Справа № 280/687/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 березня 2020 року Справа № 280/687/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Сонгулія О.В., розглянувши в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; ),

Мелітопольского відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області (72319, Запорізька область, м.Мелітополь, вул.Алексєєва 2)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 1, Управління), Мелітопольского відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області (далі - відповідач 2, Мелітопольський відділ обслуговування громадян), в якій позивач з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та його підрозділу у місті Мелітополі по відмові в нарахувані та виплати позивачу пенсії на підставі Закону №796-12 ст. ст.59 ч.3 з п`ятикратного розміру мінімальної зарплати, яка склалась на 01.01.2019 з 25.04.2019 (70%х5МЗП);

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та його підрозділ у місті Мелітополі провести нарахування позивачу пенсії на підставі Закону України №796-12 ст.59 ч.3 з розрахунку п`ятикратної мінімальної заробітної плати, яка визначається на 1 січня поточного року (70%х5 мінімальний зарплат) з усіма надбавками відповідно до законодавства України та стягнути протягом одного місяця всю заборгованість, яка склалась з 25.02.2019 та надати звіт до суду про виконання вимог резолютивної частини пункту 2 цього позову.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. З прийняттям Конституційним Судом України рішення від 25.04.2019 №1-р(II)/2019 позивач набув право на отримання пенсії по інвалідності, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 року. Позивач неоднозарово звертався до органу Пенсійного фонду із заявами про перерахунок його пенсії, однак у проведенні перерахунку відмовлено. Позивач вважає протиправними дії відповідачів щодо відмови у нарахуванні та виплати йому пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 року та просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 05.02.2020 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 24.02.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою суду від 24.02.2020 витребувано у відповідача 1 матеріали пенсійної справи ОСОБА_1

17.03.2020 від відповідача 1 надійшли документи на виконання вимог ухвали про витребування доказів та відзив на позовну заяву (вх.№12283), в якому він зазначає, що 26.06.2019 постановою Кабінету Міністрів України №543 внесено зміни до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210 (далі Порядок №1210), а саме абзац перший пункту 9-1 викладено в такій реакції: «За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року». Зазначені зміни набули чинності з 01.07.2019. Таким чином, перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати проведено з 01.07.2019. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі наданих сторонами письмових доказів судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII).

Згідно з інформацією, зазначеною у довідці від 24.04.2015 №, позивач є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідно до військового квитка позивача Серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 08 грудня по 29 лютого (рік не зазначено) виконував роботи з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 30-кілометровій зоні; має право на пільги відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 05.06.1986 №665/195; час проходження зборів зараховується до трудового стажу і права на пільгову пенсію по списку 1,6 у трикратному розмірі; з 01 березня по 16 квітня 1988 року має право на пільги згідно постанови Ради Міністрів СРСР та ВУС АС №1497-378 від 29.12.1987; час проходження зборів зараховувати до трудового стажу та права на пільгову пенсію по спискам 1,6 в півторакратному розмірі; є відмітка про отримання випромінювання 7,146 БЕР з 08.12.1987 по 16.04.1988.

У відповідності до копії посвідчення Серії НОМЕР_3 , виданого 12.03.2019, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, першої категорії.

У відповідності до копії посвідчення Серії НОМЕР_4 від 21.06.2007 позивач є інвалідом ІІ групи, причина інвалідності захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про що зазначено у Довідці МСЕК Серії ДОН-05 №004407; втрата працездатності становить 70%.

На виконання Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 та постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 року №543 «Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету Міністрів України», відповідач самостійно з 01.07.2019 року провів перерахунок пенсії позивача, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, що підтверджується копією протоколу призначення пенсії.

Позивач звернувся до Мелітопольського відділу обслуговування громадян із заявою від 13.01.2020 щодо перерахунку з 25.04.2019 розміру пенсії відповідно до статті 59 Закону №796-XII, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Листом від 20.01.2020 №5/Р-3 Мелітопольський відділ обслуговування громадян повідомив позивача про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії з 25.04.2019. Свою позицію мотивував тим, що перерахунок пенсії проведено з 01.07.2019 у відповідності до положень Порядку №1210.

Не погодившись з відмовою у перерахунку пенсії з дати прийняття Конституційним Судом України рішення від 25.04.2019 №1-р(II)/2019, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та заперечень, оцінюючи обґрунтованість наведених учасниками справи аргументів на підставі поданих сторонами письмових доказів, суд виходить з такого.

В силу частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, умови соціального захисту потерпілого населення визначено Законом №796-ХІІ.

Відповідно до статті 1 Закону №796-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Таким чином, Закон №796-ХІІ спрямований на захист трьох категорій осіб, які постраждали внаслідок: 1) Чорнобильської катастрофи; 2) інших ядерних аварій та випробувань; 3) військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Відповідно до статті 10 Закону №796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Позивач відноситься до осіб учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується документами, які містяться в матеріалах справи.

Порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено розділом VIII Закону №796-ХІІ.

Згідно з частиною 1 статті 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 59 вказаного Закону урегульовано порядок призначення пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Частиною 3 статті 59 Закону №796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05.10.2006 №231-V визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Таким чином, частиною 3 статті 59 Закону №796-ХІІ у редакції закону, чинній до 01.10.2017, було визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Указаною нормою в редакції, чинній з 01.10.2017 року, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З аналізу редакцій частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ вбачається, що Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» розширено перелік осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Водночас незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.

Таким чином для отримання пенсії на підставі частини 3 статті 59 цього Закону особі необхідно було відповідати таким критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула інвалідність внаслідок вищевказаного.

З матеріалів справи встановлено, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії в Чорнобильської АЕС під час проходження спеціальних зборів та внаслідок цього отримав захворювання і є інвалідом 2 групи, віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, на момент участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач не проходив дійсну строкову службу в армії, а тому положення частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІІ на нього не поширювались.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України (другий сенат) від 25.04.2019 року № 1-р (ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 3 статті 59 Закону №796-XII, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини 3 статті 59 Закону №796-XII.

У Рішенні Конституційний Суд України наголосив, що закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги, а статус військовослужбовців будь-яких категорій обумовлюється військовою службою, інститут якої надає їм спеціальний статус.

Вирішуючи порушені в конституційних скаргах питання, Конституційний Суд України зазначив, що аналіз положень статей 16, 17 Конституції України дає підстави для висновку, що особи, які під час проходження військової служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту. За Конституцією України посилений соціальний захист вказаних категорій осіб вимагає від держави виконання обов`язку визначати такий обсяг їх соціального забезпечення, який гарантуватиме їм гідні умови життя, а також повне відшкодування заподіяної шкоди.

Держава може встановлювати певні відмінності щодо рівня соціального захисту вказаних категорій осіб, однак визначені законом відмінності не повинні: допускати жодних невиправданих винятків із конституційного принципу рівності, містити ознак дискримінації при реалізації зазначеними особами права на соціальний захист та порушувати сутність права на соціальний захист, а обґрунтування механізму нарахування соціальних виплат має відбуватись із урахуванням критеріїв пропорційності та справедливості.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що військовослужбовці строкової служби, пенсія яким призначається за частиною 3 статті 59 Закону та обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, в окремих випадках мають вищий рівень соціального захисту, оскільки розмір їх соціального забезпечення є значно більшим порівняно з іншими категоріями військовослужбовців (у тому числі військовозобов`язані під час участі у військових зборах), які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків.

Таким чином, на думку Конституційного Суду України, законодавець не забезпечив певні категорії військовослужбовців, які виконують конституційно значущі функції щодо захисту Вітчизни, особливими умовами соціального захисту, обсяг яких має передбачати гідні умови їх життя й повне відшкодування заподіяної шкоди, чим порушив сутність конституційного права на соціальний захист, конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення належного рівня їх соціального захисту.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, положення частини 3 статті 59 Зaкoну №796-XII, а саме словосполучення «дійсної строкової», втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, а відтак особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру згідно з частиною 3 статті 59 Закону №796-XII з 25.04. 2019.

За вищевикладених обставин суд дійшов висновку, що з 25.04.2019 року наявні законодавчо визначені підстави для обчислення пенсії позивача з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Крім того, відповідно до висновку Верховний Суду, викладеного у постанові від 20.11.2019 у справі №360/572/19, саме з 25.04.2019 позивач має право звернутись з відповідною заявою до відповідного органу Пенсійного фонду про перерахунок пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ (пункт 33).

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до Мелітопольського відділу обслуговування громадян із заявами щодо перерахунку розміру пенсії з 25.04.2019 відповідно до статті 59 Закону №796-XII, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року (заяви від 10.07.2019, від 13.01.2020), однак відповідач 2 відмовив у проведенні перерахунку з 25.04.2019 з посиланням на норми постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності 01.07.2019 року, абзац перший пункту 9-1 Порядку №1210 викладено в такій редакції: «9-1. За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою.»

Суд звертає увагу, що вказаний Порядок №1210 не є самостійною підставою для призначення/перерахунку пенсій відповідно до Закону №796-XII, оскільки прийнятий Кабінетом Міністрів України на виконання норм Закону №796-XII та встановлює механізм реалізації окремих його положень.

Отже факт набуття чинності вказаною Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» жодним чином не впливає на право позивача отримувати з 25.04.2019 пенсію, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року на підставі частини 3 статті 59 Закону №796-XII, у зв`язку з чим відмова Мелітопольського відділу обслуговування громадян у проведенні перерахунку пенсії позивача з 25.04.2019 є протиправною.

З урахуванням того, що пенсія позивача фактично перерахована органом Пенсійного фонду самостійно у відповідності до частини 3 статті 59 Закону №796-XII із 01.07.2019, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме: перерахунок та виплата мають бути здійснені за період з 25.04.2019 по 30.06.2019.

Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Управління здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 25.04.2019 по 30.06.2019 у відповідності до частини 3 статті 59 Закону №796-XII, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з тим не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення протягом одного місяця всієї заборгованості яка, склалася з 25.02.2019, оскільки як зазначалось вище, позивач набув право на перерахунок пенсії у п`ятикратному розмірі згідно частиною 3 статті 59 Закону №796-XII з 25.04.2019, а не 25.02.2019.

У свою чергу, стягнення з відповідача заборгованості за період з 25.04.2019 по 30.06.2019 у повній мірі охоплюється зобов`язанням відповідача 1 здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з 25.04.2019 по 30.06.2019, з урахуванням раніше виплачених сум. Відповідно, додаткового судового втручання не потребує.

Стосовно обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку та виплати пенсії суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Суд зазначає, що за своєю суттю відмова перерахувати пенсію у певному розмірі є вольовим рішенням суб`єкта владних повноважень, отже, зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправної відмови в перерахунку та виплати позивачу пенсії з 25.04.2019.

Щодо клопотання позивача про зобов`язання відповідачів надати звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, указаною нормою КАС України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не призведе до очікуваного результату, або що відповідач може створити перешкоди для виконання такого рішення.

Крім того, загальне посилання позивача на порушення його прав у минулому не може бути взято судом до уваги, оскільки позивачем не зазначено конкретні випадки невиконання відповідачами рішень судів щодо виплати заборгованості з пенсій та не надано відповідні докази.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення у справі.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в силу приписів Закону України «Про судовий збір», питання про розподіл судових витрат не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 143, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Мелітопольського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з 25 квітня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за період з 25 квітня 2019 року по 30 червня 2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; .

Відповідач 2 - Мелітопольский відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 72319, Запорізька область, м.Мелітополь, вул.Алексєєва, 2.

Повне судове рішення складено 27.03.2020.

Суддя М.О. Семененко