Справа № 320/4794/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4794/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів неотриманої пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та провести її виплату ОСОБА_1 у сумі 27463,93 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року та призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, позаяк ОСОБА_1 має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії на підставі рішення суду. Також вказано, що дана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду в постанові від 22.11.2018 у справі № 522/1404/17.

У відзиві Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на апеляційну скаргу зазначено про необґрунтованість доводів апелянта, позаяк відповідач в межах спірних правовідносин діяв з дотриманням вимог закону, нарахувавши пенсію ОСОБА_1 , яка не була виплачена вчасно з причин, які не залежали від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, що свідчить про обгрунтованість висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області і отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Фастівського міськрайонного суду від 06 травня 2011 року по справі № 2а-8470/11, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Фастів здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотриманої суми щомісячної доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому в зоні посиленого радіологічного контролю відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, з 21.08.2010 року за виключенням сум фактично проведених виплат. Зазначене судове рішення по справі № 2а-8470/11 набрало законної сили 13.12.2012 року.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Фастів 17 жовтня 2011 року було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та здійснено відповідні донарахування, що оформлено протоколом.

Відповідно до протоколу індивідуального перерахунку пенсії від 17.10.2011 року по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 сума донарахованих за період з 21.08.2010 року по 31.10.2011 року доплат за виключенням здійснених платежів становила 10265,85 грн.

29.05.2019 року позивачка звернулася із відповідною заявою до Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області.

Листом № 204Б-01 від 27.06.2019 року, відповідачем відмовлено в компенсації втрати зазначеної частини доходів.

Не погоджуючись з такими висновками та бездіяльністю відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що на виконання вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VІ, який вступив в дію з 01.01.2013 року, Управління Пенсійного фонду України в м. Фастів самостійно передало до Відділу примусового виконання Головного територіального управління юстиції в Київській області виконавчий документ по справі № 2а-8470/11 та відповідний розрахунок обчисленої за рішенням суду суми для виконання судового рішення за рахунок коштів державного бюджету, а отже, надана позивачці відповідь щодо відсутності у органу Пенсійного фонду повноважень для здійснення компенсації у зв`язку з несвоєчасним виконанням Державним казначейством України судового рішення є правомірною.

Оцінюючи доводи апелянта у взаємозв`язку з обставинами справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація громадянам втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати провадиться підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та господарювання у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати громадянам доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. (ст. 1 - 2 Закону №2262-XII).

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

А згідно статті 3 означеного Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом ст. 4 Закону № 2262-XII виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінетом Міністрів України 21.02.2001 прийнято постанову №159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Згідно пунктом 1 Порядку № 159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

З аналізу норм Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від 21.02.2001 № 159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 18.11.2014 у справі №21-518а14, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати/грошового забезпечення). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

У постанові від 21.05.2014 у справі №6-43цс14 Верховний Суд України зазначив, що за наявності визначених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" умов у тому самому порядку компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

Тобто, коли суми нараховуються рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

Тож визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та виплати вказаних доходів.

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

Колегія суддів вказує на необґрунтованість доводів суду першої інстанції стосовно того, що постановою Фастівського міськрайонного суду від 06.05.2011 по справі №2а-8470/11 яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2012, не встановлено строки та виплати виказаних доходів, позаяк в силу ч. 4 ст. 254 КАС України (в редакції станом на момент прийняття судового рішення), постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України (в редакції станом на момент прийняття судового рішення), постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що на виконання постанови Фастівського міськрайонного суду від 06.05.2011 у справі № 2а-8470/11 пенсійним органом було проведено перерахунок пенсії, що підтверджується протоколом індивідуального перерахунку пенсії від 17.10.2011 по особовому рахунку позивача № НОМЕР_1 , в той же час, жодних виплат до травня 2019 року проведено не було, що свідчить про наявність права на компенсацію втрати частини доходів за порушення строків виплати пенсії.

Виходячи з вищенаведеного, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 24 жовтня 2011 року № 6-38цс-11, від 11 липня 2017 року № 21-2003а16; Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року № № 522/5664/17, 27 липня 2018 року № 815/459/18.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати пенсії, оскільки у розумінні Закону України № 2050-III пенсія є доходом громадянина, вона не носить разового характеру навіть у випадку її присудження за рішенням суду, і порушення строків її виплати означає втрату громадянином частини свого доходу, і нарахування та виплата пенсії позивачу відбулись на виконання постанови суду, а несвоєчасне нарахування і виплата таких сум відбулись з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати № 159 висловлений Верховним Судом у постанові від 14 травня 2019 року (справа № 804/2994/18).

Посилання відповідача на те, що пенсії сплачуються з Державного бюджету, а тому на них не розповсюджуються правила щодо компенсації втрати частини доходів є необґрунтованими, як і доводи про відсутність можливості вчасно виплатити присуджені суми пенсії та відсутність вини у несвоєчасній виплаті.

Отже, аргументи апелянта свідчать про неправомірність правової позиції органу Пенсійного фонду України та суду першої інстанції.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати нарахованої пенсії є протиправними, при цьому, позивач у позовній заяві просив визнати протиправною відмову в здійсненні нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу (пенсії) у зв`язку з порушенням строків її виплати, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Разом з тим, позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити розрахунок компенсації та провести її виплату ОСОБА_1 у сумі 27463,93 грн., однак, колегія суддів вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню у повному обсязі, позаяк суд не наділений повноваженнями перебирати на себе функцію здійснення розрахунку та нарахування коштів замість органу, на який покладено такі повноваження.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №681/423/15-а.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, колегія суддів приходить висновку, що доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування в частині, та прийняття постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321-322, 325, 328-329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів неотриманої пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області () провести розрахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати нарахованої пенсії на виконання постанови Фастівського міськрайонного суду від 06 травня 2011 року по справі № 2а-8470/11, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Кабінетом Міністрів України постановою від 21.02.2001 №159.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Парінов А.Б.

Судді: Беспалов О.О.

Ключкович В.Ю.