Справа № 520/2727/2020
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2020 р. № 520/2727/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа - Головне управління ДПС у Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, з урахуванням уточнень, про зобов`язання вчинити певні дії

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем було протиправно не зараховано до її страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 21.04.2006 року по 31.12.2013 року та відмовлено в призначенні пенсії за віком.

По справі було відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов та третій осоті - письмові пояснення.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та третій особі та отримана ними.

Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третьою особою надано письмові пояснення по суті позову.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач звернулась до відповідача 09.09.2019 року з питання призначення пенсії за віком та протоколом від 17.09.2019 року вказано, що позивач відповідного права не має за факту недостатності страхового стажу.

Згідно довідки відповідача від 27.09.2019 року №1358 встановлено, що страховий стаж позивача складає 22 роки 5 місяців 2 дні.

Позивач вказувала, що відповідачем не було зараховано до її стажу період здійснення підприємницької діяльності з 21.04.2006 року по 31.12.2013 року з приводу чого звернулась до відповідача та отримала лист від 07.10.2019 року, що вказаний період не було зараховано внаслідок неподання позивачем звітності .

Позивач звернулась за роз`ясненнями до Пенсійного фонду України та отримала лист, аналогічний за змістом листа відповідача від 07.10.2019 року.

Відносно здійснення позивачем підприємницької діяльності судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку як суб`єкт підприємницької діяльності з 21.04.2006 року по 27.09.2019 року. Підприємницьку діяльність здійснювала з 2006 року по 2011 рік на умовах фіксованої сплати прибуткового податку, а з 01.01.2012 року по 27.09.2019 рік здійснювала підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування (група І зі ставкою податку 10% від мінімальної заробітної плати).

Відносно сплати податків за спірний період судом встановлено, що заборгованість станом на 14.01.2014 року за позивачем відсутня ( а.с.18).

Спірні правовідносини виникли внаслідок того, що позивач не погодилась з незарахуванням до її стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 21.04.2006 року по 31.12.2013 року лише з підстав неподання звітності. Позивач вказувала, що всі необхідні платежі було нею вчинено, а за неподання звітності відповідач не був позбавлений можливості притягнути її до відповідальності, проте, на її думку, призначення пенсії не повинно бути поставлене в залежність вказаній обставині.

Щодо питання зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду, суд вказує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно частин 1, 2, 4 статті 24 Закону страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 3-1 розділу ХV ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Суд вказує, що зазначена норма не має застережень, що вона застосовується виключно для осіб, яким вперше призначається пенсія.

В ході розгляду справи судом встановлено, що у спірному періоді позивачем були сплачені відповідні податки та збори та заборгованість за нею не значиться ( а.с.18).

Третьою особою у письмових поясненнях вказано, що за позивачем рахувалась заборгованість у розмірі 1330,95 грн. з єдиного внеску станом на 01.10.2013 року. Однак, доказів цього суду не надано, а у відповідних поясненнях вказано, що остаточно заборгованості за позивачем не значиться.

Суд критично оцінює доводи відповідача про незарахування спірного періоду до страхового стажу позивача виключно з підстав неподання нею звітності за факту того, що сплата позивачем страхових внесків за цей період ним не спростована.

Таким чином, відповідач не довів того, що позивач з 21.04.2006 року по 31.12.2013 року не здійснював сплату страхових внесків, а тому не має права на врахування йому страхового стажу за вказаний період.

Крім того, відповідачем не доведено, що відомості про сплату позивачем страхових внесків за окремі періоди були відсутні в системі персоніфікованого обліку саме з вини особи, а не через їх невнесення самим органом, за що застрахована особа не несе відповідальності.

Відтак, суд приходить до висновку щодо обов`язку відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу періоди здійснення підприємницької діяльності з 21.04.2006 року по 31.12.2013 року за п. 3-1 розділу ХV ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо питання призначення пенсії, суд вказує наступне.

Згідно ч.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років.

За змістом лисів пенсійних органів та довідки № 1358 ( а.с.6), з підстав недостатності у позивача 26 років страхового стажу, відповідне право на пенсію остання, в силу ч.2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набуде з 12.06.2013 року.

Однак, вказана норма до даних правовідносин не застосовується, з огляду на вищевикладені висновки суду про зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності з 21.04.2006 року по 31.12.2013 року.

Відтак, враховуючи зарахований відповідачем стаж позивача, понад 22 роки та стаж, який підлягає зарахуванню - понад 7 років, суд вказує, що страховий стаж позивача становить понад 29 років.

Відтак, позивач підпадає під умови ч.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для призначення пенсії за віком в контексті страхового стажу.

Щодо пенсійного віку, станом на 09.09.2019 року позивачу виповнилося повних 59 років, а враховуючи, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , на неї розповсюджуються положення абз.3 ч.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за яким, до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

Відтак, позивач має право на пенсію за ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач визначила спосіб відновлення її порушених прав шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, п.10 ч.2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

В даних правовідносинах, питання врахування певних періодів до страхового стажу позивача передує вирішенню заяви про призначення пенсії, відтак, останнє є неможливим без факту набрання вказаним рішенням законної сили та за факту відповідних дискреційних повноважень відповідача з питань, які охоплюються сферою дії Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" .

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову у спосіб зобов`язання відповідача вирішити питання про призначення позивачеві пенсії за віком повторно розглянувши заяву позивача від 09.09.2019 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до її страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 21.04.2006 року по 31.12.2013 року, з урахуванням висновків суду по даній справі.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків,61022, ) вирішити питання про призначення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсії за віком, повторно розглянувши заяву ОСОБА_1 від 09.09.2019 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до її страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 21.04.2006 року по 31.12.2013 року, з урахуванням висновків суду по даній справі.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 03 квітня 2020 року.

Суддя Заічко О.В.