Справа № 336/4410/19(2-а/336/112/2019)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2020 року м. Дніпросправа № 336/4410/19 (2-а/336/112/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 грудня 2019 року в адміністративній справі №336/4410/19 (2-а/336/112/2019) (головуючий суддя першої інстанції Жупанова І.Б.) за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції Радченка Олександра Олександровича, (третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України) про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

09.07.2019 року до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції Радченка Олександра Олександровича, в якому позивач просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення ЕАВ №1275103 від 29.06.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №609731 від 21.01.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.121 КУпАП скасовано.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповністю з`ясував обставини, що мають значення для розгляду справи.

Позивач та відповідач відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Учасники справи повідомлені належним чином про дату та місце розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

В апеляційній скарзі скаржник не заявив суду клопотання про розгляд справи за його участю. Інші учасники справи також не заявили суду клопотання про розгляд справи за їх участю.

З урахуванням викладеного суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2019 року інспектором роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Радченком О.О. винесено постанову серії ЕАВ №1275103 відносно ОСОБА_1 про накладення на останнього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.5).

Згідно вказаної постанови 26.09.2019 року о 03:47 у м.Дніпрі, вул.Яснополянська, 61, ОСОБА_1 перевозив сільськогосподарську техніку, а саме комбайн, не маючи дозвільних документів, чим порушив п.22 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, за вчинення якого накладено штраф у розмірі 510 гривень.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що висновок відповідача про порушення позивачем правил ПДР був зроблений без проведення необхідних вимірювань за допомогою сертифікованого вимірювального обладнання у пункті габаритно-вагового контролю.

Суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги виходить з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Відповідно до норм статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити:

-найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

-дату розгляду справи;

-відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

-опис обставин, установлених під час розгляду справи;

-зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

-прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

-дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

-транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

-технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

-розмір штрафу та порядок його сплати;

-правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

-відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В оскаржуваній постанові відповідача зазначено, що позивачем порушено п.22 ПДР.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що пункт 22 ПДР України містить шість підпунктів, а саме 22.1-22.6 (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної постанови).

Проте, постанова інспектора не містить посилання, який саме з цих підпунктів пункту 22 ПДР порушив позивач.

В описовій частині постанови також не конкретизовано, в чому саме полягає порушення позивачем ПДР та не зазначено, які саме дозвільні документи не мав позивач, коли перевозив сільськогосподарську техніку (комбайн).

За таких обставин колегія суддів вважає, що у постанові не зазначені в повному обсязі обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, як того вимагають норми статті 283 КУпАП, що робить не можливим об`єктивно встановити склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 132-1 КУпАП.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття постанови в справі про адміністративне правопорушення ЕАВ №1275103 від 29.06.2019 року.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 грудня 2019 року в адміністративній справі №336/4410/19 (2-а/336/112/2019) залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 грудня 2019 року в адміністративній справі №336/4410/19 (2-а/336/112/2019) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак