Справа № 627/724/19
Суддя: Вовк Л. В.
Дата ухвалення: 2020-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 627/724/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Вовк Л.В.

з участю секретаря - Полешко О.С.,

позивача- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР управління патрульної поліцї в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Прокопенка Артема Сергійовича , управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції , Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ,

в с т а н о в и в :

В липні 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора ВБДР Управління патрульної поліцї в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Прокопенка А.С., управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції , Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в якому просив: визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1270069 від 27.06.2019 р. винесену інспектором ВБДР Управління патрульної поліцї в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Прокопенком А.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

У судовому засіданні позивач підтримав позов , просить задовольнити .

Відповідач інспектор ВБДР управління патрульної поліцї в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Прокопенко А.С до суду не з`явився , подав відзив на позов , в якому просив в позові відмовити та слухати справу у його відсутність.

Відповідач- представник управління патрульної поліцї в Полтавській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції до суду не з`явився , подав заяву , в якій просив в позові відмовити та слухати справу у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з"ясувавши обставини справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено такі обставини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.06.2019 р. інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП відносно ОСОБА_1 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1270069, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень у зв`язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення , 27.06.2019 р., о 14 год. 27 хв. , в м.Полтава на автомобільній дорозі Н12 Суми-Полтава 171 км , ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем МАЗ 6501 А8 номерний знак НОМЕР_1 із причепом д.н.з. НОМЕР_2 перевозив вантаж , загальна маса якого становила 63140 кг, чим порушив п. 22.5. ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.

Статтею 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За нормою ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Приписами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Згідно зі ст.5 Закону України від 05.04.2001 року № 2344 « Про автомобільний транспорт » основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного ,якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів , надання додаткових транспортних послуг .

Стаття 6 цього Закону передбачає систему органів державного регулювання та контролю , а відповідно до п.1 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті ( далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 , Державна служба України з безпеки на транспорті ( Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади ,який реалізую державану політику з питань безпеки на земному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Пунктом 4 цього Положення передбачено , що основним завданням Укртрансбезпеки , зокрема , є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування .

Згідно з п.2 постанови Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року « Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» державному контролю підлягають усі транспорті засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання , що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових , позапланових і рейдових перевірок ( перевірок на дорозі).

Підпунктами 15 та 27 п. 5 названого Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 8 цього Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Порядок №1567 кореспондує , що габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдевої перевірки посдових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору ,підприємтсв , установ та організацій , що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансаутримувача ) пункту габаритно-вагового контролю , а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та /або місцевої держадміністрації.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 (далі - Порядок № 879).

Пунктом 3 Порядку № 879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України 10.12.2013 року № 1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 року за № 215/24992, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:

- здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422;

- видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю;

- складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно і пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пп. 2 та 3 п. 1 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 15-25 Порядку № 879.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

Відповідно до пунктів 21, 23-24 Порядку у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Згідно пунктів 12, 13 названого Порядку вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація), якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

При цьому, вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно- вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджено наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 р. № 255.

З розділів II та III Вимог вбачається, що габаритно-ваговий контроль може здійснюватись як пересувними пунктами так і стаціонарними пунктами габаритно-вагового контролю.

Вимогами передбачено, що вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології. Аналогічно і стаціонарний пункт габаритно- вагового контролю повинен мати свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію ваг. Крім того, вагове обладнання пунктів габаритно-вагового контролю обох типів повинно забезпечувати поосьове зважування в русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретні вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001р. №30, згідно п.3 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим ,якщо максимальна маса або осьова маса первищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Пункт 4 Правил перевезення передбачає : Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобілтними дорогами , вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі траснпортних засобів , вагові або габартині параметри яких перевищують нормативні ( далі-дозвіл) ,виданим перевізникові упоноваженим підрозділом Національної поліції , або документа про внесення плати за проїзд таких транспортиних засобів .

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично- дорожньої мережі , залізничних переїздів , мостового господарства , служб міського електротранспорту , електромереж , електрифікації , електрозв`язку , в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Так ,відповідно до п.п.»г» п.2.1 ПДР України водій великовагового та великогабартиного транспортного засобу повинен мати при собі документацію відповідно до вимог спеціальних правил.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, адміністративне правопорушення полягає у тому, що позивач перевозив вантаж, який перевищує нормативно встановлені параметри (вагу), без погодження з органами Національної поліції України.

За результатами здійснення габаритно-вагового контролю спеціалістами управління Укртрансбезпеки було складено довідку № 0023769 від 27.06.2019 р. про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт №0015398 від 27.06.2019 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким встановлено: фактична маса транспортного засобу - 63,14 т. при нормативно допустимому - 40,0 т.; навантаження на осі транспортного засобу 7,72 / 25,37/ 10,79/ 19,25 т при допустимих 11/16/11/16 т.

Відповідно до талону зважування №573 від 27.06.2019 р. підтверджується , що позивач на автомобілі із причепом перевозив вантаж загальна маса якого становила 63 140 кг , при дозволеному навантаженні 40 000 кг , що є порушенням чинного законодавства.

На підставі акту та довідки працівниками Укртрансбезпеки було складено розрахунок від 27.06.2019 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних і засобів автомобільними дорогами загального користування, яким ФГ « Слобода» нараховано плату за проїзд в розмірі 2961,00 євро за фактично пройдену відстань 210 км.

Доказів того, що зважування транспортного засобу та складення довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, відбулося з порушенням Порядку № 879, матеріали справи не містять.

Габаритно-ваговий контороль було проведено у пересувному пункті габаритно-вагового контролю та дотримано всі вимоги проведення габаритно -вагового контролю.

Позивач посилається , що відсутність даних щодо пункту проведення вагового контролю , однак вказані посилання спростовуються довідкою №0023769 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 27.06.2019 р. та актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параматерів від 27.06.2019 р. , де зазначено місце розташування габаритно-вагового контролю : Полтавська область , автодорога Н-12 ,км 171 .

Крім того , пояснення позивача , що йому не пред`явлено документів про проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки та не було надано жодної інформації про використовувані автомобільні ваги , суд до уваги не приймає , оскільки вказані доводи позивача не впливають на неправомірність прийнятого рішення .

Про те, що засіб вимірювальної техніки атестований на проведення вимірювань та має відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35-02/5355 від 13.02.2019 р, за результатами якої прилад придатний до застосування для визначення маси транспортного засобу упродовж проїзду траснпортного засобу через вантажоприймальний пристрій приладу .Свідоцтво про повірку чинне до 13.02.2020 р.

Крім того , пояснення позивача з приводу того , що неправомірно було визначено відстань, що пройдена транспортним засобом для здійснення розрахунку плати за проїзд великовагових (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та проігноровано інформацію відносно того , що вантаж транспортувався транспортними засобами у кількісті двох автомобів і тільки після поломки одного з них , вантаж в повному обсязі був згружений на інший транспортний засіб, не є підставою для скасування постанови інспектора ВБДР , оскільки жодних письмових заперечень ОСОБА_1 на місці скоєння праворушника не висловив, а навпаки підтверджує про перевищення транспортним засобом ,яким керував ОСОБА_1 нормативних вагових параматерів .

Доводи позивача про те, що він перевозив сипучий вантаж сою , який не є статистичним під час руху автомобіля , його маса постійно перерозподіляється , тобто не є сталою у різних точках автомобіля під час руху , що в свою чергу не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити , що перевезення вантажу здійснювалося з перевищенням вагових обмежень, не спростовують наявності порушення вчиненого ОСОБА_1 .

Посилання позивача на порушення відповідачем вимог законодавства щодо місця розгляду адміністративної справи , є необгрунтованими та судом до уваги не приймається з огляду на таке.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5рп/15 роз`яснено положення ч.1 ст.276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Таким чином зазначеним рішенням роз`яснено, що словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення правил дорожнього руху,передбачені статтею 132-1 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектор ВБДР Прокопенко А.С. є уповноваженим працівником Управління патрульної поліції в Полтавській області і має спеціальне звання «старший лейтенант поліції», а тому має повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.132-1 КУпАП, які вчиняються на території Полтавської області (ділянка дороги - 171 км автодороги Полтава-Суми).

Щодо визнання дій відповідача протипраними суд зазначає наступне .

В статті 286 КАС України чітко визначено ,які рішення приймаються судом за результатами розгляду справ даної категорії. Тобто , судом оцінюється складена постанова , за змістом, формою , з`ясовується наявність доказів, які б свідчили про вчинення особою правопрушення , відповідність призначеного адміністративного стягнення та встановивши , що під час розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності було порушено вимоги КУпАП , судом приймається рішення про скасування відповідного рішення та закриття провадження , однак не про визнання дій інспектора неправомірними.

Відповідно до ст.217 КУпАП посадові особи , уповноважені розглядати справи про адміністративні праовопорушення , можуть накладати адміністративні стягнення , передбачені цим Кодексом , у межах наданих їм поноважень і лише під час виконання службових обов`язків .Таким чином , відповідач законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції.

Так , не дії інспектора , а його рішення у формі постанови про накладення адміністративного стягнення породжує для позивача певні правові наслідки і має обов`язковий характер . Крім того , дії з складання постанови по справі про адміністративні правопорушення є ,по суті, виконанням службовими особами своїх службових повноважень , наданих чинним законодавством.

Тому посилання позивача , що дії інспектора при винесенні постанови у справі про адміністративне правопрушення є не законними , на увагу не заслуговують.

Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України.

Так, частиною 3 цієї статті визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом не виявлено будь- яких порушень відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.280 КУпАП, форма та зміст зміст постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема нормам КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Отже, інспектор ВБДР Управління патрульної поліцї в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Прокопенко А.С., виносячи постанову всебічно оцінив наявні докази за своїм внутрішнім переконанням та при накладенні адміністративного стягнення, встановив всі обставини справи про адміністративне правопорушення і прийшов до вірного висновку.

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, відсутні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.132-1 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п.22.5 ПДР України, що повністю підтверджується матеріалами справи, а тому на позивача відповідачем правомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., тобто в межах вказаних статей КУпАП.

Відповідачем доведено правомірність прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно позивача.

Керуючись ст.ст. 77, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, ст.ст.251,280,293 КУпАП , суд, -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ВБДР управління патрульної поліцї в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Прокопенка Артема Сергійовича , управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції , Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вовк Л. В.