Справа № 460/2114/19
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/2114/19 пров. № А/857/2116/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року (головуючого судді Борискіна С.А. ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Рівне о 10 год. 22 хв. повний текст рішення складено 23.12.2019) у справі №460/2114/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Луговської Ольги Анатоліївни, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування індивідуального акта,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 02.09.2019 звернувся в суд з позовом до експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Луговської Ольги Анатоліївни, судом залучено до участі у справі співвідповідача Головне управління Держгеокадастру у Львівській області та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 в якому просить визнати протиправним та скасувати індивідуального акта - висновок експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Луговської О.А. про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 05.03.2019 №2285/82-19.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року задоволено позов.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Головне управління Держгеокадастру у Львівській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Також третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 подав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 30.03.2020 було задоволено, однак у визначений час судом він не з`явився.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Львівській області 30.03.2020 подала заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження у зв`язку із запровадженням карантину, без участі представника.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Колегія суддів зауважує, що оскільки судове рішення щодо відмови в задоволенні частини позовних вимог жодною із сторін не оскаржується, то згідно із положеннями частини 1 статті 293 КАС України воно не підлягає апеляційному перегляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20.12.2017, що набрало законної сили 04.06.2018, по справі №569/16945/17 за позовом ОСОБА_2 до Рівненської міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії адміністративний позов задоволено. Скасовано рішення Рівненської міської ради від 10.08.2017 №3195 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність громадянинові ОСОБА_2 вільної від забудови земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 (біля автозаправної станції компанії «БРСМ-Нафта») як протиправне. Зобов`язано Рівненську міську раду вчинити дії з надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва, у відповідності до наданого ОСОБА_2 клопотання на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 08.10.2016, у передбачений ч.7 ст.118 Земельного кодексу України місячний строк.

Крім того, судом встановлено, що за результатами апеляційного перегляду рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 у справі №817/591/18 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 у справі №817/591/18 скасовано, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Рівненської міської ради, що виявилася у неприйнятті рішення за заявою ОСОБА_2 від 02.11.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром до 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства. Зобов`язано відповідача - Рівненську міську раду, прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства розміром до 2 га у відповідності до наданого ОСОБА_2 клопотання від 02.11.2017, у встановлений ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України місячний строк.

08.10.2018 між громадянином ОСОБА_2 (далі - замовник) і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - виконавець) укладено договір про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №06-2018-10-Г (аркуші справи 54-56; далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору виконавець зобов`язується розробити: Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи.

У відповідності до пунктів 3.1-3.3. Договору приймання виконаних робіт оформляється актом здачі-приймання робіт. Замовник зобов`язується розглянути проект землеустрою, прийняти, підписати акт або представити обґрунтовані зауваження. У випадку непредставлення їх, роботи вважаються прийнятими без зауважень. У випадках необґрунтованого не підписання акта або його неповернення виконавець складає односторонній акт, який є підтвердженням виконання робіт та підставою розрахунків по договору.

04.03.2019 позивач подав до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на погодження, розроблений ним проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 . (аркуші справи 9-52).

За результатами розгляду проекту землеустрою, який здійснювався працівником територіального органу Держгеокадастру, обраним за принципом випадковості системою електронного документообігу Держгеокадастру, 05.03.2019 розробнику надано відмову у погодженні зазначеного проекту.

Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 05.03.2019 №2285/82-19 (аркуш справи 53) у пункті 7 зазначено про обов`язковість державної експертизи землевпорядної документації.

Згідно з пунктом 8 Висновку, який передбачає аналіз проекту землеустрою на відповідність земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам, - проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 . не відповідає чинному земельному законодавству.

Відповідно до пункту 9 Висновку визначено зауваження та пропозиції до проекту землеустрою:

1. Вихідні дані матеріалу проекту відведення (форми 6-зем. та інші) не містять відомостей щодо складу угідь земельної ділянки;

2. Доповнити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідно до вимог ст.50 Закону України «Про землеустрій» та постанови Кабінету Міністрів України від 31.08.2016 №580 «Деякі питання реалізації пілотного проекту із запровадженням принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» викопіюванням з кадастрової карти (плану) відповідно до вимог Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, на якому відображено земельну ділянку та інформацію щодо земельної ділянки, що надається Державним кадастровим реєстратором і територіальним органом нижчого рівня, підписується кадастровим реєстратором та засвідчується печаткою;

3. Матеріали проекту відведення доповнити інформацією щодо легітимності пунктів ДГМ;

4. Відповідно до ст.50 Закону України «Про землеустрій» долучити матеріали землевпорядного проектування;

5. Згідно з ст.198 Земельного кодексу України кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, тому погодити межі земельної ділянки відповідно до опису меж;

6. Кадастровий план земельної ділянки привести у відповідність до ст.34 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та додатку 11 Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051;

7. За матеріалами проекту відведення земельна ділянка відводиться за рахунок угідь - чагарникова рослинність природного походження, що порушує вимоги ст.22 Земельного кодексу України.

Пунктом 10 Висновку, де зазначається підсумкова оцінка проекту землеустрою, вказано, що такий не погоджується.

27.03.2019 державним експертом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відмовлено у погодженні Проекту землеустрою, так як зауваження, зазначені у висновку №2285/82-19 від 05.03.2019 не виправлено, про що складено висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 27.03.2019 №5280/82-19 (аркуші справи 51-52).

При цьому, доказів складення акта здачі-приймання робіт чи одностороннього акта за результатами складення Проекту землеустрою та відповідно, доказів оплати за розроблення такого проекту, матеріали справи не містять.

За таких обставин, не погоджуючись з висновком та вважаючи порушеним своє право розробника проекту землеустрою на оплату за Договором, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно із статтею 30 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 №858-IV погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно із частинами 8, 9 статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно частин 1-2 статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Відповідно до частини 4 статті 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Частини 5 статті 186-1 ЗК України встановлює, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Відповідно до пункту 7 Тимчасового порядку взаємодії між територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру під час погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2016 №580 система електронного документообігу Держгеокадастру за принципом випадковості вибирає територіальний орган Держгеокадастру, який здійснюватиме погодження проекту землеустрою, та не пізніше наступного робочого дня з дня надходження проекту землеустрою передає відповідному територіальному органу Держгеокадастру матеріали, зазначені у пункті 5 цього Порядку.

Частиною 6 статті 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій»; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк (частина 7 статті 186-1 ЗК України).

Відповідно до частини 8 статті 186-1 ЗК України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

З врахуванням наведеного законодавчого встановленого порядку для передачі земельної ділянки у власність уповноважена особа розробляє проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та органи визначені в статті 186-1 ЗК України, приймають одне з відповідних рішень.

У разі прийняття рішення про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідні органи повинні вказати вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою та зазначити розумний строк для усунення таких недоліків.

Стаття 186-1 ЗК України передбачає підстави для повторного погодження проекту землеустрою та наслідки відмови в погоджені.

При цьому, за змістом вказаної норми під час повторного розгляду проекту землеустрою після виправлення недоліків, які були підставою для відмови у погоджені проекту землеустрою, державний експерт зобов`язаний перевірити лише ті відомості щодо яких є попередні висновки.

Аналізуючи пункти 7-9 оспорюваного висновку судом встановлено, що відповідач, розглянувши поданий позивачем проект землеустрою, відмовив у його погодженні у зв`язку з тим, що він не відповідає чинному земельному законодавству, зазначивши при цьому про обов`язковість проведення державної експертизи землевпорядної документації та зауваження і пропозиції до Проекту землеустрою.

Проте, зазначивши у пункті 8 Висновку про невідповідність вимогам чинного законодавства, відсутня конкретизація такої невідповідності, також така не наводиться і апеляційній скарзі.

Вказавши свої зауваження та пропозиції до проекту землеустрою у пункті 9 Висновку, не визначено їх як перелік недоліків проекту та не зазначено строку для їхнього усунення.

Доводи апеляційної скарги із переліком зауважень на думку колегії суддів не вказують про надання можливості позивачеві відреагувати на такі зауваження та пропозиції і усунути їх як недоліки у визначений ним розумний строк, який державний орган був зобов`язаний надати суб`єкту звернення.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень та посадова особа даного суб`єкта не надали до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не доведено правомірності свого рішення, а тому оскаржуваний висновок не відповідає вимогам статті 186-1 ЗК України із чітким аналізом і посиланням на норми земельного законодавства, а вказав загальні посилання.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20.12.2017, що набрало законної сили 04.06.2018, по справі №569/16945/17 за позовом ОСОБА_2 до Рівненської міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії адміністративний позов задоволено. Скасовано рішення Рівненської міської ради від 10.08.2017 №3195 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність громадянинові ОСОБА_2 вільної від забудови земельної ділянки в районі АДРЕСА_1 (біля автозаправної станції компанії «БРСМ-Нафта») як протиправне. Зобов`язано Рівненську міську раду вчинити дії з надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва, у відповідності до наданого ОСОБА_2 клопотання на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 08.10.2016, у передбачений ч.7 ст.118 Земельного кодексу України місячний строк.

Крім того, судом встановлено, що за результатами апеляційного перегляду рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 у справі №817/591/18 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 у справі №817/591/18 скасовано, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Рівненської міської ради, що виявилася у неприйнятті рішення за заявою ОСОБА_2 від 02.11.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром до 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства. Зобов`язано відповідача - Рівненську міську раду, прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства розміром до 2 га у відповідності до наданого ОСОБА_2 клопотання від 02.11.2017, у встановлений ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України місячний строк.

Судами зобов`язано прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на АДРЕСА_1 , визнано відповідність місця розташування об`єкта за вказаною адресою вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Також спростовані твердження відповідача в частині належності спірних земельних ділянок до зони Р-2, з причин відсутності відповідних рішень уповноважених органів.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Розміщення земельних ділянок за поданими ОСОБА_2 клопотаннями у зазначених судових рішеннях повністю співпадають з місцем розташуванням на виготовленому ФОП ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення у власність.

А тому апеляційний суд вважає, що позивач належними доказами довів підставність та обґрунтованість своїх вимог щодо скасування оскаржуваного висновку експерта державної експертизи про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та відновлення порушених прав, як розробника відповідного проекту землеустрою, а оскаржуваний висновок підлягає скасуванню, як протиправний.

Колегія суддів погоджується із встановленим судом першої інстанції, що твердження третьої особи на стороні позивача про необхідність зобов`язання відповідачів прийнятим судовим рішенням погодити проект землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки та встановлення судового контролю за прийнятим рішенням суду є безпідставним, оскільки ФОП ОСОБА_1 заяв про зміну, збільшення позовних вимог не подавалося, а залучена за його клопотанням до участі у справі третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача не вправі заявляти самостійних вимог у межах спору.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права, що впливають на правильне вирішення справи судом, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області - залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у справі №460/2114/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст постанови складено 02.04.2020