виданий 13 ІНФОРМАЦІЯ_1 2016 року на ім`я ОСОБА_4 .

Таким чином, для перетину державного кордону України подала документ, який є підставою для несплати митних платежів при ввезені транспортного засобу особистого користування, маючи статус "резидента".

В подальшому, відносно позивачки складено протокол про порушення митних правил № 0013/40800/20 від 03 січня 2020 року та за результатами розгляду справи про порушення митних правил в.о. начальника Буковинської митниці Держмитслужби Самушко І.К. винесено постанову по справі про порушення митних правил № 0013/40800/20 від 31 січня 2020 року.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 489 МК України визначено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Положеннями статті 485 МК України визначено, що особа притягається до відповідальності у разі заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Так, в оскаржуваній постанові вказано про порушення позивачкою статті 380 МК України, яка встановлює правила тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України, як громадянами-резидентами так і громадянами-нерезидентами.

Відповідно до частини 2 статті 380 МК України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 292 МК України митні платежі не сплачуються у разі якщо, при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень Митного кодексу України не передбачає сплату митних платежів, на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Відповідно до пункту 50 частини 1 статті 4 МК України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Підпунктом "в" пункту 33 частини 1 статті 4 МК України визначено, що нерезиденти - фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України;

Згідно з статтею 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Пунктом 1 статті 2 Закону України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року №2235-III (далі - Закон № 2235-III) встановлено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Положеннями Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-XII, пунктом 17 Порядку централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року № 185, а також пунктом 5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22 листопада 1999 року № 201 встановлено, що документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом "Постійне проживання" або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 липня 2019 року, маючи статус резидента, для в`їзду на митну територію України в митному режимі "тимчасове ввезення терміном до одного року" на транспортному засобі марки "MERCEDES BENZ ML320", країна реєстрації Болгарія, державний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, кузов НОМЕР_4 через Львівську митницю ДФС громадянка Чолак Альона використала паспортний документ громадянки Молдови № НОМЕР_2 , виданий 13 ІНФОРМАЦІЯ_1 2016 року на ім`я ОСОБА_4 .

Отже, позивачка, маючи статус "громадянина-резидента" подала митниці паспорт громадянки Молдови, тобто як "громадянина нерезидента", чим порушила митні правила, встановлені статті 485 МК України, тобто дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

При цьому вартість митних платежів розрахована службовою запискою, яка стала підставою для визначення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, накладеного на позивачку відповідно до оскаржуваної постанови.

У вказаній записці зазначено, що відомості, щодо митної вартості транспортного засобу не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів залежить від технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів.

Таким чином, судом першої інстанції вірно вказано, що службова записка митного органу не є належним доказом у справі про порушення митних правил, оскільки не містить точного розрахунку митних платежів по вказаному транспортному засобу.

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобі затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованою Міністерстві юстиції України 24 липня 2003 року № 1074/8395 у пункті 1. вказано, що у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни наш КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань.

Пунктом 7.53.5 Методики, дозволяється використання ресурсів мережі Інтернет, довідкові дані, які використовуються під час оцінки отримані з ресурсів мережі Інтернет повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації .

Відповідачем не дотримано вимог Методики, посилання на те, що для визначення вартості транспортного засобу використовувались Інтернет ресурси не підтверджується матеріалами справи, не надано підтвердження включення довідкових даних отриманих з ресурсів мережі Інтернет у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта, як і не надано звіту (акту) про оцінку або висновок експерта про визначення митної вартості транспортного засобу.

В службовій записці запропоновано для більш точної інформації, щодо визначення митної вартості автомобіля звернутися до експертів автотоварознавців щодо отримання інформації про комплектацію, ступінь зносу, пошкоджень, дефектів, які впливають на визначення митної вартості товарів та на повноту нарахування митних пошкоджень.

Отже, враховуючи, що позивачкою не надавались відповідачу документи про придбання вказаного транспортного засобу із зазначенням його вартості, то визначення відповідачем митної вартості цього автомобіля в процедурі розгляду справи про порушення митних правил могло бути здійснено шляхом проведення експертного дослідження.

Однак, матеріали справи не містять відомостей щодо звернення митних органів до експертів авто товарознавців, докази того, що відповідачем було проведено відповідне експертне дослідження вартості вказаного автомобіля, під час якого було б враховано технічний стан автомобіля, його комплектація та пробіг, визначені джерела інформації про вартість аналогічних автомобілів, у матеріалах справи також відсутні, і відповідач на такі обставини не посилається.

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідач без належного обґрунтування взяв до уваги інформацію, наявну в службовій записці.

Аналізуючи фактичні обставини справи та наведені вище норми, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки відповідачем не доведено правильність заявленої митної вартості автомобіля, уповноваженою посадовою особою митного органу не в повній мірі були виконані вимоги статті 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 725/2009/17 та від 24 квітня 2018 року у справі №331/2608/17.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що митним органом не перевірено аргументи позивача про те, що вона нерезидент, оскільки не має в Україні ні рухомого, ні нерухомого майна, зокрема житлового будинку чи земельної ділянки, не працює в Україні та не має в Україні сім`ї.

Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави дійти висновку про передчасність винесення відповідачем оскаржуваної постанови, оскільки митним органом не було вчинено всіх необхідних заходів, дотримання яких гарантувало б правомірність останньої.

Таким чином, враховуючи, що з матеріалів справи неможливо достовірно встановити розмір митної вартості автомобіля, розмір митних платежів і розмір штрафу, а також умисел на ухилення від сплати митних платежів позивачки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0013/40800/20 від 31 січня 2020 року направлення справи на новий розгляд до Буковинської митниці Держмитслужби.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову оскільки, митний орган як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб що визначені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 27 лютого 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Буковинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 27 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.