Справа № 678/822/19
Суддя: Лазаренко А. В.
Дата ухвалення: 2020-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер судової справи 678/822/19
Номер провадження №2-а-678-3/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Лазаренка А.В.,

за участю секретаря Козка Л.М.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції і просить скасувати постанову старшого лейтенанта поліції Радчука Є.В. від 02 липня 2019 року серія ЕАВ №1287399 про визнання його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн., провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до ТТН №001416 від 01 липня 2019 року він здійснював 02 липня 2019 року вантажне перевезення трансформаторної підстанції, габаритні параметри якої перевищують нормативні.

Він був зупинений працівником поліції і на місці зупинки транспортного засобу надав працівнику поліції дозвіл №4НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а саме на рух транспортного засобу, яким він керував по визначеному у дозволі маршруті зі строком дії з 02 по 10 липня 2019 року.

Однак, його доводи працівником поліції не були взяті до уваги і постановою від 02 липня 2019 року він був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Вважає, що в постанові не зазначено місце вчинення правопорушення, а лише зазначено 124 км., проте не вказано якої автодороги, не зазначено й пункту Правил дорожнього руху, який порушено, а диспозиція ч. 1 ст. 132-1 КУпАП є бланкетною, тому протокол (постанова) про адміністративне правопорушення має містити посилання на відповідний нормативний акт із зазначенням конкретної статті (пункту), яка вважається порушеною.

Оскільки у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню.

У позовній заяві позивач просить розглянути справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами.

22 липня 2019 року ухвалою відкрито провадження по справі, розгляд призначено на 05 листопада 2019 року за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами з повідомленням сторін.

23 вересня 2019 року до суду від інспектора роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшого лейтенанта поліції Радчука Є.В. надійшов відзив на позовну заяву згідно якого просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю, оскільки оскаржувана постанова є законною.

Причиною зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, було те, що спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху та були наявні видимі ознаки порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

Нормативно-правовими актами передбачено, що участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, який видається перевізнику органами Національної поліції через центри надання адміністративних послуг.

Водночас, позивач на обґрунтування своїх позовних вимог посилається у позові лише на погодження маршруту, яке видає уповноважене Укравтодором підприємство за заявою про видачу погодження маршруту, але таке погодження не являється документом на підставі якого дозволено перевозити великогабаритні та великовагові вантажі.

Будь-яких порушень при розгляді справи про адміністративне правопорушення та при накладенні на позивача адміністративного стягнення допущено не було, не було порушено і його право на захист.

05 листопада 2019 року судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Розгляд справи призначено на 03 березня 2020 року.

В судове засідання 03 березня 2020 року сторони не з`явилися, при цьому про розгляд справи повідомлені належним чином рекомендованим поштовим відправленням.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази по справі суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 02 липня 2019 року інспектором роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Радчуком Є.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №1287399 (п. 3 постанови) за ст. 132-1 КУпАП (п. 7 постанови) у виді штрафу в розмірі 510 грн. (п. 8 постанови).

У постанові вказано, що 02 липня 2019 року о 16 год. 32 хв. 07 с, 124 км., водій керував тз з напівпричепом KRON E SD днз НОМЕР_1 перевозив великогабаритний вантаж, який виступав за габарити тз, шириною більше 2,6 м, не мав відповідного дозволу чим порушив КМУ №30 ч. 4 порушення ПДР проїзду великогабаритних автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами (п. 6 постанови).

Датою розгляду справи є 16 год. 36 хв. 37 с 02 липня 2019 року (п. 1 постанови), місцем розгляду справи - Житомирська, Житомирський, 27 А.Д. Київ Чоп, 124 км. (п. 2 постанови), особа, щодо якої розглядається справа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , посвідчення водія: НОМЕР_2 (п. 4), транспортний засіб: DAF FT XF 105.460 НОМЕР_3 (п. 5 постанови).

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Аналізуючи ч. 2 ст. 283 КУпАП суд приходить до висновку, що відповідачем були дотримані вимоги закону при складенні оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, адже зі змісту оскаржуваної постанови випливає, що місце скоєння правопорушення (п. 6 постанови) і місце розгляду справи (п. 2 постанови) співпадають, у постанові зазначено відомості про особу, яка винесла постанову, відомості про особу, стосовно якої винесено постанову, встановлені обставини при розгляді справи, нормативний акт, який порушено, прийняте по суті рішення.

За вказаних обставин у суду відсутні підстави вважати, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП.

Суд погоджується з доводами відповідача щодо обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП виходячи з наступного.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 підтверджує, що він здійснював 02 липня 2019 року вантажне перевезення трансформаторної підстанції, габаритні параметри якої перевищують нормативні.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Суд вважає, що поліцейський мав право зупинити транспортний засіб, яким керував позивач, з метою здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху.

У ч. 1 ст. 132-1 КУпАП (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту ч. 1 ст. 132-1 КУпАП вбачається, що дана норма є бланкетною.

У ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено у абз. 7 ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух» до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належить, зокрема, видача в установленому порядку у випадках, передбачених законом, дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 8 вересня 2005 року № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (п. 1).

У п.п. 3 п. 2 Порядку визначено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно п.п. 5 п. 2 Порядку дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30.

У п. 2 цих Правил вказано, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до змісту п.п. «г» п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил.

У п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами вказано, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» через центри надання адміністративних послуг.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно п. 25 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що законодавством України встановлені певні особливості проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Зокрема, проїзд великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

В оскаржуваній постанові поліцейський встановив, що ОСОБА_1 перевозив великогабаритний вантаж, який виступав за габарити транспортного засобу, шириною більше 2,6 м, не мав відповідного дозволу чим порушив п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №30, зокрема порушення правил проїзду великогабаритних автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Отже, поліцейський, констатувавши порушення водієм ОСОБА_1 ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, чітко вказав і нормативний акт, який було порушено - постанову Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, якою затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Як вже вище зазначалось, саме у п. 4 цих Правил вказано про необхідність мати дозвіл, що видається перевізнику уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документ про внесення плати за проїзд. В свою чергу, у п. 2 цих Правил міститься пряме посилання на п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Отже, твердження позивача, що оскаржувана постанова не містить вказівки на конкретний пункт Правил дорожнього руху, який було порушено, суд не приймає до уваги, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить усі необхідні реквізити.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП були виконані працівником поліції, який встановив, що позивач порушив правила проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, тому правомірно виніс постанову про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.

Позивач на підтвердження того, що здійснював перевезення з дотриманням діючих норм законодавства України, надав суду, крім копії оскаржуваної постанови, також лист Відділу інтелектуальних транспортних систем Державного агентства автомобільних доріг України і товарно-транспортну накладну.

У листі №20-19/4634 від 26 червня 2019 року, що адресований ОСОБА_2 , Відділ інтелектуальних транспортних систем Державного агентства автомобільних доріг України надав відповідь щодо технічної можливості проїзду по автошляхах загального користування великовагового та великогабаритного транспортного засобу по маршруту: Хмельницький - Полтава - Чаплинка Петриківського району для перевезення ТП та вказав, що проїзд транспортних засобів можливий за умови дотримання докладного маршруту та особливих умов перевезення. Строк дії - 8 діб з 02 по 10 липня 2019 року. Склад автопоїзда: ДАФ Кроне: довжина - 17,0 м, ширина - 3,20 м, висота - 4,40 м, загальна вага - 19,00 т, максимальне навантаження на вісь - 5,00 т. Схема автопоїзду (R.N НОМЕР_3 , НОМЕР_4 / НОМЕР_1 , НОМЕР_5 .

Із товарно-транспортної накладної №001416 від 1 липня 2019 року вбачається, що автомобіль ДАФ НОМЕР_6, причіп/напівпричіп НОМЕР_1 , вид перевезень автомобільний, автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_2 , водій ОСОБА_1 НОМЕР_7, замовник ТОВ «Чаплинка-Іскра», вантажовідправник ТОВ «Укрелектроапарат» м. Хмельницький вул. Чорновола, буд. 120, вантажоодержувач ТОВ «Чаплинка-Іскра» с. Чаплинка вул. Дружби, буд. 6 Петриківський район Дніпропетровська область, пункт навантаження м. Хмельницький вул. Чорновола, буд. 120, пункт розвантаження с. Чаплинка Дніпропетровська область. Вантаж наданий для перевезення у стані, що відповідає правилам перевезень відповідних вантажів, кількість місць - одно, масою брутто тринадцять тн., отримав водій/експедитор ОСОБА_3 . Супровідні документи на вантаж - видаткова накладна №254 від 01 липня 2019 року. Транспортні послуги, які надаються автомобільним перевізником: транспортування та експедирування вантажу. Вантаж - КТПГС-1250 35/0,4 У1 к/к з ТМГ-1250/35У1 35/04 Д/Ун-11.

Суд вважає, що дані документи дійсно стосується проїзду того транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 02 липня 2019 року.

Разом з тим, вказані документи по суті не є дозволом на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, адже вони не видані перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Доказом того, що позивач дійсно має право на проїзд великогабаритного і великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, замість дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, які видаються перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, міг би бути документ про внесення плати за проїзд транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Однак, позивач ОСОБА_1 не надав суду і такого документа.

За вказаних обставин, оскільки у позивача ОСОБА_1 на момент зупинки працівником поліції транспортного засобу, яким він керував, були відсутні визначені нормативно-правовими актами дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданий перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документ про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів, працівник поліції правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та наклав адміністративне стягнення.

Слід також зазначити, що законодавець визначив єдину санкцію за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП - штраф, розмір якого складає 510 грн. (30*17), тому поліцейський наклав адміністративне стягнення у межах санкції зазначеної статті.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу (ч. 2).

Отже, зі змісту ч. 2 ст. 33 КУпАП вбачається, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Позивачем вчинено правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому в силу вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП відповідач не повинен був враховувати відповідні дані про особу позивача, його майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивач не довів належними і допустимими доказами, що рішення відповідача є протиправним, в свою чергу відповідач належним чином обґрунтував безпідставність позовних вимог позивача.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Сукупність усіх вищезазначених обставин дає суду підстави до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому дане рішення суб`єкта владних повноважень необхідно залишити без змін, а позовну заяву - без задоволення.

При подачі позовної заяви до суду позивач не сплачував судовий збір, адже звільнений від його сплати, відповідач також не поніс судових витрат за результатами розгляду справи, тому всі судові витрати необхідно компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись ст.ст. 160, 205, 229, 241- 246 КАС України,

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а постанову серія ЕАВ №1287399 від 02 липня 2019 року, що винесена інспектором роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Радчуком Євгеном Валентиновичем, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - без змін.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів.

Суддя Летичівського

районного суду підпис Лазаренко А. В.

Суддя Летичівського

районного суду Лазаренко А.В.