Справа № 280/234/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року Справа № 280/234/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЛКО» (вул. Університетська, буд. 231/10, м. Мелітополь, Запорізька область, 72319), в особі представника - адвоката Гальченко Олени Миколаївни (вул. Фортечна, буд. 57, м. Запоріжжя, 69002), до Державної податкової служби (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053) та Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЛКО» (далі - позивач або ТОВ «УКРАЛКО») до Державної податкової служби (далі - відповідач 1 або ДПС України) та Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач 2 або ГУ ДФС України), в якій позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати рішення відповідача 2 про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 08.02.2019 №1072060/39153706, від 11.02.2019 №1074252/39153706, від 11.02.2019 №1074253/39153706; зобов`язати відповідача 1 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні позивача від 27.12.2018 №1005541, від 27.12.2018 №1005542, від 27.12.2018 №1005543 датою фактичного подання.

Крім того, просить стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 6306,00 грн.

Також позивачем подана заява про поновлення строку звернення до суду із цим позовом.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «УКРАЛКО» зазначило, що спірні рішення комісії відповідача 2 про відмову в реєстрації податкових накладних є безпідставними та незаконними, оскільки позивач документально підтвердив реальність здійснення господарських операцій, які повністю відповідають меті господарської діяльності підприємства.

Ухвалою від 13.01.2020 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

30.01.2020 від представника позивача до суду заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 04.02.2020 по справі №280/234/20, поновлено ТОВ «УКРАЛКО» строк звернення до суду з даним позовом, відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене на 03.03.2020 без повідомлення (виклику) сторін (в письмовому провадженні).

25.02.2020 від представника ГУ ДФС у Запорізькій області надійшов відзив на адміністративний позов (вх.№8720), в якому зазначено, що у Комісії ГУ ДФС у Запорізькій області були законні підстави для прийняття Рішень про відмову у реєстрації податкових накладних так як позивачем не в повній мірі надано запитувані документи. Отже відповідач 2 діяв в межах повноважень та у відповідності до норм Закону (Податкового кодексу України) з врахуванням поданих позивачем пояснень та документів. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також від представника відповідача 2 надійшло клопотання про залишення позовної заяви ТОВ «УКРАЛКО» без розгляду в зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Розглянувши вказане клопотання суд зазначає, що питання щодо поновлення позивачу строку звернення до суду було вирішено під час відкриття провадження у справі. Ухвалою від 04.02.2020 було поновлено ТОВ «УКРАЛКО» строк звернення до суду з даним позовом, в зв`язку з чим у задоволенні клопотання ГУ ДФС у Запорізькій області про залишення позовної заяви ТОВ «УКРАЛКО» без розгляду слід відмовити.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, ТОВ «УКРАЛКО» () зареєстроване в якості юридичної особи 28.03.2014 (номер запису: 1 004499), основний вид діяльності за кодом КВЕД 46.34 оптова торгівля напоями. Крім цього статутна діяльність передбачає діяльність за кодами КВЕД: 73.11 - послуги рекламних агентств; 73.20 - послуги щодо досліджування ринку та визначання громадської думки; 82.99 - надання інших допоміжних комерційних послуг та інші. (а.с.32-33).

Підприємство має філії у місті Запоріжжя та місті Бердянськ. На підприємстві за основним місцем роботи працює 71 особа (а.с.34).

Позивач у відповідності до діючого законодавства України зареєстрований як суб`єкт господарської діяльності; у відповідності до вимог ст.181 Податкового кодексу України зареєстрований платником податку на додану вартість; стоїть на обліку у податковому органі за місцем своєї реєстрації, а відтак, має право здійснювати господарську діяльність; згідно вимог ст.201 Податкового кодексу України має обов`язок на виписування податкових накладних; згідно вимог ст.187 ПК України має обов`язок на формування податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

15 травня 2015 року між ТОВ «УКРАЛКО» (покупець) та Іноземним підприємством «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» (постачальник) було укладено договір поставки № (а.с. 81-82).

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець приймати та оплачувати, на умовах і у порядку, визначених договором № від 15.05.2015 та додатками до нього, товар в асортименті та за цінами, вказаними у специфікації.

Відповідно до умов п. 2.2 договору № від 15.05.2015, поставка товару на склад покупця здійснюється транспортом постачальника та за рахунок постачальника на умовах DDP склад покупця (відповідно до Інкотермс 2010). Пунктом 2.3 договору передбачено, що право власності на товар, а також ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування товару) переходить від постачальника до покупця з моменту фактичної передачі товару.

Відповідно до умов пп. 9.1 п.9 договору № від 15.05.2015 покупець може надавати постачальнику послуги, спрямовані на поширення, популяризацію та збільшення обсягів продажу товару (далі - «послуги»). Підпунктом 9.2 обумовлено, що умови, порядок надання та оплати послуг визначаються сторонами додатково та оформлюються шляхом підписання додаткової угоди.

15.05.2015 між позивачем (покупцем) та Іноземним підприємством «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» (постачальником) укладено додаткову угоду №1 про просування продукції до договору поставки № від 15.05.2015 (а.с.83).

Згідно п.1.1 додаткової угоди №1 - покупець надає послуги з просування продукції, а саме поширення, популяризації, передпродажної підготовки товару у місцях його реалізації та в торгових точках, що будуть відкриті протягом строку дії цього договору (надалі «послуги», або «послуги з просування»). Додатково покупець може надавати постачальнику маркетингові послуги з проведення промо-акцій, рекламних заходів та інших активацій, направлених на дослідження ринку та стимулювання попиту споживачів.

Відповідно до умов п.5.1 додаткової угоди №1 розмір винагороди та порядок розрахунків визначаються сторонами у додатках до додаткової угоди.

15.05.2015 сторонами складено Додаток №1 до Додаткової угоди №1 від 15.05.2015 до Договору поставки № від 15.05.2015, яким передбачено розмір та порядок оплати винагороди покупця за надані ним послуги (а.с.85).

14.05.2018 укладено договір UA18С до Договору поставки № від 15.05.2015 про продовження терміну дії Договору поставки № від 15.05.2015, всіх додатків та додаткових угод до нього до 31.12.2018.

В рамках провадження господарської діяльності, на виконання Договору поставки № від 15.05.2015, додаткових угод та додатків позивачем протягом 2018 року, надано послуги з просування продукції, проведено акції та заходи, які стимулюють продаж товарів постачальника, проведено маркетингові дослідження з метою вивчення ринку попиту споживачів. Всі надані послуги були оформлені актами наданих послуг, та виписані податкові накладні, які були направлені на реєстрацію в ЄРПН, але реєстрація по ним органом ДФС була зупинена, а в подальшому, рішеннями ГУ ДФС у Запорізькій області в реєстрації податкових накладних було відмовлено.

Що стосується рішення №1072060/39153706 про відмову в реєстрації податкової накладної №1005541, суд зазначає наступне.

Позивачем надано послуги з просування продукції на суму 103229,42 грн. у т.ч. ПДВ 17204,90 грн., оформлено акт наданих послуг №1005541 від 27.12.2018 (а.с.49), рахунок №4 від 27.12.2018 (а.с.48), виписано податкову накладну №1005541 від 27.12.2018 (а.с.47).

На момент подання податкової накладної №1005541 від 27.12.2018 на реєстрацію розрахунки за надані позивачем послуги з просування товару на суму 103229,42 грн. у т.ч. ПДВ 17204,90 грн. замовником Іноземним підприємством «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» не здійснено. Але зазначений факт не заперечує умовам додаткової угоди №1 про просування продукції від 15.05.2015 до договору поставки № від 15.05.2015 та відповідає вимогам статті 201 Податкового кодексу України, у зв`язку з настанням першої з події (надання послуги).

08.01.2019 податкову накладну №1005541 від 27.12.2018 (реєстраційний номер ) було подано в електронному вигляді через Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» до Державної фіскальної служби (ДФС) України для реєстрації.

08.01.2019 надійшла квитанція, що документ прийнято, але реєстрація зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України. Зазначена підстава зупинення - обсяг постачання товару/послуги 73.11.19-00.00 перевищує величину залишку обсягу його постачання, що відповідає вимогам п.2.1 п.2 Критеріїв ризиковості платників податку ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. (а.с.46).

01.02.2019 позивачем надано Повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, до повідомлення додано 15 додатків: пояснення в довільній формі про відповідність обсягів постачання послуги згідно УКТ ЗЕД 73.11.19-00.00, акт наданих послуг №1005541 від 27.12.2018, договір поставки № від 15.05.2015, додаткова угода №1 від 15.05.2015, додаток до додаткової угоди, рахунок №4 від 27.12.2018, штатний розпис станом на 30.11.2018, ліцензія на право здійснення оптової торгівлі, витяг з ЄДРПОУ, таблиці даних платника податку (а.с.44-45)

08.02.2019 органом ДФС прийнято Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1072060/39153706, в якому прийнято рішення про: відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН на підставі ненадання платником податків копій документів - розрахункові документи, банківські виписки з розрахункових рахунків. (а.с.42).

15.02.2019 позивачем направлено Скаргу на рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Скарга подана в електронному вигляді з наданням додаткових пояснень в довільній формі і первинних документів (а.с. 39-41).

25.02.2019 ДФС України надано рішення комісії з питань розгляду скарг №11340/39153706/2, яким залишено скаргу без задоволення (а.с.36).

Що стосується рішення №1074252/39153706 про відмову в реєстрації податкової накладної №1005542, суд зазначає наступне.

Позивачем надано послуги з просування продукції на суму 23336,55 грн. у т.ч. ПДВ 3889,43 грн., оформлено акт наданих послуг №1005542 від 27.12.2018 (а.с.64), рахунок №5 від 27.12.2018 (а.с.63), виписано податкову накладну №1005542 від 27.12.2018 (а.с. 62).

На момент подання податкової накладної №1005542 від 27.12.2018 на реєстрацію розрахунки за надані позивачем послуги з просування товару на суму 23336,55 грн. у т.ч. ПДВ 3889,43 грн. замовником Іноземним підприємством «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» не здійснено. Але зазначений факт не заперечує умовам додаткової угоди №1 про просування продукції від 15.05.2015 до договору поставки № від 15.05.2015 та відповідає вимогам статті 201 Податкового кодексу України, у зв`язку з настанням першої з події (надання послуги).

08.01.2019 податкову накладну №1005542 від 27.12.2018 (реєстраційний номер ) було подано в електронному вигляді через Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» до Державної фіскальної служби (ДФС) України для реєстрації.

08.01.2019 надійшла квитанція, що документ прийнято, але реєстрація зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України. Зазначена підстава зупинення - обсяг постачання товару/послуги 73.11.19-00.00 перевищує величину залишку обсягу його постачання, що відповідає вимогам п.2.1 п.2 Критеріїв ризиковості платників податку ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. (а.с.61).

05.02.2019 позивачем надано Повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, до повідомлення додано 15 додатків: пояснення в довільній формі про відповідність обсягів постачання послуги згідно УКТ ЗЕД 73.11.19-00.00, акт наданих послуг №1005542 від 27.12.2018, договір поставки № від 15.05.2015, додаткова угода №1 від 15.05.2015, додаток до додаткової угоди, рахунок №5 від 27.12.2018, ліцензія на право здійснення оптової торгівлі, витяг з ЄДРПОУ, таблиці даних платника податку. (а.с.59-60).

11.02.2019 органом ДФС прийнято Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1074252/39153706, в якому прийнято рішення про: відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН на підставі ненадання платником податків копій документів - розрахункові документи, банківські виписки з розрахункових рахунків. (а.с. 57).

15.02.2019 позивачем направлено Скаргу на рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Скарга подана в електронному вигляді з наданням додаткових пояснень в довільній формі і первинних документів. (а.с.54-56).

25.02.2019 ДФС України надано рішення комісії з питань розгляду скарг №11338/39153706/2, яким залишено скаргу без задоволення. (а.с.51).

Що стосується рішення №1074253/39153706 про відмову в реєстрації податкової накладної №1005543, суд зазначає наступне.

Позивачем надано послуги з просування продукції на суму 14500,44 грн. у т.ч. ПДВ 2416,74 грн., оформлено акт наданих послуг №1005543 від 27.12.2018 (а.с.79), рахунок №6 від 27.12.2018 (а.с.78), виписано податкову накладну №1005543 від 27.12.2018. (а.с.77).

На момент подання податкової накладної №1005543 від 27.12.2018 на реєстрацію розрахунки за надані позивачем послуги з просування товару на суму 14500,44 грн. у т.ч. ПДВ 2416,74 грн. замовником Іноземним підприємством «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» не здійснено. Але зазначений факт не заперечує умовам додаткової угоди №1 про просування продукції від 15.05.2015 до договору поставки № від 15.05.2015 та відповідає вимогам статті 201 Податкового кодексу України, у зв`язку з настанням першої з події (надання послуги).

08.01.2019 податкову накладну №1005543 від 27.12.2018 (реєстраційний номер ) було подано в електронному вигляді через Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» до Державної фіскальної служби (ДФС) України для реєстрації.

08.01.2019 надійшла квитанція, що документ прийнято, але реєстрація зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України. Зазначена підстава зупинення - обсяг постачання товару/послуги 73.11.19-00.00 перевищує величину залишку обсягу його постачання, що відповідає вимогам п.2.1 п.2 Критеріїв ризиковості платників податку ПН/РК відповідає вимогам ппі.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.76).

05.02.2019 позивачем надано Повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, до повідомлення додано 15 додатків: пояснення в довільній формі про відповідність обсягів постачання послуги згідно УКТ ЗЕД 73.11.19-00.00, акт наданих послуг №1005543 від 27.12.2018, договір поставки № від 15.05.2015, додаткова угода №1 від 15.05.2015, додаток до додаткової угоди, рахунок №6 від 27.12.2018, штатний розпис, ліцензія на право здійснення оптової торгівлі, витяг з ЄДРПОУ, таблиці даних платника податку (а.с.74-75).

11.02.2019 органом ДФС прийнято Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1074253/39153706, в якому прийнято рішення про: відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН на підставі ненадання платником податків копій документів - розрахункові документи, банківські виписки з розрахункових рахунків (а.с.72).

15.02.2019 позивачем направлено Скаргу на рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Скарга подана в електронному вигляді з наданням додаткових пояснень в довільній формі і первинних документів (а.с.69-71).

25.02.2019 ДФС України надано рішення комісії з питань розгляду скарг №11346/39153706/2, яким залишено скаргу без задоволення (а.с.66).

При цьому суд звертає увагу в оскаржуваних рішеннях відповідача 2 не вказано конкретно які первинні документі були не надані (форма цього рішення містить обов`язкову вказівку про необхідність підкреслення, які саме документи не надані - цього не було зроблено, а вказано лише загальне посилання про ненадання первинних документів).

Не погодившись з вищезазначеними рішеннями відповідача 2 позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України, щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797-VIII внесені зміни та доповнення до Податкового кодексу України та запроваджено новий механізм електронного адміністрування податку на додану вартість за умов проведення аналізу та здійснення управління ризиками з метою визначення форм і обсягів митного та податкового контролю.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції чинній на час спірних правовідносин), на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

У відповідності до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

У разі якщо реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена в порядку, визначеному в пункті 201.16 цієї статті, реєстрація таких податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у підпункті 201.16.4 пункту 201.16 цієї статті.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Відповідно до пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з положеннями пункту 20.2 статті 20 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За приписами пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

При цьому суд зазначає, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація спірних податкових накладних була зупинена у зв`язку з їх відповідністю, як зазначено контролюючим органом, підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку.

У листі Державної фіскальної служби України №959/99-99-07-18 від 21 березня 2018 року «Критерії ризиковості платника податку», зокрема, зазначено: «1.Платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо: … 1.6. комісії головних управлінь ДФС в областях, м.Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим); дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України; наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.».

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв. Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Таким чином, податковий орган був зобов`язаний у Квитанції чітко вказати не тільки на конкретний вид критерію, який встановлений підпунктом 1.6 пункту 1 Критеріїв, а і на відповідне рішення, відповідно до якого позивача внесено до переліку ризикових платників.

Відповідачами також не надано суду ані переліку платників податків, щодо яких виявлено ознаки ризиковості, ані матеріалів, на підставі яких платника податків віднесено до такого переліку.

Аналогічне стосується також щодо застосування пп.2.1 п.2 Критеріїв.

У пунктах 18-21 «Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», затвердженому 21 лютого 2018 року постановою Кабінету Міністрів України №117, передбачено: «18. Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. 19. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м.Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). 20. Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі. 21. Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства».

Згідно з пунктом 2 «Порядку роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації», затвердженого 13 червня 2017 року наказом Міністерства фінансів України №566, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16 червня 2017 року за №752/30620,в редакції чинній на час спірних правовідносин (далі - Порядок роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації), комісія є постійно діючим колегіальним органом при ДФС, що діє в межах повноважень, визначених пунктом 201.16 статті 201 розділу V Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 р. №190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації».

Як зазначено у пункті 18 Порядку роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, Комісія може перевірити подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отриманні з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, в тому числі електронні, одержані від інших платників податків, засобів масової інформації тощо).

Відповідачами не надано до суду доказів додержання вимог пункту 21 Порядку роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, пункту 18 Порядку роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, результатів проведених звірок/перевірок інформаційних джерел та наданих позивачем документів.

Крім того, контролюючим органом не висувалась вимога щодо надання позивачем конкретних документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У позивача, на думку суду, були наявні документи, достатні для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Відповідачами не наведено жодних обставин та не надано суду доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операції цілям та завданням статутної діяльності позивача та його контрагента (ів), збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю учасників зазначених операцій, фіктивність вчинених операції, а також про те, що вчинення зазначеної операції не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії учасників операції були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Відповідачами не надано будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про юридичну дефектність первинних документів за спірних операцій.

В свою чергу, представником позивача до матеріалів адміністративної справи надано документи первинної податкової та бухгалтерської звітності по взаємовідносинам з його контрагентом, які свідчать про реальність здійснення господарських операцій та вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у підпункті 14.1.231 пункті 14.1 статті 14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Також, Верховний Суд в постанові від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18, щодо подібних правовідносин, зазначив, «що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності».

Крім того, при розгляді даного позову по суті, суд врахує правову позицію Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену в постанові від 02.04.2019 у справі №822/1878/18, в якій підстави виникнення спору та застосовані норми матеріального права подібні підставам та нормам в справі, що розглядається.

В постанові, зокрема, зазначено, що: «Судами попередніх інстанцій встановлено безпідставність зупинення реєстрації податкової накладної як передумови прийняття відповідного рішення Комісії, адже у квитанції № 1 вказано критерії ризиковості, визначені виключно листом ДФС від 21 березня 2018 року №959/99-99-07-18.

Верховний Суд, надаючи оцінку доводам касаційної скарги, враховує, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України. Натомість, як встановлено судами попередніх інстанцій, платником податків надано до податкового органу первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Враховуючи, суперечливість нормативного регулювання, наведене та проаналізоване вище, як підстави застосування презумпції правомірності рішень платника (підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України), а також вимоги принципів правової визначеності та передбачуваності, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо безпідставності зупинення реєстрації податкової накладної Товариства та протиправності рішення податкового органу від 04 травня 2018 року № 679000/39957239 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Таким чином, в мотивувальній частині постанови Верховного Суду прямо зазначено, що лист ДФС України від 21 березня 2018 року №959/99-99-07-18, єдиний документ яким визначаються критерії ризиковості платника податку, відповідність яким є підставою зупинення реєстрації податкових накладних, не є нормативним актом, а тому не може визначати критерії ризиковості як підстави для зупинення реєстрації податкових накладних.

Саме з цих підстав Верховний Суд визнав протиправним рішення контролюючого органу про зупинення реєстрації податкових накладних позивача у справі №822/1878/18.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 13 цього Закону, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини шостої цієї статті, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Суд зазначає, що Податковий кодекс України не містить норм, які б надавали відповідачу право на відмову у реєстрацій податкової накладної. Податковий закон вбачає лише право на зупинення реєстрації податкової накладної. Порядок чи інший підзаконний акт не може створювати право, за своєю юридичною природою, оскільки такий підзаконний акт лише відображає порядок дій щодо реалізації законодавчих норм.

Крім того суд вважає, що ТОВ «УКРАЛКО» на виконання п. 14 Порядку №117 надано органу ДФС пояснення та запитувані первинні документи, що засвідчують факт реального виконання позивачем господарських зобов`язань.

У цей же час, як вже зазначалось судом, контролюючим органом не висувалась вимога щодо надання позивачем конкретних документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Надані документи за формою, змістом та походженням відповідають вимогам ст. 201 Податкового кодексу України, ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88)

Первинні документи, оформлені у межах укладених договорів, не мають дефекту форми, змісту або походження. Інше відповідачами не доведено.

Відповідачі, в порушення п. 21 Порядку №117 відмовляючи у реєстрації податкових накладних, не спростовано встановленої ст. 204 ЦК України презумпції правомірності вчинених підприємствами правочинів.

Отже, з урахуванням вищевикладених обставин, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 23.10.2018 у справі №822/1817/18 та від 02.04.2019 у справі №822/1878/18, суд дійшов висновку, що відповідачами не доведено правомірність оскаржуваних рішень, у зв`язку з чим, наявні підстави для визнання спірних рішень відповідача 2 протиправними та їх скасування.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача 1 зареєструвати податкові накладні, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 28 Порядку №117, податкова накладна / розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

При цьому, згідно з нормами п.п. 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС (ДПС) рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність у податкового органу правових підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та подальшої відмови у такій реєстрації, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача 1 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні подані позивачем. Разом з тим, суд зазначає, що вищенаведеними нормами не передбачена можливість реєстрації на підставі судового рішення податкової накладної датою її подання на реєстрацію, відтак, в цій частині позовні вимоги є необґрунтованим та не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та рішень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовній вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Розподіл судових витрат визначений ст. 139 КАС України.

Під час звернення до суду з даним позовом, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 6306,00 грн.

Також суд зазначає, що судові витрати, сплачені позивачем, стягується відповідно до ч.1 статті 139 КАС України на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким прийняті протиправні рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме - ГУ ДФС у Запорізькій області.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЛКО» (вул. Університетська, буд. 231/10, м. Мелітополь, Запорізька область, 72319; ) до Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053; ) та Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107; ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 08.02.2019 №1072060/39153706, від 11.02.2019 №1074252/39153706, від 11.02.2019 №1074253/39153706.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЛКО» від 27.12.2018 №1005541, від 27.12.2018 №1005542, від 27.12.2018 №1005543.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЛКО» (вул. Університетська, буд. 231/10, м. Мелітополь, Запорізька область, 72319; ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 6306,00 грн. (шість тисяч триста шість гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль