Справа № 560/4321/19
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4321/19
РІШЕННЯ

іменем України

23 березня 2020 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади №158 від 08.10.2019 «Про затвердження тарифів на платні медичні послуги, що надаються комунальним некомерційним підприємством Полонської міської ради «Консультативно - діагностичний центр Полонської міської ради ОТГ».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, прийняте з порушенням норм чинного діючого законодавства України та суперечить інтересам територіальної громади. Так, таке рішення міської ради суперечить статті 49 Конституції України, яка гарантує, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 14.01.2020 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, з проведенням підготовчого засідання.

04.02.2020 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, згідно з яким просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. Зазначив, що Комунальне некомерційне підприємство Полонської міської ради «Консультативно - діагностичний Центр Полонської міської об`єднаної територіальної громади» у своїй діяльності керується чинним законодавством України. Відповідно до медичної реформи держава більше не виділятиме грошей згідно з кошторисом на утримання того чи іншого закладу охорони здоров`я, державного чи комунального. Натомість медичні заклади мають перетворитися на автономні суб`єкти господарської діяльності, що отримуватимуть оплату за результатами своєї діяльності, тобто за фактично надану ними пацієнтам медичну допомогу. Оплату послуг за єдиним тарифом у таких мед закладах здійснює Національна служба здоров`я України. На сьогоднішній день медичні послуги КНП Полонської міської ради «Консультативно-діагностичний Центр Полонської міської об`єднаної територіальної громади» надає на безвідплатній основі. Після укладення договору з Національною службою здоров`я України та встановлення відповідного обладнання для проведення ошатних операцій, послуги будуть надаватись згідно договору. Тобто оплатні послуги за прийнятими тарифами комунальне некомерційне підприємство Полонської міської ради «Консультативно-діагностичний Центр Полонської міської об`єднаної територіальної громади» будуть надаватись на платній основі для громадян які не підписали декларацію з сімейним лікарем та прибули на обстеження без направлення.

Ухвалою суду від 11.03.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №560/4321/19 до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

23.03.2020 надіслав до суду клопотання про проведення розгляду справи без участі представника відповідача.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 "Про запобіганню поширенню на території України короновірусу COVID-19", з метою запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19 з 12.03.2020р. по 03.04.2020р. на всій території України встановлено карантин. Крім того, відповідно до заяви Голови Ради Суддів України щодо карантинних заходів, яка була розміщена 11.03.2020 на офійному веб - сайті Ради суддів України (http://rsu.gov.ua), розміщено звернення до громадян щодо утримання від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін та щодо утримання від відвідин суду, якщо у громадян є ознаки будь-якого вірусного захворювання.

По даній справі судом не визнавалася обов`язкова участь сторін, а тому враховуючи зазначене, а також закінчення встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку розгляду справи, суд вбачає за можливе розглянути справу без участі сторін.

Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, враховуючи неявку представника позивача та представника відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

08.10.2019 виконавчий комітет Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади прийняв рішення № 158 "Про затвердження тарифів на платні медичні послуги, що надаються комунальним некомерційним підприємством Полонської міської ради "Консультативно-діагностичний центр Полонської міської ОТГ", яким вирішив затвердити комунальному некомерційному підприємству Полонської міської ради "Консультативно-діагностичний центр Полонської міської ОТГ" тарифи на платні медичні послуги, що надаються громадянам при зверненні до медичного закладу без направлення лікарів згідно з додатками.

Рішення Виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади від 08.10.2019 № 158 було оприлюднене шляхом його розміщення на офіційному сайті Полонської міської ради та опубліковане в засобах масової інформації.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу прийнятих ним спірних рішень на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зважає на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Статтею 2 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (далі Закон № 280).

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною 1 статті 10 Закону № 280 встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із приписами пункту 33-1 частини 1 статті 26 Закону № 280, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо надання згоди на організацію співробітництва територіальних громад, суб`єктом якого є територіальна громада села, селища, міста, у формах, визначенихстаттею 4Закону України «Про співробітництво територіальних громад», щодо схвалення проекту договору про співробітництво та інших рішень, пов`язаних із здійсненням відповідно до зазначеного Закону співробітництва територіальних громад.

Положенням пп. 6) п. «а» ч. 1 ст. 28 Закону № 280 визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, об`єднання на договірних засадах коштів відповідного місцевого бюджету та інших місцевих бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування комунальних підприємств, установ та організацій, вирішення інших питань, що стосуються спільних інтересів територіальних громад.

Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 60 Закону № 280).

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (ч. 5 ст. 60 Закону № 280).

Стаття 144 Конституції України встановлює, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

А відповідно до частин 1, 5 статті 59 Закону № 280, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Статтею 4 Європейської хартії місцевого самоврядування від 15 січня 1985 року, ратифікованої Україною 15 липня 1997 року визначено, що органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Таким чином, за результатами системного аналізу вказаних вище положень законів, суд прийшов до висновку про те, що відповідач має повне право вільно вирішувати питання щодо взаємовідносини з об`єднаними територіальними громадами та іншими органами місцевого самоврядування у сфері надання послуг.

Однак, суд звертає увагу на те, що рішення суб`єктів владних повноважень мають бути законними та відповідати правовим актам вищої юридичної сили.

Згідно із ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

У рішенні Конституційного суду України від 22 травня 2002 року №10-рп/2002 у справі 1- 13/2002, суд дійшов до такого висновку: "Частина перша статті 49 Конституції України закріплює право кожного на медичне страхування, тобто не обов`язкове, а добровільне медичне страхування громадян. Стосовно державного медичного страхування, то його запровадження не суперечитиме конституційному припису "у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно" лише у тому разі, коли платниками обов`язкових страхових платежів (внесків) будуть організації, установи, підприємства, інші господарюючі суб`єкти, які займаються підприємницькою діяльністю, державні фонди тощо. Стягнення таких платежів (внесків) з громадян у системі державного медичного страхування не відповідатиме конституційному положенню. що тлумачиться, оскільки буде однією з форм оплати за надання їм допомоги у державних і комунальних закладах охорони здоров`я.

Конституційний Суд України у рішенні від 25 листопада 1998 року N 15-рп/98 ( у015р710-98) звернув увагу на те, що частина перша статті 49 Конституції України не забороняє можливості надання громадянам медичних послуг, які виходять за межі медичної допомоги (за термінологією Всесвітньої організації охорони здоров`я - «медичних послуг другорядного значення», «парамедичних послуг»), у зазначених закладах за окрему плату. Перелік таких платних послуг не може вторгатися у межі безоплатної медичної допомоги і відповідно до вимог пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України має встановлюватись законом.

Стаття 49 Конституції України поряд з закріпленням гарантії на надання безоплатної медичної допомоги у державних і комунальних закладах охорони здоров`я містить й інші норми, зокрема про право кожного на охорону здоров`я, медичне страхування, обов`язок держави створювати умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування, сприяти розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності тощо. Розглядаючи у світлі таких положень, питання щодо можливості солідарної участі населення у додатковому фінансуванні галузі охорони здоров`я, порушене суб`єктом права на конституційне подання, Конституційний Суд України зазначає, що безоплатність медичної допомоги у державних і комунальних закладах охорони здоров`я не виключає такої можливості через фінансування цієї галузі за рахунок розвитку позабюджетних механізмів залучення додаткових коштів, у тому числі і шляхом створення лікарняних кас (спілок, фондів), діяльність яких має бути врегульована законом.

Джерелами таких додаткових надходжень на фінансування галузі охорони здоров`я в цілому можуть бути і встановлені законом офіційні прямі платежі населення за медичні послуги другорядного значення, і відомчі асигнування на утримання медичних закладів, і надходження від проведення благодійних акцій і заходів, і кошти міжнародних програм гуманітарної допомоги, і пожертвування громадських, релігійних благодійних організацій та меценатів, і страхові внески роботодавців у системі обов`язкового державного медичного страхування, і фінансування компаній-організаторів добровільного медичного страхування, і ресурси нагромаджувальних програм територіальних громад, і державні медичні позики тощо.

Положення частини третьої статті 49 Конституції України "у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно" треба розуміти так, що у державних та комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається всім громадянам незалежно від її обсягу та без попереднього, поточного або наступного їх розрахунку за надання такої допомоги.

Поняття медичної допомоги, умови запровадження медичного страхування, у тому числі державного, формування і використання добровільних медичних фондів, а також порядок надання медичних послуг, які виходять за межі медичної допомоги, на платній основі у державних і комунальних закладах охорони здоров`я та перелік таких послуг мають бути визначені законом.

Згідно п. 1, ст. 10 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» для всієї території України встановлюються єдині тарифи оплати надання медичних послуг, лікарських засобів та медичних виробів, розміри реімбурсації лікарських засобів, які надаються пацієнтам за програмою медичних гарантій.

Оплата згідно з тарифом гарантована всім надавачам медичних послуг відповідно до укладених з ними договорів про медичне обслуговування населення.

До тарифів можуть застосовуватися коригувальні коефіцієнти, розміри та підстави застосування яких є єдиними для всієї території України.

Згідно п. 2 ст. 10 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» тарифи можуть встановлюватися, зокрема, як:

1) глобальні ставки, що передбачають сплату надавачам медичних послуг фіксованої суми за визначену кількість послуг чи визначений період;

2) капітаційні ставки, які встановлюються у вигляді фіксованої суми за кожного пацієнта;

3) ставки на пролікований випадок;

4) ставки на медичну послугу;

5) ставки за результатами виконання договорів про медичне обслуговування населення надавачем медичних послуг. Зазначені ставки можуть використовуватися як разом, так і окремо одна від одної.

Згідно п. 3 ст. 10 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» методика розрахунку тарифів і коригувальні коефіцієнти затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової і бюджетної політики.

При розрахунку тарифів та коригувальних коефіцієнтів базою для визначення компонента оплати праці медичних працівників є величина, що є не меншою за 250 відсотків середньої заробітної плати в Україні за липень року, що передує року, в якому будуть застосовуватися такі тарифи та коригувальні коефіцієнти.

Тариф на медичні послуги, пов`язані з наданням первинної медичної допомоги, складається з двох частин: ставки на оплату медичної послуги та ставки на оплату діагностичних послуг, у тому числі лабораторних досліджень.

Згідно п. 4 ст. 10 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичною обслуговування населення» тарифи розробляються і затверджуються в порядку, передбаченому для програми медичних гарантій, та є її невід`ємною частиною.

Згідно п. 5 ст. 10 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» оплата надання медичних послуг та лікарських засобів за програмою медичних гарантій, надавачами яких є державні та комунальні заклади охорони здоров`я, здійснюється на умовах попередньої оплати у випадках, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3.3 розділу 3 Методичних рекомендацій з питань перетворення закладів охорони здоров`я з бюджетних установ у комунальні некомерційні підприємства схваленими робочою групою з питань реформи фінансування сфери охорони здоров`я України від 14 лютого 2018 року додатковими джерелами фінансування закладу охорони здоров`я можуть бути не заборонені діючим законодавством будь-які надходження від фізичних та юридичних осіб.

До таких надходжень можна віднести: оплата від страхових компаній за надані медичні послуги, оплата від роботодавців за медичні послуги, надані працівникам, грошові надходження від благодійних організацій, грошові надходження від надання платних послуг відповідно до чинного законодавства України тощо.

Також реорганізовані заклади охорони здоров`я можуть отримувати оплату від пацієнтів за надані сервісні послуги пацієнтам (палати покращеного сервісу та інше) та іншим закладам охорони здоров`я і лікарям, що діють як фізичні особи-підприємці, (ведення бухгалтерського обліку, закупка ліків та витратних матеріалів, проведення тренінгів тощо).

Судом під час розгляду справи встановлено, що Полонською міською радою об`єднаної територіальної громади на засіданні 34-ї сесії прийнято рішення № 18 від 04 серпня 2017 Про утворення комунального медичного закладу Полонської міської ради «Консультативно-діагностичний центр Полонської міської об`єднаної територіальної громади».

Рішенням сесії № 22 від 30 березня 2018 року Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади внесено зміни в рішення 34-ї сесії Полонської міської ради №18 від 04.08.2017 «Про утворення комунального медичного закладу Полонської міської ради «Консультативно-діагностичний центр Полонської міської об`єднаної територіальної громади», а саме: слова по тексту рішення «комунальний заклад» замінити на слова «комунальне некомерційне підприємство» та рахувати створеним комунальний заклад охорони здоров`я: комунальне некомерційне підприємство Полонської міської ради «Консультативно-діагностичний центр Полонської міської об`єднаної територіальної громади».

Згідно статуту комунального некомерційного підприємства Полонської міськ ради «Консультативно-діагностичний Центр Полонської міської об`єднано територіальної громади», підприємство надає медичні послуги на підставі ліцензії на медичну практику. Підприємство має право здійснювати лише ті види медичної практики, які дозволені органом ліцензування при видачі ліцензії на медичну практику.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.11.2018 № 2162 надано ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики за спеціальністю організація і управління охороною здоров`я, урологія, офтальмологія, дитяча офтальмологія, кардіологія, ультразвукова діагностика, хірургія; за спеціальністю молодшого спеціаліста з медичною освітою: сестринська справа, лікувальна справа для комунального некомерційного підприємства Полонської міської ради «Консультативно - діагностичний Центр Полонської міської об`єднано територіальної громади».

Згідно ч. 8 ст. 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», заклади охорони здоров`я можуть використовувати для підвищення рівня якості медичного обслуговування населення кошти, отримані від юридичних та фізичних осіб, якщо інше не встановлено законом. Заклади охорони здоров`я встановлюють плату за послуги з медичного обслуговування, що надаються поза договорами про медичне обслуговування населення, укладеними з головними розпорядниками бюджетних коштів, у порядку, встановленому законом.

Згідно статуту комунального некомерційного підприємства Полонської міської ради «Консультативно-діагностичний Центр Полонської міської об`єднаної територіальної громади» затвердженого рішенням сесії Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади № 14 від 19 квітня 2019 року (зі змінами):

- надання пацієнтам відповідно до законодавства на безвідплатній та відплатній основі послуг вторинної/спеціалізованої медичної допомоги, у чому числі екстреної (невідкладної), необхідної для забезпечення належних профілактики, діагностики і лікування хвороб, травм, отруєнь чи інших розладів здоров`я, медичного контролю за перебігом вагітності;

- надання пацієнтам відповідно до законодавства на безвідплатній та відплатній основі спеціалізованої (високоспеціалізованої) амбулаторної медичної допомоги.

Комунальне некомерційне підприємство Полонської міської ради «Консультативно - діагностичний Центр Полонської міської об`єднаної територіальної громади» у своїй діяльності керується чинним законодавством України.

Відповідно до медичної реформи держава більше не виділятиме грошей згідно з кошторисом на утримання того чи іншого закладу охорони здоров`я, державного чи комунального. Натомість медичні заклади мають перетворитися на автономні суб`єкти господарської діяльності, що отримуватимуть оплату за результатами своєї діяльності, тобто за фактично надану ними пацієнтам медичну допомогу. Оплату послуг за єдиним тарифом у таких медзакладах здійснює Національна служба здоров`я України.

Представник відповідача у письмових поясненнях зазначив, що медичні послуги КНП Полонської міської ради «Консультативно-діагностичний Центр Полонської міської об`єднаної територіальної громади» надає на безвідплатній основі. Після укладення договору з Національною службою здоров`я України та встановлення відповідного обладнання для проведення сплатних операцій, послуги будуть надаватись згідно договору.

При цьому, представник відповідача надав до суду додаткові пояснення в яких зазначив, що заявка на укладення договору між комунальним некомерційним підприємством Полонської міської ради «Консультаційно - діагностичний центр Полонської міської ОТГ» та Національної службою здоров`я України знаходиться на стадії розгляду. Інформація про статус розгляду заяв знаходиться на сайті Національної служби здоров`я України.

Щодо посилання позивача на розпорядження голови Хмельницької обласної державної адміністрації №559/2015-р від 16.11.2015 про затвердження тарифів на платні послуги, що надають лікувально-профілактичні державні і комунальні заклади охорони здоров`я, суд зазначає наступне.

Згідно абзацу другого пункту 1 Постанови КМУ від 25 грудня 1996 року № 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)», повноваження зазначені у додатку, не поширюються на тарифи, що встановлюються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також на тарифи, що встановлюються для комунальних підприємств, які уклали договір про медичне обслуговування населення з Національною службою здоров`я.

Згідно ч. 2 п. а ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Стосовно тверджень позивача на протиправне встановлення цін на операції, що не є послугою, а медичною допомогою, яка надається безкоштовно, суд зазначає наступне.

Платні послуги надаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 №1138 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних і комунальних закладах охорони здоров`я та вищих медичних навчальних закладах».

Розпорядження КМУ від 30.11.2016 №1013-р схвалена концепція реформи фінансування системи охорони здоров`я України. Закріплює модель національного солідарного медичного страхування з 100% покриттям громадян.

Згідно якої основним джерелом фінансування оновленої системи охорони здоров`я залишаються кошти Державного бюджету України, отримані із загальнодержавних податків. Виплати для лікування окремої людини не прив`язані до розміру її індивідуальних внесків.

Витрати постачальників медичної допомоги на надання медичних послуг та лікарських засобів, які не входять до державного гарантованого пакета медичної допомоги, відшкодовуватимуться пацієнтами в повному обсязі шляхом прямої оплати або через механізм добровільного медичного страхування.

До таких послуг, зокрема, належатимуть послуги вторинної (спеціалізованої) та третинної (високоспеціалізованої (операції)) медичної допомоги, що надаються за прямим зверненням пацієнтів без направлення лікаря, окремі види діагностичних та лікувальних послуг, забезпечення лікарськими засобами понад перелік та обсяг, передбачені в державному гарантованому пакеті медичної допомоги.

Ціни на послуги, що виходять за межі державного гарантованого пакета медичної допомоги та не покриваються бюджетним фінансуванням, встановлюватимуться постачальниками медичних послуг відповідно до положень Закону України «Про ціни та ціноутворення».

Згідно п. 11 ст. 10 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», у закладах охорони здоров`я державної та комунальної форм власності, які є надавачами медичних послуг за програмою медичних гарантій, обсяг платних медичних послуг, які не входять до програми медичних гарантій, може складати не більше 20 відсотків від обсягу всіх наданих послуг.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо невідкладних заходів у сфері охорони здоров`я» п. 11 ст. 10 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» був виключений та набрав чинності 16.01.2020, а рішення виконкому було прийнято 08.10.2019.

Згідно п. 13 Закону України «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних і комунальних закладах охорони здоров`я та вищих медичних навчальних закладах» лабораторні, діагностичні та консультативні послуги за зверненням громадян, що надаються без направлення лікаря, зокрема із застосуванням телемедицини.

Судом встановлено, що проект рішення «Про затвердження тарифів на платні медичні послуги, які надає Комунальне некомерційне підприємство Полонської міської ради «Консультаційно - діагностичний центр Полонської міської ОТГ» розглядався виконавчим комітетом Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади на основі листа за вх. № 3079 від 04.09.2019, т.в.о. головного лікаря Л.В. Святської.

Відповідно до Закону України «Про засади регуляторної діяльності» повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акту проекту рішення Полонської міської ради ОТГ" був опублікований в засобах масової інформації.

Як зазначалося вище, проект рішення виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади «Про затвердження тарифів на платні медичні послуги, що надаються комунальним некомерційним підприємством Полонської міської ради «Консультаційно-діагностичний центр Полонської міської ради ОТГ» та аналіз регуляторного впливу був опублікований на сайті Полонської міської ради.

08.10.2019 року відбулося засідання виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади на якому було прийнято вищевказане рішення.

Отже, враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що рішення виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади № 158 від 01.10.2019 «Про затвердження тарифів на платні медичні послуги, що надаються комунальним некомерційним підприємством Полонської міської ради «Консультаційно-діагностичний центр Полонської міської ради ОТГ» прийнято відповідачем згідно вимог чинного законодавства України, а тому, останнє є законним та обґрунтованим, внаслідок чого відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Відповідач належними доказами підтвердив правомірність свого рішення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Враховуючи відмову у задоволенні позову судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади №158 від 08.10.2019 «Про затвердження тарифів на платні медичні послуги, що надаються комунальним некомерційним підприємством Полонської міської ради «Консультативно - діагностичний центр Полонської міської ради ОТГ» - відмовити.

Судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Виконавчий комітет Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади (вул. Л. Українки, 113, м. Полонне, Полонський район, Хмельницька область, 30500 , код ЄДРПОУ - 40220859)

Головуючий суддя /підпис/ І.І. Тарновецький

Згідно з оригіналом
Суддя І.І. Тарновецький