Справа № 428/12282/19
Суддя: Посохов І. С.
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/428/71/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання - Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Городничого Микити Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Городничого Микити Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 17.10.2019 року поліцейським капралом поліції УПП в Луганській області Городничим Микитою Сергійовичем була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1634376, відповідно до змісту якої 17.10.2019 року об 11-42 год. позивач, керуючи транспортним засобом «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , у м. Сєвєродонецьк по пр. Гвардійському, в районі будинку № 26 (район банку ПУМБ), здійснив зупинку автомобіля на стоянці, на якій є дорожній знак 5.38, тобто з порушенням п. 8.4. (ґ) ПДР України, за що ч. 5 ст. 122 КУпАП України передбачена відповідальність та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Вийшовши з транспортного засобу, до нього підійшли працівники поліції, які повідомили йому, що він начебто здійснив зупинку на стоянці, на якій є дорожній знак 5.38, а також водночас з ним дорожній знак 7.17.

Однак дорожній знак 7.17 був заклеєний оголошеннями. Цей знак видно з відстані не більше трьох метрів, а на більшій відстані видно тільки те, що є якийсь знак заклеєний оголошеннями. На думку позивача, в його діях не було жодних порушень правил дорожнього руху. Таким чином, позивач вважає, що своїми діями патрульна поліція порушила законодавство та гарантовані Конституцією права людини. Просив скасувати постанову серії ЕАК № 1634376, винесену 17.10.2019 року відносно нього за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому на підставі ч. 3 ст. 268 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

В судове засідання відповідач Городничий М.С. не з`явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, заперечував проти задоволення позову.

Від відповідача надійшло письмове клопотання про долучення до матеріалів справи відеозапису на 1 цифровому носії.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1634376 від 17.10.2019, складену поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Луганській області ДПП капралом поліції Городничим Микитою Сергійовичем незаконною у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не відповідає дійсності, не ґрунтується на жодному доказі.

Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Луганській області ДПП капрала поліції Городничого М.С. серії ЕАК № 1634376 від 17.10.2019 позивача було визнано винним у порушенні п. 8.4 (ґ) Правил дорожнього руху, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 17.10.2019 об 11-32 год. у м. Сєвєродонецьк, по пр. Гвардійський, 26, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку на майданчику позначеному дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» та табличкою під ним 7.17 «Особи з інвалідністю», чим порушив п. 8.4 (ґ) ПДР України. До постанови додається відео з нагрудної камери ВВ-00111.

Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 8.4 (ґ) Правил дорожнього руху, інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Частиною 5 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю».

Судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, та відеозапис, на підставі чого судом було встановлено наступне.

При відтворенні цифрової інформації у судовому засіданні за допомогою комп`ютерної техніки встановлено, що DVD-R диск містить файли. При відтворенні файлів видно, що транспортний засіб «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , дійсно порушив п. 8.4 (ґ) ПДР, а саме, здійснив зупинку на стоянці позначеній дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки», а також табличкою під знаком 7.17 «Особи з інвалідністю». При цьому з відеозапису вбачається, що дорожній знак 5.38 та табличку 7.17 з місця стоянки автомобіля позивача добре видно. Як зазначив у своєму позові ОСОБА_1 , табличку 7.17 видно з відстані не більше трьох метрів, однак на відео, наданому відповідачем, зафіксовано, що автомобіль позивача стоїть припаркований безпосередньо під знаком 5.38 та табличкою 7.17, відстань до яких складала довжину капота автомобіля позивача. Отже, припаркувавшись під знаком та гарно роздивившись його та табличку, позивач мав можливість переїхати в інше місце для стоянки, але навмисно не зробив цього, проігнорувавши вимоги Правил дорожнього руху.

З наданого відеозапису та матеріалів справи також судом вбачається, що позивач не є особою з інвалідністю або водієм, який перевозив осіб з інвалідністю або, що його стоянка була вимушеною, а отже не мав права зупиняти свій транспортний засіб в зоні дії дорожнього знаку 5.38 з табличкою 7.17.

Крім того, у п. 6 оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення зазначено, що правопорушення зафіксовано за допомогою нагрудної камери ВВ-00111.

Отже, з наведеного вище суд доходить висновку, що наданий відповідачем відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки містить дані, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, викладених в оскаржуваній постанові, та отриманий у передбачений законом спосіб, а оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення у п. 6 містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Версія позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, на думку суду, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а винність позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, суд вважає доведеною та підтвердженою матеріалами наявними у справі. Пояснення викладені позивачем у позовній заяві суд оцінює критично, а позиція зайнята позивачем щодо невизнання своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, на думку суду, пов`язана з його захистом, однак розцінюється судом як спроба уникнути адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд вважає, що поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Луганській області ДПП капралом поліції Городничим Микитою Сергійовичем постанову серії ЕАК № 1634376 від 17.10.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 винесено обґрунтовано і на законних підставах, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Городничого Микити Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач: поліцейський взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Городничий Микита Сергійович, місцезнаходження УПП: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вулиця Штейгерська, будинок 8.

Суддя І. С. Посохов