Справа № 640/22282/19
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 року м. Київ № 640/22282/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), у якому позивач просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві неправомірними в частині не зарахування до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 03.09.1987 по 10.03.2006 в ДУ « 70 управління начальника робіт»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу період роботи ОСОБА_1 з 03.09.1987 по 10.03.2006 в ДУ « 70 управління начальника робіт»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву про призначення пенсії по стажу та заробітку з урахуванням пільгового стажу роботи ОСОБА_1 з 03.09.1987 по 10.03.2006 в ДУ « 70 управління начальника робіт».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно не враховано до пільгового стажу періоди роботи позивача з 03.09.1987 по 10.03.2006 на посаді електрозварника у ДУ « 70 управління начальника робіт». Як зазначив позивач наведений період не включений до пільгового стажу з підстав відсутності підтверджуючих документів протиправно, оскільки зайнятість на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджено відповідними записами трудової книжки, довідками ДУ « 70 управління начальника робіт» та наказами про проведення атестації робочого місця.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що періоди роботи зазначені в довідці від 19.11.2018 № 09, що видана Міністерством оборони України « 70 управління начальника робіт» з 03.09.1987 по 10.03.2006 не можливо зарахувати, оскільки не убачається, що проводилася атестація робочого місця в даній організації.

Зважаючи на те, що стаж роботи позивача на пільгових умовах не можливо підтвердити у встановленому законом порядку, відповідач не вбачає правових підстав для призначення йому пенсії на пільгових умовах.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2019 відкрито спрощене провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Із заявою про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи до суду не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Радянським РУ ГУ МВС України в м. Києві 04.12.1998 (а.с. 10).

Відповідно до відомостей про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача ( а.с. 80-), ОСОБА_1 , зокрема:

- з 03.09.1987 по 10.03.2006 позивач працював на посаді електрозварника в Державній установі « 70 управління начальника робіт»

- з 12.12.2006 по 29.01.2007 позивач працював на посаді електрозварника в Виробничому приватному підприємстві «Жилпромбуд»;

- з 11.07.2007 по 11.10.2007 позивач працював на посаді електрозварника в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інбуд-XXI»;

- з 04.12.2007 по 01.02.2008 позивач працював на посаді електрозварника в Товаристві з обмеженою відповідальністю ВБК «Центренергобуд»;

- з 19.05.2008 по 22.05.2008 позивач працював на посаді електрозварника в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Контакт-Інвест»;

- з 02.06.2008 по 20.08.2008 позивач працював на посаді електрозварника в Закритому акціонерному товаристві «АТЕК»;

- з 15.10.2008 по 16.12.2008 позивач працював на посаді електрозварника в Акціонерній енергопостачальній компанії «Київенерго»;

- з 02.06.2008 по 20.08.2008 позивач працював на посаді електрозварника в Закритому акціонерному товаристві «АТЕК»;

- з 05.03.2009 по 02.04.2009 позивач працював на посаді електрозварника в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Проммонтаж-29»;

- з 09.11.2009 по 18.02.2010 позивач працював на посаді електрозварника в Акціонерній енергопостачальній компанії «Типлові мережі Київенерго»;

- з 26.04.2010 по 26.05.2010 позивач працював на посаді електрозварника в Відкритому акціонерному товаристві «ДБК-3» Будівельно-монтажне управління № 2;

- з 29.07.2010 по 26.05.2010 позивач працював на посаді електрозварника в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Бетон Комплекс»;

- з 20.10.2010 по 03.02.2011 позивач працював на посаді електрозварника в Акціонерній енергопостачальній компанії «Київенерго»;

- з 18.04.2011 по 17.06.2011 позивач працював на посаді електрозварника в Комунальному підприємстві ЖЕК «Діброва»;

- з 27.03.2012 по 23.05.2012 позивач працював на посаді робітника з комплексного обслуговування будинків і споруд 3-го розряду в Комунальному підприємстві по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва №3;

- з 19.07.2012 по 16.08.2012 позивач працював на посаді охоронника відділу охорони магазину №3 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд»;

- з 16.08.2013 по 20.12.2013 позивач працював на посаді електрозварника в Структурному відокремленому підрозділі ПАТ «Київенерго» «Київські теплові мережі»;

- з 26.03.2014 по 25.04.2014 позивач працював на посаді електрозварника в Публічному акціонерному товаристві «Трест Київспецбуд»;

- з 13.08.2014 по 12.09.2014 позивач працював на посаді електрозварника в Шляхово-експлуатаційному управлінні по ремонту та утриманню автошляхів;

- з 18.11.2014 по 31.12.2014 позивач працював на посаді електрозварника в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Житлоліфт»;

- з 01.01.2015 по 26.06.2015 позивач працював на посаді електрозварника в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Бізнес Ліфт»;

- з 27.07.2015 по 15.10.2015 позивач працював на посаді робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків і споруд у будівельну дільницю в Комунальному підприємстві по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва №3;

- з 01.04.2016 по 10.05.2016 позивач працював на посаді електрозварника в Товаристві з обмеженою відповідальністю Холдингова компанія «Енергомонтажвентиляція»;

- з 19.07.2016 позивач працює на посаді електрозварника в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Фасад Констракшн»;

Як вбачається з довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.02.2018 № 01 та від 19.11.2018 № 09, виданих Міністерством оборони України « 70 управління начальника робіт», ОСОБА_1 у період з 03.09.1987 по 10.03.2006 працював повний робочий день в Державній установі « 70 управління начальника робіт» на посаді електрозварник ручного зварювання, що передбачена Списком №2 (18 років 5 місяців 17 днів) (а.с. 96, 169).

ОСОБА_1 досяг 55-річного віку, у зв`язку з чим 27.06.2018 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2 згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.73).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.01.2019 № б/н у призначенні пенсії позивачеві відмовлено. Відмовляючи у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах, відповідач в оспорюваному рішенні зазначив, що згідно наданих документів загальний страховий стаж становить 31 рік 4 місяці 25 днів, з них стаж на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці не визначений, оскільки не надано довідки про проведення пільгової роботи (а.с.53).

Листом від 04.02.2019 №22163/03 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу повідомлено, що періоди роботи зазначені в довідці від 19.11.2018 № 09, що видана Міністерством оборони України « 70 управління начальника робіт» з 03.09.1987 по 10.03.2006 не можливо зарахувати, оскільки не вбачається, що проводилася атестація робочого місця в даній організації (а.с. 54).

28 лютого 2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2 згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 44-45).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.03.2019 № б/н у призначенні пенсії позивачеві відмовлено. Відмовляючи у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах, відповідач в оспорюваному рішенні зазначив, що згідно наданих документів загальний страховий стаж становить 31 рік 4 місяці 25 днів, з них стаж на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці не визначений, оскільки не надано документи про проведення атестації робочого місця (а.с.39).

Листом від 03.04.2019 №69044/03 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу повідомлено, що періоди роботи зазначені в довідці від 19.11.2018 № 09, що видана Міністерством оборони України « 70 управління начальника робіт» з 03.09.1987 по 10.03.2006 не можливо зарахувати, оскільки не вбачається, що проводилася атестація робочого місця в даній організації (а.с.38).

04 червня 2019 року ОСОБА_1 вчергове звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.13).

Листом від 09.07.2019 № 148970/02/С-8576 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу повідомлено, що періоди роботи зазначені в довідці від 19.11.2018 № 09, що видана Міністерством оборони України 70 управління начальника робіт» з 03.09.1987 по 10.03.2006 не можливо зарахувати, оскільки не вбачається, що проводилася атестація робочого місця в даній організації (а.с.13).

Виходячи з викладеного, за результатом розгляду заяви від 28.02.2019 Головним управлінням прийнято рішення від 25.03.2019 № б/н про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2(том 1, а.с. 79-80).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 19.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) та Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Згідно з пунктом 2 розділу XV Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон №1788), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами статті 100 Закону №1788, особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Отже, необхідною умовою для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2.

Статтею 62 Закону №1788 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном (пункт 20 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Спірним у даній справі є питання стосовно зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 03.09.1987 по 10.03.2006 в ДУ « 70 управління начальника робіт».

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (Список №2), відповідач посилається на те, що до пільгового стажу неможливо зарахувати період, зокрема, з 03.09.1987 по 10.03.2006, оскільки робота в шкідливих і важких умовах праці за Списком №2 не підтверджена атестацією робочих місць.

Надаючи оцінку наведеним доводам відповідача, суд зазначає наступне.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі Порядок, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах (п. 2 Порядку).

Згідно з пунктом 4 Порядку, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з МОЗ (п. 8 Порядку).

Відповідно до положень пункту 9 Порядку, перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно з пунктом 3 Порядком застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі Порядок №383, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

За правилами пункту 4 Порядку №383 згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника (пункт 4.2 Порядку №383).

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Комплексний аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Як було зазначено судом раніше, згідно з пунктом 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Судом з`ясовано, що у період роботи позивача в 03.09.1987 по 10.03.2006 в ДУ « 70 управління начальника робіт» (посада «електрозварник ручного зварювання») були чинними положення постанови КМУ від 22.08.1956 №1173, якою було затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і пільгових розмірах.

Згідно з розділом XXXII «Загальні професії» Списку №2, що затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, до професій і посад, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відносяться:

- водолази, старші водолази, водолазні старшини, інструктори по водолазному справі; газозварники, електрозварники і різьбярі, що працюють усередині резервів, баків, цистерн і в відсіках суден, кесонники; паяльщики по свинцю (свинцевопаяльщик); пескоструйщики на очищенні металу, металевих деталей і виробів сухим способом; робітники, зайняті на внутрішньому очищенні резервуарів, баків і цистерн з-під нафтопродуктів і хімічних речовин, а також на очищенні міждонних відсіків і танків суден; робочі і інженерно-технічні працівники, зайняті на роботах з ртуттю, ремонті ртутних приладів, перебиранні ртутних випрямлячів; робочі і інженерно-технічні працівники, зайняті на виробничих ділянках по випробуванню рентгенівської апаратури; робочі, контролери, майстри і старші майстри (в тому числі контрольні), інженери, старші інженери, техніки, технологи та лаборанти, постійно і безпосередньо працюють на установках по гамма-дефектоскопії (просвічування металів); працівники медичних установ, постійно і безпосередньо, що працюють з радіоактивними речовинами; рентгенологи, техніки-рентгенологи, інженери-рентгенологи, лаборанти-рентгенологи, лікарі-рентгенологи і інші працівники, зайняті в рентгенівських кабінетах і лабораторіях; свінцевальщікі (свінцовщікі); травильники і старші травильники.

Список №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, діяв до 11.03.1994.

Потім регулював ці відносини Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, що діяв до 16.01.2003. Цей Список містить в собі розділ XXXIII «Загальні професії», пункт 906, - електрозварники ручного зварювання.

В подальшому чинними були Списки №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003.

Відповідно до розділу XXXIII «Загальні професії (У всіх галузях господарства)» Списку 2, затвердженого вказаною постановою Кабінету Міністрів України, право на пільгову пенсію мають: електрозварники ручного зварювання (код 33).

Таким чином, посада «електрозварник ручного зварювання» (у період з 03.09.1987 по 10.03.2006) була передбачена у вищезазначених Списках №2.

Щодо проведення атестації робочих місць в ДУ « 70 управління начальника робіт», судом встановлено наступне.

Так, з матеріалів справи з`ясовано, що первинна атестація робочого місця позивача проводилась на підставі наказу начальника 70 управління робіт від 20.08.1992 № 198 (а.с.24) в 1992 році, за наслідками чого видано наказ начальника 70 управління робіт від 30.12.1992 № 323 «Про затвердження результатів атестації робочих місць в 70 УНР», яким затверджено перелік професій, які користуються пільгами та компенсаціями за умовами робіт, що виконуються в 70 УНР, серед яких, зокрема, зазначено електрозварники ручного зварювання (а.с.25).

В подальшому атестація проводилась на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05.02.1999 № 15 (а.с.26), за її наслідками видано наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 22.09.1999 № 52 «Про підсумки атестації робочих місць в 70 УНР», яким надано право на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 2, зокрема, електрозварникам ручного зварювання (а.с.21-23).

Атестація робочих місць також проводилась на підставі наказу начальника 70 управління робіт від 27.10.2005 № 51 (а.с.19) в 2005 році, за її наслідками видано наказ начальника 70 управління робіт від 01.12.2005 № 63, яким надано право на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 2, зокрема, електрозварникам ручного зварювання (а.с.16).

З матеріалів пенсійної справи судом установлено, що на підставі атестації робочих місць встановлювалися доплати за важкі умови праці для професії електрозварник ручного зварювання, а також надавалися додаткові відпустки, що підтверджується розрахунками від 16.09.1999 (а.с., 143, 144).

Отже, за позивачем була збережена відпустка за шкідливі умови та особливий характер праці та виплачувалася надбавка за умови праці.

Ураховуючи викладені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що умови праці, в яких працював позивач, не змінювались з моменту проведення атестації у 1992 році, зокрема, умови і характер праці під час проведення атестацій не змінювались в 1999, 2005 роках, отже, позивач весь час працював за професією та в умовах праці, що віднесені до Списку №2.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що період роботи позивача на посаді електрозварника ручного зварювання з 03.09.1987 по 10.03.2006 підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №2.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає про те, що Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві проводилася позапланова перевірка достовірності документів про стаж роботи для призначення пенсії, наданих ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт №1515 від 08.10.2018.

Зі змісту наведеного акту №1515 від 08.10.2018 убачається, що перевіркою достовірності видачі довідки від 28.02.2018 № 01 для підтвердження відомостей наявного пільгового стажу за період роботи з 03.09.1987 по 10.03.2006 в ДУ « 70 УНР» для призначення пенсії ОСОБА_1 встановлено, що наказами про результати атестації робочих місць підтверджено право ОСОБА_1 на пільгове пенсійне забезпечення, в тому числі за професією «електрозварник ручного зварювання». Втім, оскільки первинні документи ДУ « 70 УНР» до перевірки надано не було, підтвердити дані, зазначені у довідці від 28.02.2018 № 01 не убачається можливим (а.с.98-99).

Судом встановлено, що подана ОСОБА_1 до відповідача довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів в ній видана Державною установою Міністерства оборони України « 70 управління начальника робіт» від 28.02.2018 № 01 засвідчена печаткою підприємства та підписами посадових осіб, містить обов`язкові відомості про періоди роботи, характер виконуваної роботи у спірний період та підстави видачі довідки з посиланням на первинні документи.

При цьому, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДУ « 70 управління начальника робіт» зареєстровано за адресою: м. Київ, вул. Артема, буд. 59.

Отже, позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для призначення пенсії.

Та обставина, що відповідач позбавлений можливості реалізувати своє право на проведення перевірки відповідності запису довідки первинним документам з огляду на відсутність окремих первинних документів на підприємстві не може бути наслідком позбавлення позивача права на пільгове пенсійне забезпечення, оскільки довідка видана належним органом та містить усі необхідні реквізити та відомості.

У позовній заяві позивач просить суд визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві неправомірними в частині не зарахування до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 03.09.1987 по 10.03.2006 в ДУ « 70 управління начальника робіт».

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві частині не зарахування до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 03.09.1987 по 10.03.2006 в ДУ « 70 управління начальника робіт».

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При здійснення судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal проти Об`єднаного королівства» (заява № 22414/93) зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України»).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на встановлені обставини та на правове регулювання спірних правовідносин, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.01.2019 «Про пенсійне забезпечення» та від 25.03.2019 «Про пенсійне забезпечення», якими відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу для призначення пенсії за Списком №2 період роботи з 3.09.1987 по 10.03.2006 в ДУ « 70 управління начальника робіт» та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії по стажу та заробітку з урахуванням пільгового стажу роботи позивача з 03.09.1987 по 10.03.2006 в ДУ « 70 управління начальника робіт», суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846№13-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно пункту 4.3 вказаного Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Отже, обов`язок щодо обрахування загального стажу роботи особи та стажу зі шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на пільгову пенсію, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу для призначення пенсії за Списком №2 період роботи ОСОБА_1 з 03.09.1987 по 10.03.2006 в ДУ « 70 управління начальника робіт».

Проте, відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням встановлених судом обставин та наведених вище норм права, суд вважає, що належним способом захисту, який відповідає об`єкту порушеного права в даному випадку є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та документи позивача про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду 31.10.2019 було сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн., згідно з квитанцією від 31.10.2019 № 0.0..1, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.5).

Ураховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем за звернення з позовною заявою судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві частині не зарахування до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 03.09.1987 по 10.03.2006 в ДУ « 70 управління начальника робіт».

3. Визнати протиправними і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.01.2019 «Про пенсійне забезпечення» та від 25.03.2019 «Про пенсійне забезпечення», якими відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розглянути повторно заяву та документи ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

5. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Т.П. Балась