Справа № 520/3015/2020
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2020 р. № 520/3015/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Волошин Д.А., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати дію або бездіяльності Шевченківської селищної ради протиправною, щодо не розгляду на пленарному засіданні селищної ради заяви інваліда 2-ї групи ОСОБА_1 про надання одноразової грошової адресної допомоги мешканцям, які попали в скрутне становище, на придбання ліків від 18.06.2019 року;

- визнати факт Дискримінації з боку Шевченківської селищної ради по відношенню до ОСОБА_1 тяжкохворого громадянина з інвалідністю під час розгляду його заяви від 18.06.2019 року порівняно з заявами інших громадян, які рада розглядає належно;

- зобов`язати Шевченківську селищну раду розглянути заяву від 18.06.2019 року на наступному пленарному засіданні селищної ради та прийняти рішення по суті порушених у заяві питань з забезпеченням доступу інваліду 2-ї групи ОСОБА_1 особисто бути присутнім при розгляді даної заяви, для викладення аргументів та іншого;

- стягнути з Шевченківської селищної ради коштів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі двадцяти мінімальних зарплат на користь тяжкохворої людини, інваліда 2-ї групи ОСОБА_1 заподіяної йому протиправною дією або бездіяльністю та дискримінацією з боку Шевченківської селищної ради.

Ухвалою судді від 06.03.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду уточненої позовної заяви з викладом змісту позовних вимог, передбачених положеннями ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України та із зазначенням ідентифікаційного коду позивача та ідентифікаційного коду юридичної особи відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших обґрунтованих та поважних причин його пропуску.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху вручена позивачу 23.03.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Позивач 30.03.2020 року на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 06.03.2020 року, надав до суду заяву, в якій просив суд поновити строк звернення до адміністративного суду з даним позовом та уточнену позовну заяву із зазначенням свого ідентифікаційного коду.

Поряд із тим, суд зазначає, що ухвалою судді від 06.03.2020 р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для надання до суду позовної заяви із зазначенням, серед іншого, ідентифікаційного коду юридичної особи відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем в поданій позовній заяві не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України та зазначено, що код ЄДРПОУ невідомий, хоч вказана інформація є загальнодоступною.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем до суду не надана позовна заява із зазначенням ідентифікаційного коду юридичної особи відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а тому, зазначений позов поданий з порушеннями ст. 160 КАС України.

Крім того, в обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивач зазначив, що причинами пропущеного строку звернення до адміністративного суду є тяжкість хвороби, часті та раптові загострення хвороби та її ускладнення, так і тривалі протиправні суб`єктів владних повноважень.

Дослідивши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 18.06.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Шевченківської селищної ради з заявою про надання одноразової грошової адресної допомоги мешканцям, які попали в скрутне становище, на придбання ліків.

Як встановлено судом та зазначається самим позивачем у позовній заяві, 10.08.2019 позивачем отримано лист Шевченківської селищної ради від 07.08.2019 №897, яким останнього повідомлено, що відповідно до отриманої інформації на території Шевченківського району працює Програма реімбурсації інсуліну. Згідно даної Програми хворі на діабет можуть безоплатно отримувати препарати інсуліну. Для отримання більш детальної інформації по роботі даної Програми, а також отримання допомоги рекомендовано звернутися до безпосередніх її виконавців - комунального некомерційного підприємства «Шевченківська центральна районна лікарня».

Таким чином, з моменту отримання відповіді Шевченківської селищної ради від 07.08.2019 №897, тобто, з 10.08.2019 р. позивач був обізнаний про порушення своїх прав.

Позивач у підтвердження неможливості звернутись в межах передбаченого законодавством строку надав разом з матеріалами справи докази про перебування ОСОБА_1 на лікуванні у лікарні, зокрема, виписку із медичної картки стаціонарного хворого №15813 про перебування на лікуванні у Київській міській клінічній лікарні №12 в період з 22.10.2019 р. по 23.10.2019 р. та виписку із медичної картки стаціонарного хворого №4.5552 від 29.10.2019 про перебування на лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві ХОР «Обласна клінічна лікарня» з 24.10.2019 р. по 29.10.2019 р.

Позивачем не зазначається та з матеріалів справи не вбачається обставин, що заважали б позивачу та могли бути об`єктивними перешкодами для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів в період з листопада 2019 року по 10 лютого 2020 року в межах встановленого строку, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо неможливості звернутись до суду в межах передбаченого законодавством строку з підстав тяжкості хвороби, частих та раптових загострень хвороби та перебування у лікарні.

Отже, звернувшись 02.03.2020 року до суду з позовом про визнання дії або бездіяльності Шевченківської селищної ради протиправною, щодо не розгляду на пленарному засіданні селищної ради заяви інваліда 2-ї групи ОСОБА_1 про надання одноразової грошової адресної допомоги мешканцям, які попали в скрутне становище, на придбання ліків від 18.06.2019 року та зобов`язання Шевченківської селищної ради розглянути заяву від 18.06.2019 року на наступному пленарному засіданні селищної ради та прийняти рішення по суті порушених у заяві питань з забезпеченням доступу інваліду 2-ї групи ОСОБА_1 особисто бути присутнім при розгляді даної заяви, пропустив шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ст. 122 КАС України, який сплинув 10.02.2020 року, не зазначивши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку, що також не спростовано змістом заяви позивача.

Положеннями статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не можна вважати поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Процесуальна можливість для звернення з позовом до суду пов`язана з певним часовим проміжком, протягом якого така особа може реалізувати право на звернення без застосування до неї наслідків пропуску такого строку. В той же час, у випадку звернення до суду поза межами такого строку, до неї підлягають застосуванню відповідні правові наслідки встановлені законом, в даному випадку ст. 123 КАС України.

Визначення початку або встановлення такого строку виходить з того, що такий початок починає своє обчислення з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. В цьому випадку, законодавцем встановлена альтернативність такого обчислення, при чому в одному випадку це день об`єктивно достовірної та беззаперечної обізнаності такої особи, в іншому випадку таке обчислення повинно здійснюватися із можливості бути обізнаним про ті чи інші обставини, що можуть впливати на порушення прав, свобод чи інтересів (умовно), тобто встановлена так би мовити можлива обов`язковість бути обізнаним про ті обставини, що впливають або мають безпосередній вплив на відповідне порушення прав.

При чому, суд зауважує, що законодавець пов`язує початок обчислення строку з не з тим, коли особа суб`єктивно з`ясувала для себе або почала усвідомлювати, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона об`єктивно повинна була дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність, що мають вплив на неї, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше.

Суд також звертає увагу, що дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Суд зазначає, що поновлення строку звернення до суду може здійснюватися з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або хибна помилка про не пропуск строку, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, звернувшись 02.03.2020 року до суду з даним адміністративним позовом позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ст. 122 КАС України, не зазначивши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку, що також не спростовано змістом заяви позивача від 30.03.2020 року на виконання ухвали суду від 06.03.2020 року.

Жодних інших належних та допустимих доказів чи пояснень щодо причин пропуску шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, ніж тих, що зазначені в заяві від 30.03.2020 року, позивачем до суду не надано, відповідно судом не встановлено обставин та поважних причин, що свідчать про наявність об`єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк та пропущення строку звернення до суду.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки з позовними вимогами позивач звернувся до суду поза межами встановленого статтею 122 КАС України, зазначені позивачем в заяві від 30.03.2020 року підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними та необґрунтованими, недоліки позовної заяви не усунуто в повному обсязі, суд вважає за необхідне повернути адміністративний позов позивачеві.

Керуючись статтями 123, 169, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Д.А. Волошин