Справа № 560/3516/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2020-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/3516/19 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

03 квітня 2020 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 27 грудня 2017 року включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 27 грудня 2017 року включно.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 червня 2016 року по 27 грудня 2017 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 червня 2016 року по 27 грудня 2017 року включно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 27.12.2017 року з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) січень 2014 року.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу суду 17.02.2020 року, відповідач заперечив проти задоволення вимог позивача та просив відмовити в їх задоволенні.

Справа розглянута в порядку письмового провадження (п.3 ч.1 ст. 311 КАС України).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2017 №23-РС (по особовому складу) старшого сержанта ОСОБА_1 , начальника сховища відділення зберігання (запасу центра), звільнено з військової служби у запас за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.12.2017 №278 позивача з 27.12.2017 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Дізнавшись про невиплату йому відповідачем індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 27 грудня 2017 року, позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою.

Про результати розгляду заяви відповідач повідомив позивача листом №350/142/2404пс від 27.09.2019, в якому зазначив, що індексація грошового забезпечення не виплачується та не нараховується з 01.01.2016 відповідно до розпорядження Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/12. Також вказано, що на підставі рішення Міністра оборони України від 31.12.2015 №248/3/9/1/11-50 з 01 січня 2016 року збільшено грошове забезпечення військовослужбовців на 40% за рахунок збільшення щомісячних складових (премії). Протягом 2016-2018 років фондом грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 , затвердженого вищим розпорядником коштів, видатки на виплату індексації грошового забезпечення не було передбачено.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення підтверджується лише за період з 01 червня 2016 року по 27 грудня 2017 року, є порушеним та має бути відновленим. При цьому, суд першої інстанції відзначив, що матеріали справи не містять доказів виникнення права у позивача на індексацію грошового забезпечення з січня 2016 року до червня 2016 року.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відтак, предметом апеляційного оскарження є судове рішення в частині відмови позивачу у задоволені вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення саме з 01 січня 2016 року, а не з 01 червня 2016 року, як це вирішив суд першої інстанції по 27 грудня 2017 року із визначенням базового місяця січень 2014 року.

З приводу доводів апеляційної скарги, судова колегія зазначає наступне.

Невиплата Військовою частиною НОМЕР_1 індексації грошового забезпечення вказує на протиправну бездіяльність такого суб`єкта владних повноважень, тобто на не вчинення ним дій, які він мав би вчинити. Тому, за наведених обставин, вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 року до 27.12.2017 року правомірно задоволена судом першої інстанції, що не оскаржується позивачем.

Однак, апелянт зазначає, що позивач має право на нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 27.12.2017 року із встановленням для обчислення індексації базового місяця підвищення січень 2014 року.

Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).

Згідно п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до п.5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія дійшла висновку, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи.

Рішенням суду першої інстанції поновлено порушене право позивача та визнано протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення, а також зобов`язано відповідача провести такі перерахунок та виплату.

Судова колегія зазначає, що саме в процесі виконання рішення суду першої інстанції відповідачем, в порядку встановленому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком №1078, буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Таким чином, відповідачем, на теперішній час, не вчинялося будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивача, тому відсутні підстави вважати, що має місце порушення прав позивача, пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації.

Судова колегія зазначає, що захисту підлягає лише вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Зважаючи на наведене, судова колегія вважає необхідним зазначити, що вимога позивача про встановлення базового місяця з якого проводиться індексація грошового забезпечення є передчасною та задоволенню не підлягає.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, в період проходження позивачем військової служби, а саме з 01 січня 2016 року по 27 грудня 2017 року, індексація його грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалася.

При цьому, згідно довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , наданою Військовою частиною НОМЕР_1 , судом встановлено, що індексація грошового забезпечення за період 01.06.2016 року до 27.12.2017 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Відповідно до інформації Держстату України, саме у квітні місяці 2016 року величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у 103 відсотка та складала 103,5 відсотка, а приріст індексу інфляції червні-листопаді 2016 року становив 3,5; грудні 2016 року-лютому 2017 року - 7,70; березні-травні 2017 року - 11,80; червні-серпні 2017 року - 16; вересні-жовтні 2017 - 19,60.

Місяцем, з якого починається виплата індексації, є саме червень 2016 року, оскільки цей місяць слідує за базовим після опублікування індексу споживчих цін перевищення встановленого порогу для нарахування індексації.

Застосовуючи механізм захисту права, порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст.245 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правомірно зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення саме за період з 01.06.2016 по 27.12.2017.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.