Справа № 200/1711/20-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 р. Справа№200/1711/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дій та скасування постанови № 0533/5791/5791.1/1 від 19.12.2019 року, зобов`язання призначити одноразову допомогу, -

В С Т А Н О В И В:

13.02.2020 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - Позивач) в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - Відповідач) про визнання протиправними дій та скасування постанови № 0533/5791/5791.1/1 від 19.12.2019 року, зобов`язання призначити одноразову допомогу.

В обґрунтування позову Позивач зазначив, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 їх донька ОСОБА_2 проживала з нею, але перебувала на утриманні свого батька. Після смерті батька дитини, яка настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячних страхових виплат, одноразової допомоги на неповнолітню дитину в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразової допомоги сім`ї потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві на його неповнолітню доньку у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Постановою відповідача від 19.12.2019 р. № 0533/5791/5791.1/1 у виплаті одноразової допомоги доньку у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, було відмовлено.

Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем 11.03.2020 року до суду надано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, Маріупольським міським відділенням призначено дитині померлого ОСОБА_3 одноразову допомогу у сумі, яка дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та щомісячні страхові виплати (Постанови Фонду від 23.12.2019 р. № 0533/5791/5791/1 та № 0533/5791/5791/2).

Відповідно до ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. У виплаті одноразової допомоги у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дитині померлого було відмовлено у зв`язку з неможливістю визначення складу сім`ї. Крім того, з заявою про призначення страхової виплати звернулися батьки померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яким також було відмовлено з тих же підстав. Тому вважав, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Також відповідач просив закрити провадження у справі, оскільки, вважає, що справу слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 . Від шлюбу має доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 квітня 2017 року у справі № 263/1938/17 шлюб розірвано. Рішенням встановлено, що подружжя спільного господарства не ведуть, фактично припинили шлюбно-сімейні стосунки, мешкають окремо.

ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві батько дитини ОСОБА_3 помер.

Постановою начальника Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 23 грудня 2019 року №0533/5791/5791/1 доньці загиблого - ОСОБА_2 призначена одноразова допомога особі, яка має на це право в разі смерті потерпілого, в розмірі 38420,00 грн.

Постановою начальника Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 23 грудня 2019 року № 0533/5791/5791/2 на ОСОБА_2 призначені щомісячні страхові виплати особі, яка має на неї право в разі смерті потерпілого в розмірі 8748,92 грн.

Водночас постановою начальника Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 19 грудня 2019 року № 0533/5791/5791.1/1 у призначенні на ОСОБА_2 одноразової допомоги сім`ї загиблого відмовлено з посиланням на п. 2 ч.2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у зв`язку з неможливістю визначення складу сім`ї.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходив з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Статтею 36 вказаного Закону визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно зі ст. 41 вказаного Закону, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Згідно з ч. 2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання передбачених у цій частині ст. 43 Закону документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника.

Статтею 42 вказаного Закону встановлені щомісячні страхові виплати та інші витрати на відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідними постановами Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області дочці позивача та загиблого - ОСОБА_2 призначена одноразова допомога особі, яка перебувала на його утриманні, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату; щомісячні страхові виплати.

Щодо виплати одноразової допомоги його сім`ї (у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб), то суб`єкт владних повноважень правомірно виходив з того, що така допомога надається не кожному члену сім`ї, вона у встановленому розмірі виплачується сім`ї потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві в разі смерті останнього і є неподільною.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Частиною 4 ст. 3 вказаного Кодексу визначено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Позивач не надала органу соціального страхування доказів, що після розірвання шлюбу з батьком її доньки вони були сім`єю, тобто спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Такими доказами могли бути, зокрема довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності - довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду (п. 2 ч. 2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

З огляду на наведене, суб`єкт владних повноважень правомірно відмовив позивачу у призначенні такої допомоги.

Суб`єкт владних повноважень діяв в межах наданої компетенції відповідно до вимог законодавства і не порушив права та законні інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі №805/774/18-а.

За таких обставин, позов не підлягає задоволенню.

Судом не прийнято до уваги доводи відповідача стосовно того, що між сторонами існує спір, який має приватно-правовий характер, а тому провадження у справі підлягає закриттю, оскільки за предметним та суб`єктивним складом спір у зазначеній справі має ознаки публічно-правового спору, а отже підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічний висновок висловлено Верховним судом в постанові від 21.05.2018 року у справі №428/11236/16-а.

Підстави для розподілу судових витат згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України - відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, код в ) про визнання протиправними дій та скасування постанови № 0533/5791/5791.1/1 від 19.12.2019 року, зобов`язання призначити одноразову допомогу - відмовити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський