Справа № 160/1394/20
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2020 року Справа № 160/1394/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
- визнати протиправними дії відповідача з відмови у застосуванні при перерахунку розміру пенсії гарантій, встановлених ст.8 Закону України від 02.09.2008 року за №345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці»;
- зобов`язати відповідача зарахувати час роботи за професією дільничного гірничого нормувальника на шахті «Павлоградська» ДХК «Павлоградвугілля» з 01 жовтня 1977 року по 23 березня 1983 року до стажу, який надає право на гарантії, встановлені ст.8 Закону України від 02.09.2008 року за №345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці» та перерахувати розмір пенсії, застосувавши при її розрахунку норму ст.8 Закону України від 02.09.2008 року за №345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці» з моменту звернення до відповідача 16 січня 2020 року.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що з 05.02.2003 року він отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 16.01.2020 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії із застосуванням Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», проте, листом № 7/03.22-19 від 17.01.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що період його роботи на шахті «Павлоградська» ДХК «Павлоградвугілля» з 01 жовтня 1977 року по 23 березня 1983 року в якості дільничого гірничого нормувальника, зайнятого на підземних роботах 50% і більше робочого часу на рік, не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1(шахтарі) та пільговий стаж позивача на підземних роботах по видобутку вугілля з повним робочим днем в шахті складає 13 років 11 місяців 29 днів. Позивач не погоджується з такими діями пенсійного органу, оскільки його пільговий стаж за Списком №1 на підземних роботах складає 19 років 03 місяці 22 дні, а тому він має право на обчислення пенсії в розмірі встановленому ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
27.02.2020 року судом отримано відзив на позов, у якому вказано, що надана відповідачем відмова є обґрунтованою та прийнятою у відповідності до вимог чинного законодавства. У зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу відсутні підстави для застосовування норми ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Враховуючи наведені обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
У відповіді на відзив позивач повторює доводи, викладені у позовній заяві.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 05.02.2003 року та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
16 січня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
17.01.2020 року листом № 7/03.22-19 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу та вказало про неможливість зарахування до пільгового стажу період роботи позивача з 01 жовтня 1977 року по 23 березня 1983 року на посаді дільничого гірничого нормувальника, зайнятого на підземних роботах 50% і більше робочого часу на рік на шахті «Павлоградська» ДХК «Павлоградвугілля».
Позивач не погоджується із вказаною відмовою відповідача та вважає її такою, що не відповідає вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) та Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" (далі - Закон №345-VІ).
Відповідно до пункту 2 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом №1788-XII.
Пунктом 16 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV передбачено, що положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Статтею 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Відповідно до пункту 1.1е підрозділу 1 Розділу І Гірничі робити Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», встановлено, що до вказаного розділу відносяться всі працівники, зайняті повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних пунктів охорони здоров`я, працівники підземного телефонного зв`язку тощо).
Згідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Статтею 10 Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» встановлено, що дія частини першої статті 7 і статті 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.
Фінансування додаткових витрат на виплату підвищеного розміру пенсії відповідно до статті 8 цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, суд дійшов висновку, що основною умовою для виплати мінімального розміру пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах 15 років для чоловіків за Списком №1, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менш, як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Тобто статтею 8 цього Закону наявність права на мінімальну пенсію, не поставлено в залежність від часу роботи на підземних роботах.
Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 № 1173 (розділ І пункт 2 підпункт «б») передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій і показників на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці мають інженерно-технічні робітники, пов`язані з підземними роботами в шахтах, зокрема нормувальники(гірничі).
До 1 січня 1992 року норми спусків у шахту інженерно - технічним робітникам не встановлювались, тому період роботи працівникам, які пов`язані з підземними роботами, зараховується до стажу за Списками №1 незалежно від кількості спусків у шахту.
Судом встановлено, що загальний стаж роботи позивача складає 29 років 11 місяців 11 днів, що не заперечувалось сторонами, при цьому відповідачем було вказано, що стаж позивача на підземних роботах складає 13 років 11 місяців 29 днів та робота за списком №1 - 05 років 05 місяців 25 днів, не була зарахована позивачу до пільгового стажу на підземних роботах, що і стало підставою для відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не зарахував період роботи позивача з 01 жовтня 1977 року по 23 березня 1983 року на посаді дільничого гірничого нормувальника, зайнятого на підземних роботах 50% і більше робочого часу на рік, оскільки вважає, що вказана посада не відноситься до працівників зайнятих повний робочий день під землею, при цьому не заперечує той факт, що робота позивача за вказаний період відноситься до Списку №1.
Враховуючи наведені вище обставини, та те, що посада дільничого гірничого нормувальника, зайнятого на підземних роботах 50% и більше робочого часу на рік відноситься до Списку 1, суд дійшов висновку, що стаж роботи позивача на підземних роботах складає понад 15 років, у зв`язку з чим у позивача наявне право на перерахунок пенсії відповідно до приписів ст. 8 «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Суд зазначає, що відмова відповідача у зарахуванні вищевказаного періоду роботи позивача до його пільгового стажу носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства.
Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до Розділу ІІ Конституції України право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням і забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції України.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не надано суду доказів стосовно правомірності прийнятого ним рішення.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією №032810138 від 31.01.2020 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з відмови у застосуванні при перерахунку розміру пенсії гарантій, встановлених ст.8 Закону України від 02.09.2008 року за №345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна