Справа № 120/828/20-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 квітня 2020 р. Справа № 120/828/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та їй встановлено ІІ групу інвалідності в наслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС. Позивач отримує пенсію, обчислену відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у меншому розмірі, ніж визначено нормами чинного законодавства.

Ухвалою від 02.03.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в письмовому проваджені. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

19.03.2020 через канцелярію Вінницького окружного адміністративного суду подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вказує про відсутність підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та вважає вимоги позову безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідач пояснює, що з врахуванням змін правового регулювання здійснення нарахування та здійснення виплат позивачу пенсії, виплата останньої в розмірах встановлених постановою Тульчинського районного суду від 30.06.2011 по справі №2-а-7091/11 мала місце по листопад 2011 року, та з цього часу приведена у відповідність згідно з нормами чинного законодавства та на теперішній час виплачується відповідно до чинного Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» та Порядку №1210 від 23.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою від 06.04.2020 здійснено заміну первинного відповідача - Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом ІІ групи, що підтверджується наявними в матеріалах справи посвідченням серії НОМЕР_1 та довідкою серії НОМЕР_2 .

Також судом встановлено, що постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 червня 2011 року, прийнятою у справі №2-а-7091/11 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про перерахунок пенсії, позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії відповідача та зобов`язано пенсійний фонд провести перерахунок і виплатити позивачу: державну пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 15.06.2011, з урахуванням раніше виплачених сум, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 15.06.2011, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду (далі - ВААС) від 25.12.2014, змінено постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 червня 2011 року у справі №2-а-7091/11, шляхом викладення абзацу 3 резолютивної частини вказаної постанови в наступній редакції:

"Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, що передбачена ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, що передбачена ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 15 червня 2011 року по день припинення права на таку допомогу, з урахуванням виплачених сум."

Як вказує відповідач у відзиві на позовну заяву, із наданням підтверджуючих документів, виплата позивачці пенсії у розмірах встановлених постановою ВААС від 25.12.2014 тривала по листопад 2011 року. Проте, у зв`язку із зміною правового регулювання пенсійних виплат, постанова вищезазначеного суду фактично припинила свою дію на спірні правовідносини, в зв`язку з чим подальші перерахунки пенсії позивачці були проведені згідно норм чинного законодавства.

23.01.2020 позивач звернулась до Головного управління пенсійного фонду у Вінницькій області з заявою, в якій просила:

- здійснити перерахунок належної їй пенсії в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати встановленої станом на 1 січня поточного року;

- застосувати в відношенні розміру належної їй пенсії імператив статті 54 Закону №796, відносно якого розмір належної їй пенсії в усіх випадках не може бути меншім, ніж вісім мінімальних пенсій за віком.

У відповідь на вказану заяву, відповідач листом від 13.02.2020 за вих. №629-454/К-02/8-0200/20 повідомив позивачці, що розмір її пенсії обрахований з дотриманням положень ст. 54 Закону №796 та з урахуванням затвердженого Постановою 1210 порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зокрема, відповідач повідомив, що з грудня 2019 року розмір пенсії ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю ІІ групи, обчислений в розмірі 125 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність., та становить 2275,26 грн. (в тому числі 227,76 - додаткова пенсія). З приводу обчислення пенсії в 5-кратному розмірі відповідач вказав, що перелік осіб, які мають право на отримання пенсії у зазначеному розмірі визначений п. 9-1 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, однак позивачка до даної категорії осіб не відноситься.

Разом з тим, на переконання позивачки, розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по другій групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком. Подальші зміни, внесені в законодавство щодо пенсійного забезпечення громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи є такими, що не відповідають Конституції України, оскільки суттєво звужують зміст та обсяг прав і свобод громадян. З огляду на викладене, позивач в позовній заяві та поданій до пенсійного фонду заяві від 23.01.2020 вказує, що на її переконання, станом на 28.12.2014 в неї існувало право отримувати пенсію по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а відтак відповідач не мав права зменшувати її розмір в декілька разів, у зв`язку із чим звернулась із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в межах заявлених позовних вимог, зокрема в часових межах з 28.12.2014 по день звернення до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі - Закон №796).

Статтею 50 Закону №796 (в редакції від 01.07.1992) було передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: - інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам III групи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 Закону №796-ХІІ (в редакції чинній на момент встановлення інвалідності позивачці) було передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В усіх випадках розмір пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", що набрав чинність з 01.01.2015, внесені зміни до Закону України №796-ХІІ.

Зокрема, текст статей 50 та 54 Закону №796-ХІІ викладено у такій редакції: "Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України" (стаття 50 Закону №796-ХІІ).

"Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань" (стаття 54 Закону №796-ХІІ).

Таким чином, Законом №76-VIII статті 50, 54 Закону №796-ХІІ викладено в нових редакціях, згідно з якими особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України; умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Крім того, 28.12.2014 прийнято Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", пунктом 9 Прикінцевих положень якого встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, з огляду на викладені положення законодавства, з 01.01.2015 визначення розмірів пенсій особам, постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка зверталась до суду з питанням перерахунку пенсії відповідно до чинної на момент звернень ст. 54 Закону України №796.

Так, на виконання постанови ВААС від 25.12.2014 у справі №2-а-7091/11 позивачці було проведено перерахунки її пенсії виходячи з розміру не нижче 8 мінімальних заробітних плат та додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальної пенсії за період з 15 червня 2011 року по день припинення права на таку допомогу, з урахуванням виплачених сум.

Матеріали справи містять докази проведення перерахунків згідно рішень судів першої та апеляційної інстанції.

В силу положень ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішеннями судів які набрали законної сили мають преюдиціальне значення для вирішенні даної справи по суті.

Відтак рішенням суду ВААС було чітко обумовлено періоди, що підлягають перерахунку, та такі перерахунки і були проведені, кошти виплачені.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (надалі - Порядок № 1210).

У відповідності до п.1 Порядку № 1210 цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1210 Пенсійному фонду України забезпечити проведення перерахунків пенсій, призначених особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, за матеріалами пенсійних справ.

Згідно з пп. 4 п. 3 Порядку №1210, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Відповідно до ст. 50 Закону України №796 (у чинній редакції та у редакції, чинній на час спірних відносин) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 54 вказаного Закону, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ № 851 від 15.11.2017 внесені зміни до Порядку №1210, розмір пенсії для інших осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, зокрема, осіб з інвалідністю II групи - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2012 р. і 125 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 липня 2012.

Згідно абз. 2 п. 12 Порядку 1210 у разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, проводиться перерахунок зазначеної допомоги виходячи з розміру встановленого прожиткового мінімуму.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2019 позивачці, у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму, в автоматичному режимі проведено перерахунок пенсії, розмір якої обчислений виходячи з 125 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та щомісячної додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 227,76 грн.. як особі, якій встановлено ІІ групу інвалідності.

Таким чином, перерахунок пенсії позивачки ГУ ПФУ у Вінницькій області був проведений з дотриманням положень постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" враховуючи затверджений порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що знайшло своє документальне підтвердження матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для перерахунку пенсії позивачці, з огляду на що позов задоволенню не підлягає.

Крім того, суд враховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Валентина Ніканорівна Великода проти України» суд дійшов висновку, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінитися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти змін у майбутньому. Суд також констатував, що подальша дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, було внесено зміни.

Крім того, 23.11.2011 Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності з 01.01.2012 є чинною на теперішній час та неконституційний) не визнавалась.

Пунктом 2 Постанови КМУ №1210 зобов`язано, Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

Вказаною Постановою №1210, затверджено порядок визначення розміру основної та додаткової пенсії особам, постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС, з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність та наявних даних про заробітну плату, нараховану за роботу у зоні відчуження.

У Рішенні №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України,

Тому, положення частини другої статті 96, пунктів 2,3,6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Стаття 1512 Конституції України встановлює, що рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Таким чином, нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов`язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян.

Аналогічна правова позиція була висловлена у рішеннях Верховного суду у справах №695/2321/17 від 07 червня 2018 року, №629/3333/17 від 26 червня 2018 року, 629/4075/16-а від 25 жовтня 2018 року.

Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.

При цьому суд виходить з положень, закріплених в п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, де вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Враховуючи відсутність у даній справі судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

Повний текст рішення складено 06.04.2020

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна