Справа № 520/1087/2020
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 р.Справа № 520/1087/2020

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків по справі № 520/1087/2020

за позовом ОСОБА_1

до Генеральної прокуратури України (Офіс Генерального прокурора)

про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Генеральної прокуратури України (Офіс Генерального прокурора), в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 20.12.2019 №1148-вк по Генеральній прокуратурі України, яким прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України підполковника юстиції ОСОБА_1 з 31 грудня 2019 року звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів), виключено із списків особового складу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, усіх видів забезпечення;

- зобов`язати Генеральну прокуратуру України (Офіс генерального прокурора) забезпечити виконання вимог ст. 119 КЗпПУ в частині збереження місця роботи та посади ОСОБА_1 після припинення контракту на проходження військової служби;

- поновити ОСОБА_1 на відповідній посаді в органах прокуратури України;

- стягнути з Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) (вул. Різницька, 13/15, місто Київ, 01011, ідентифікаційний код 00034051) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь вимушеного прогулу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті ухвали, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з моменту отримання копії ухвали.

Вищевказаною ухвалою для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно було, окрім іншого, надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем через канцелярію суду 14.02.2020 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій він зазначив, що при подачі адміністративного позову ним дотримано строки, встановлені ст. 122 КАС України та ст. 233 КЗпП, оскільки трудову книжку та оскаржуваний наказ йому вручено лише 03.01.2020, а тому саме з цього моменту повинен обчислюватись місячний строк звернення до суду.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву позивачу, виходив з того, що позовні вимоги заявлені із порушенням місячного строку для звернення до суду, зазначені у заяві про усунення недоліків обставини не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані ст.122 КАС України.

Так, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частинами 2 і 5 зазначеної статті встановлено загальний та спеціальний строк звернення до суду, зокрема для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Судом встановлено, що у межах спірних правовідносин застосовується спеціальний строк звернення до суду - один місяць.

Згідно ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно п. 1 ч. 4. ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви за результатами її перегляду та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву (ч. 7 ст. 169 КАС України).

Як свідчать матеріали справи позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Генеральної прокуратури України (Офіс Генерального прокурора), в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 20.12.2019 №1148-вк по Генеральній прокуратурі України, яким прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України підполковника юстиції ОСОБА_1 з 31 грудня 2019 року звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів), виключено із списків особового складу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, усіх видів забезпечення;

- зобов`язати Генеральну прокуратуру України (Офіс генерального прокурора) забезпечити виконання вимог ст. 119 КЗпПУ в частині збереження місця роботи та посади ОСОБА_1 після припинення контракту на проходження військової служби;

- поновити ОСОБА_1 на відповідній посаді в органах прокуратури України;

- стягнути з Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) (вул. Різницька, 13/15, місто Київ, 01011, ідентифікаційний код 00034051) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь вимушеного прогулу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з моменту отримання копії ухвали. Для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно було, окрім іншого, надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

У зазначеній ухвалі суд першої інстанції вказав на те, що адміністративний позов подано до суду 28.01.2020, при цьому позовні вимоги заявлені щодо визнання протиправним та скасування наказу Генеральної прокуратури № 1148-вк від 20.12.2019 та стосуються проходження позивачем публічної служби.

Позивачем через канцелярію суду 14.02.2020 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій він зазначив, що при подачі адміністративного позову ним дотримано строки, встановлені ст. 122 КАС України та ст. 233 КЗпП, оскільки трудову книжку та оскаржуваний наказ йому вручено лише 03.01.2020, а тому саме з цього моменту повинен обчислюватись місячний строк звернення до суду.

Вказуючи на неповажність причин пропуску строку звернення до суду позивачем з огляду на те, що трудову книжку та оскаржуваний наказ йому було вручено лише 03.01.2020, а тому саме з цього моменту повинен обчислюватись місячний строк звернення до суду, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що до суду не надано доказів на підтвердження вказаних обставин. Таким чином, позивачем не надано до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, а також не надано доказів поважності пропуску строку звернення до суду.

Разом з тим, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не позбавлений можливості витребувати необхідні докази із зазначеними відомостями для врахування їх при вирішенні питання про поважність пропуску строку.

Таким чином, суд першої інстанції не з`ясував, не дослідив і не встановив фактичних обставин, за яких позивач реалізував своє право на звернення до суду з даним позовом.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 р.).

У Рішенні у справі "Белле проти Франції" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (Рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року).

На підставі вищевикладеного та враховуючи, що позивачем вчинялись дії на вчасне виконання вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху та як наслідок, неправомірно повернув позовну заяву позивачу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року по справі № 520/1087/2020 прийнята з неповним з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення питання, а отже підлягає скасуванню, справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року по справі № 520/1087/2020 скасувати.

Справу № 520/1087/2020 за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України (Офіс Генерального прокурора) про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 30.03.2020 року