Справа № 580/61/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року справа № 580/61/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

03.01.2020 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) подав у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Головного управління ДФС у Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 31.07.2019 №.

Позов мотивований тим, що спірні рішення прийняті за відсутності податкового порушення. Зокрема, позивач стверджував, що відповідач неправомірно застосував штраф за несвоєчасну сплату єдиного податку, оскільки позивач подав уточнюючу декларацію, якою самостійно зменшив таке зобов`язання. Тому вважає, що підстави для застоування штрафу відсутні. Крім того наголошував на порушенні порядку проведення камеральної перевірки та просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 03.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів, повідомлено про строки для надання клопотань про розгляд справи з викликом у судове засідання.

Згідно з даними розписки та рекомендованого повідомлення вказану ухвалу відповідач отримав 05.02.2020, а позивач - 11.02.2020.

24.02.2020 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказував, що за наслідками камеральної перевірки позивача встановлено несвоєчасне погашення ним самостійно визначеного податкового зобов`язання з єдиного податку, що має наслідком застосування штрафу на підставі спірного рішення. Посилання позивача на звільненні від застосування штрафних санкцій вважає необґрунтованим, оскільки така можливість передбачена лише у разі подання уточнюючої декларації внаслідок виконання вимог п.169.4. ст.169 ПК України, що визначає перерахунок та обмеження соціальної пільги, а, отже, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Також стверджує, що відповідачем не порушено порядок проведення камеральної перевірки, за наслідками якої прийняте спірне рішення.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що відповідно до витягу від 02.05.2018 №1373/23-13-13-2013 позивач є платником єдиного податку 3 групи за ставкою 5% від доходу.

08.04.2019 позивач подав відповідачу звітну податкову декларацію платника єдиного податку за 1 квартал 2019 року, якою вказав суму доходу за звітний період, що підлягає оподаткуванню, 15330642,45 грн. та визначив суму податку, який підлягає сплаті, - 766532,12грн.

22.05.2019 позивач подав уточнюючу декларацію, якою виправив попередні показники, зазначивши суму доходу за звітний період, що підлягає оподаткуванню, 1530642,45 грн. та визначив суму податку, який підлягає сплаті, 76532,12грн.

Згідно з даними облікової картки позивача єдиний податок в сумі 76532,13грн. сплачений позивачем 17.05.2019 згідно з платіжним дорученням №53.

31.07.2019 службова особа відповідача провела камеральну перевірку щодо сплати позивачем узгодженого зобов`язання з єдиного податку. В результаті встановлено затримку його сплати в сумі 690000,00грн. строком на 2 дні. За наслідками перевірки складено акт від 31.07.2019 №234/23-00-54-13-017/ НОМЕР_1 , на підставі якого прийняте спірне ППР від 31.07.2019 №. Ним застосовано до позивача штраф на суму 69000,00грн. - 10% від несвоєчасно сплаченого єдиного податку в сумі 690000,00грн.

Тому позивач звернувся в суд з позовом.

Надаючи оцінку спірному рішенню, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 46.1 ст.46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку

Порядок внесення змін до податкової звітності регулюється ст. 50 ПК України.

Так, пунктом 50.1 ст.50 ПК України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинною на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Отже, законодавством передбачена можливість виправити помилки у вже поданій декларації платником податку.

Порядок накладення штрафу за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання визначений ст.126 ПК України.

Згідно з п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Для вирішення спору суд врахував висновки Верховного Суду (далі - ВС) у постанові від 27.06.219 у справі №817/3148/14, що обов`язкові для врахування судами нижчих інстанцій відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

ВС у вказаному рішення вказав, що обставини, які зумовлюють застосування до платника податків штрафу, передбаченого вказаною нормою, виникають у силу самого факту погашення грошового зобов`язання з простроченням строків, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів). Іншими словами, саме фактична сплата узгодженої суми грошового зобов`язання, включаючи дату такої сплати, є юридичним фактом, який породжує обов`язок платника сплатити штраф.

Відповідно до пунктів 35.1, 35.2 ст.35 ПК України сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

За змістом п.87.1 ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

ВС у вищевказаному рішення зазначив, що зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що подання платником податків у встановленому порядку уточнюючого розрахунку до податкової декларації не є формою сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу, а тому у контролюючого органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, розмір яких залежить від суми погашеного податкового боргу та кількості днів затримки його сплати.

Також ВС у постанові від 13.02.2020 у справі №823/1805/17 зазначив, що при поданні уточнюючої податкової декларації платник податків реалізував своє право на усунення самостійно виявлених помилок і не здійснював при цьому сплати податкових зобов`язань, а тому притягнення його до відповідальності за погашення податкового зобов`язання з простроченням строку і фактичне ототожнення відповідачем подання уточнюючої декларації з погашенням грошового зобов`язання не відповідає змісту та сутності пункту 126.1 ст.126 ПК України та покладає на платника додатковий тягар майнових зобов`язань за відсутності відповідного правового підґрунтя.

Враховуючи, що позивач в уточнюючому розрахунку до податкової декларації з єдиного податку за 1 квартал 2019 року зменшив суму податкового зобов`язання, з урахування вищевказаних висновків ВС суд дійшов висновку, що у контролюючого органу не було підстав для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених п.126.1 ст.126 ПК України, оскільки об`єкти їх застосування (нарахування) відсутні.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, а спірне ППР - скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на обґрунтованість позовних вимог понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40грн., що підтверджується квитанцією від 11.12.2019 №N1EVN4596M, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному обсязі. Інших клопотань щодо розподілу судових витрат не заявлено.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Черкаській області () від 31.07.2019 № про застосування штрафу в сумі 69000,00грн.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 768,40грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене в повному обсязі та підписане 01.04.2020.