Справа № 241/397/20
Суддя: Чудопалова С. В.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2020 року Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Чудопалова С.В.,

при секретарі Небиліченко Т.В.,

розглянувши адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 4 Мангушського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції Куконос Віталія Вадимовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 03.03.2020 звернувся до суду із вказаним позовом про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовна заява мотивована тим, що 21 лютого 2020 року поліцейським СРПП №4 Мангушського ВП Центрального ВП ГУ в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Куконос Віталієм Вадимовичем було винесено постанову серії БАА №549620 про притягнення його, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 425.00 гривень. Зі змісту винесеної постанови вбачається, що він, керуючи транспортним засобом MERSEDES-BENS н.з. НОМЕР_1 , 21.02.2020, о 12 год. 11 хв. рухаючись по пр. Мира в смт. Мангуш, біля будинку №93, під час повороту відповідного напрямку не ввімкнув світовий показник, чим порушив вимоги п 3.25 ПДР України. Вважає постанову, винесену 21.02.2020 серія БАА №549620 незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, а дії поліцейського Куконос В.В. при її винесенні протиправними, з огляду на наступне. Хочу зазначити, що вказана в постанові інформація не відповідає дійсності, оскільки 21 лютого 2020 року, рухаючись по дорозі з пр. Мира в смт. Мангуш, біля будинку №93, його зупинили поліцейські СРПП №4 Мангушського ВП Центрального ВП ГУ в Донецькій області з вимогою про пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, при цьому говорячи, що він скоїв правопорушення, а саме під час повороту відповідного напрямку не ввімкнув світовий показник. В якості підтвердження своїх доказів старший лейтенант поліції Куконос В .В. показав відео в своєму мобільному телефоні Самсунг. Так як, він під час повороту відповідного напрямку вмикав світовий показник, а мобільний телефон не є спеціальним засобом для фіксації правопорушень вважає, що склад правопорушення передбачений ч.2 ст. 122 КУпАП відсутній. Коли він намагався надати пояснення та хотів скористатись допомогою адвоката, адже не порушував ПДР, відповідач йому повідомив, що в постанові не передбачено надання пояснень, а лише потрібен його підпис, тому отримуючи копію постанови він лише сказав, що з нею незгідний. Він був позбавлений засобів захисту, наданих йому законодавством при винесенні оскаржуваної постанови. Вважає, що поліцейським Куконос В.В. при накладені

стягнення було грубо порушено вимоги ст. 280 КУпАП, а саме не з`ясовано чи винен він у вчиненні правопорушення, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не з`ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, дії поліцейського СРПП №4 Мангушського ВП Центрального ВП ГУ в Донецькій області старшого лейтенанта поліції Куконос Віталія Вадимовича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення без врахування його пояснень, за відсутності доказів - є протиправними, а відтак винесена постанова 21 лютого 2020 року серії БАА №549620 про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною і необгрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач Куконос В.В. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 15). Про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заперечень не надав.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею ст.245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом встановлено, що 21.01.2020 постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА № 549620, поліцейським СРПП № 4 Мангушського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області Куконос В.В., було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, зокрема за те, що він 21.01.2020 о 12 год. 11 хв. керуючи транспортним засобом MERSEDES-BENS н.з. НОМЕР_1 , 21.02.2020, о 12 год. 11 хв. рухаючись по пр. Мира в смт. Мангуш, біля будинку №93, під час повороту відповідного напрямку не ввімкнув світовий показник, чим порушив вимоги п 9.2.б ПДР України, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 122 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф у розмірі 425 гривень (а.с.4).

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачу слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єкт та об`єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у не ввімкненні позивачем світового показника під час повороту відповідного напрямку.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач намагався надати пояснення по даній справі, на що відповідач йому відмовив, оскільки в змісті постанови не передбачено надання пояснень, а лише потрібен його підпис, а також позивач виявив бажання скористатися правовою допомогою, про що повідомив відповідача, але останнім не було вжито дій щодо надання позивачу ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини першої статті 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, та не спростовано доводів позивача, щодо не вжиття інспектором будь-яких заходів, для надання позивачу можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги та надати свої зауваження.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому, враховуючи зазначені обставини, надати оцінку обставинам можливого правопорушення та відповідно законності винесення постанови працівником поліції у суду об`єктивної можливості не має.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень належним чином не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, та відповідно не довів наявність у діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення.

У зв`язку з неподання суб`єктом владних повноважень доказів, не повідомлення суд про причин ненадання таких доказів, суд вирішує справу на підставі наявних доказів та визнає обставини, на які посилається позивач, а саме відсутність в його діях порушень Правил дорожнього руху України, що відповідає положенням ч.5 ст.77, ч.9 ст.80 КАС України.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлено не було, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню.

Отже, враховуючи, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, постанова серії БАА № 549620 від 21.02.2020 підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання дій відповідача протиправними, то вона не відповідає нормам діючого законодавства, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не передбачено повноважень суду щодо визнання дій посадової особи протиправними.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі, оскільки в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України.

В іншій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, оскільки у суду немає повноважень щодо визнання дій посадової особи протиправними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 73-77, 241-246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 7, 33, 122, 222, 245, 247, 251, 268, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 4 Мангушського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції Куконос Віталія Вадимовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.02.2020 серії БАА № 549620, складену відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Чудопалова