Справа № 260/1394/19
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2020-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2020 року м. Ужгород№ 260/1394/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинець Д.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01034, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Національна академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького (вул. Шевченка, 46, м. Хмельницький, 29000, ) про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі, -

В С Т А Н О В И В:

Адміністрація Державної прикордонної служби України (далі позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Національна академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, в якому просить: 1) стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Адміністрації Державної прикордонної служби України грошові кошти в розмірі 48 704,94 грн. витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького; 2) стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 понесені судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження з розгляду даної адміністративної справи та надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі скерована рекомендованою кореспонденцією на адресу реєстрації місця проживання відповідача (відповідно до інформації, наданої на запит суду Вишківською селищною радою Хустського району Закарпатської області), отримана відповідачем особисто 20 грудня 2019 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак у встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав, про причини неподання суд не повідомив.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу (навчання) в Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького (далі - НАДПСУ) з 27.08.2015 року по 11.03.2016 року на посаді курсанта. В подальшому проходив військову службу на офіцерських посадах в органах охорони державного кордону.

04 січня 2016 року між тимчасово виконуючим обов`язки ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького полковником ОСОБА_2 та громадянином України (військовослужбовцем) ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України строком на п`ять років, тобто до 11 березня 2021 року.

Наказом начальника 27 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25.04.2019 року № 165-ос з відповідачем було припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби та звільнено з військової служби за пунктом «ж» частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із систематичним не виконанням умов контракту військовослужбовцем).

25 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав рапорт, в якому повідомив про обізнаність з постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. № 964 Про затвердження порядку відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з утриманням у ВНЗ та зобов`язався такі відшкодувати.

Наказом начальника 27 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 03.05.2019 року № 169-ос старшого лейтенанта ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу прикордонного загону та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням. Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважається 03 травня 2019 року. Тобто, старший лейтенант ОСОБА_1 був звільнений з військової служби не вислуживши 5 років після закінчення вищого військового навчального закладу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Положеннями ст. 1 Закону України Про Збройні Сили України №1934-XII від 06.12.1991 р. визначено, що Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Відповідно до преамбули Закону України Про військовий обов`язок і військову службу №2232-XII від 25.03.1992 р. (далі Закон), цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Ст. 25 Закону визначено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону, з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

Ч. 10 ст. 25 Закону встановлено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до п.п. "д", "е", "є", "з", "и" п. 1 ч. 5 ст. 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у НАДПСУ.

Вказаний обов`язок кореспондується також з умовами укладеного ОСОБА_1 контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України.

Як вбачається з матеріалів справи, з ОСОБА_1 достроково розірвано укладений з тимчасово виконуючим обов`язки ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького контракт, з підстав систематичного невиконання умов контракту військовослужбовцем, а отже, ОСОБА_1 був зобов`язаний відшкодувати витрати на його утримання в такому вищому військовому навчальному закладі. Про такий обов`язок ОСОБА_1 був обізнаний, про що свідчить поданий рапорт від 25 квітня 2019 року.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до п.п. "е", "є", "ж", "и", "і" ч. 6 ст. 26 Закону витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, регламентується нормами Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. №964 (далі - Порядок).

П. 3 Порядку передбачено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів (п. 4 Порядку).

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку № 115 від 12 березня 2016 року, витрати на утримання ОСОБА_1 в Національній академії державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького склали 48 704,94 грн. З таким розрахунком витрат відповідач погодився та зобов`язався кошти перерахувати в добровільному порядку, про що свідчить його особистий підпис на зазначеному розрахунку.

Незважаючи на взяте на себе зобов`язання, таке ОСОБА_1 виконано не було.

Доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому військовому навчальному закладі - Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, відповідачем, суду не надано.

Більше того, суд зауважує, що під час розгляду даної адміністративної справи відповідач не надав суду заперечень як щодо факту наявності заборгованості, так і щодо її розміру.

Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького є структурною одиницею Державної прикордонної служби України. Командування академії несе повну відповідальність за збереження та ефективне використання закріпленого за вказаним навчальним закладом майна. Отже, невідшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, є прямою шкодою державі.

Згідно п. 7 Порядку у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За наведених обставин, враховуючи вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовну заяву Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01034, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Національна академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького (вул. Шевченка, 46, м. Хмельницький, 29000, ) про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Адміністрації Державної прикордонної служби України грошові кошти в розмірі 48 704,94 грн. (сорок вісім тисяч сімсот чотири грн. 94 коп.) - витрати, пов`язані з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяД.В. Іванчулинець