Справа № 260/760/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань зупинення провадження у справі

31 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/760/19 пров. № А/857/21/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Хомича О.Р.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові клопотання ОСОБА_1 про зупинення апеляційного провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській обл. про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, -

В С Т А Н О В И В:

31.05.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача Головного управління /ГУ/ ДФС у Закарпатській обл. № Ф-1609-50 від 13.05.2019р. про сплату боргу (недоїмки) у вигляді єдиного соціального внеску /ЄСВ/ на суму в розмірі 21030 грн. 90 коп.; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 768 грн. (а.с.5-11).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.11.2019р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправною та скасовано вимогу відповідача ГУ ДФС у Закарпатській обл. про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1609-50 від 13.05.2019р. на суму 4914 грн. 36 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 179 грн. 55 коп. сплаченого судового збору (а.с.79-84).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до неправильного вирішення справи, просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції (а.с.100-102).

Також в поданій апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 заявив клопотання зупинення апеляційного провадження у справі в порядку п.3 ч.1 ст.236 КАС України до прийняття рішення по справі, яка розглядається в порядку конституційного провадження.

Вказане клопотання обґрунтоване розглядом тим, що, вважаючи неконституційними положення п.2 ч.1 ст.7 Закону України № 2464-IV від 08.07.2010р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами, внесеними Законом України № 1774-VIII від 06.12.2016р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» Уповноважений Верховної Ради України з прав людини 18.11.2019р. направив відповідне подання в Конституційний Суд України з проханням визнати їх такими, що не відповідають положенням ч.ч.1, 2 ст.8, ч.ч.2, 3 ст.22, ч.ч.1, 4 ст.41, ч.1 ст.42, ч.1 ст.64 Конституції України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та заявлене клопотання в межах наведених у ньому доводів, колегія суддів дійшла висновку, що заявлене клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

За правилом п.3 ч.1 ст.236 КАС України суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Вирішуючи питання щодо зупинення провадження в адміністративній справі підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, суд повинен належним чином проаналізувати імовірні наслідки ухвалення Конституційним Судом України рішення за результатом розгляду справи, їх взаємозв`язок із спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в адміністративній справі, підставами позову, та відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі.

Як слідує з офіційного сайту Конституційного Суду України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини дійсно скерував відповідне подання в Конституційний Суд України з проханням визнати норми п.2 ч.1 ст.7 Закону України № 2464-IV від 08.07.2010р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами, внесеними Законом України № 1774-VIII від 06.12.2016р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», такими, що не відповідають положенням Конституції України (а.с.150-160).

Приписами ч.ч.1 і 2 статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.

При цьому положення ч.1 ст.58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи) (п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. № 1-рп/99).

Отже, за чинного правового регулювання закони, інші правові акти або їх окремі положення втрачають чинність у визначений Конституційним Судом України день, але не раніше дня ухвалення ним рішення.

Виключенням із цього правила може бути надання нормі права ретроактивної дії у випадках пом`якшення або скасування юридичної відповідальності фізичної особи (ст.58 Конституції України; Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. № 1-рп/99).

Водночас, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (речення друге п.3 ч.1 ст.236 КАС України).

Зупинення провадження в адміністративній справі з підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, є доцільним у випадках, коли предметом розгляду органу конституційної юрисдикції є норми закону чи іншого акту, якими врегульовано питання щодо юридичної відповідальності фізичної особи.

В інших випадках визнання неконституційним закону чи іншого акту не матиме впливу на правове регулювання відносин, що виникли (відбулися) до ухвалення рішення Конституційним Судом України.

При цьому, позивач жодним чином не обґрунтував наявності зв`язку між очікуваним рішенням Конституційного Суду України за наслідками розгляду згаданого вище конституційного подання і предметом даного спору, в тому числі не конкретизував, у чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи без попереднього вирішення органом конституційної юрисдикції зазначеного подання.

Таким чином, аналіз поданого апелянтом клопотання вказує на те, що останнім не наведено переконливих та вагомих доводів для зупинення апеляційного провадження у справі, не обґрунтовано об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до часу вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження.

Водночас, зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З наведених міркувань колегія суддів приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого клопотання, через що в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ч.4 ст.229, п.3 ч.1 ст.236, ч.3 ст.243, ч.2 ст.313, ст.310, ч.2 ст.321, ст.ст.325, 328 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення апеляційного провадження у адміністративній справі № 260/760/19, до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич

Дата складення повного судового рішення: 01.04.2020р.