Справа № 640/6926/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

30 березня 2020 року м. Київ № 640/6926/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи

приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків

фінансових послуг

про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (надалі - позивач), адреса: 04070, місто Київ, вулиця Іллінська, будинок 8 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (надалі - відповідач), адреса: 01001, місто Київ, вулиця Грінченка, будинок 3, в якій позивач просить суд

- визнати протиправною та скасувати постанову Нацкомфінпослуг №713/1411/25/9-П від 29 серпня 2019 року про накладення штрафної санкції (штрафу) в сумі 17000,00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, у відповідності до приписів частини 2 статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про застосування штрафних санкцій може бути оскаржено в суді.

Пунктом 5.2 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 20 листопада 2012 року № 2319, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходу впливу у вигляді штрафної санкції (штрафу) може бути оскаржене до Нацкомфінпослуг як колегіального органу протягом 15 календарних днів з дня отримання такого рішення.

Тобто, чинним законодавством встановлений спеціальний п`ятнадцятиденний строк для оскарження до Нацкомфінпослуг або суду рішень про застосування штрафної санкції.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує постанову Нацкомфінпослуг №713/1411/25/9-П від 29 серпня 2019 року про накладення штрафної санкції (штрафу) в сумі 17000,00 грн.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в обґрунтування якої зазначено наступне.

03 вересня 2019 року на адресу позивача надійшла оскаржувана постанова №713/1411/25/9-П від 29 серпня 2019 року про накладення штрафу у розмірі 17000,00 грн.

04 вересня 2019 року позивачем до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг подано відповідну скаргу про скасування вказаної вище постанови.

19 вересня 2019 року позивачем подано до Нацкомфінпослуг заяву про зупинення виконання постанови до винесення рішення за результатами розгляду скарги.

Листом від 25 вересня 2019 року Нацкомфінпослуг на адвокатський запит повідомило про те, що частиною 2 статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» рішення про застосування штрафних санкцій може бути оскаржено в суді та про те, що іншого порядку оскарження не передбачено, а також повідомлено про те, що відповідь на скаргу буде надана в терміни, визначені законодавством.

Проте, як вказано у заяві про поновлення строку, відповіді на скаргу позивач станом на день звернення до суду не отримав.

Враховуючи строки, встановлені для оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, зважаючи на те, що відповідь на адвокатський запит з приводу розгляду скарги була надана відповідача 25 вересня 2019 року, за твердженнями представника позивача, шестимісячний строк для оскарження постанови в судовому порядку спливає 25 березня 2020 року.

Крім того, у заяві зазначено, що 28 лютого 2020 року на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва направлено позовну заяву про визнання протиправною та скасування постанови №713/1411/25/9-П від 29 серпня 2019 року про накладення штрафу у розмірі 17000,00 грн, яка ухвалою суду від 04 березня 2020 року у справі №640/5101/20 повернута позивачу.

Представник позивача не погоджується з ухвалою суду у справі №640/5101/20 та підставами, які в ній викладені, про що зазначає в заяві про поновлення строку для звернення до суду в даній справі.

Як вказує представник позивача, після необґрунтованого повернення судом позовної заяви, формально 04 березня 2020 року пройшов шестимісячний строк для звернення до суду.

Враховуючи вищевикладені обставини, представник позивача просив поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Розглянувши вказану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з наступного.

Як вже було зазначено судом, відповідно до частини 2 статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про застосування штрафних санкцій може бути оскаржено в суді.

Пунктом 5.2 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 20 листопада 2012 року № 2319, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходу впливу у вигляді штрафної санкції (штрафу) може бути оскаржене до Нацкомфінпослуг як колегіального органу протягом 15 календарних днів з дня отримання такого рішення.

Суд зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або направлення адвокатом запитів до відповідних органів з метою виконання укладеного між позивачем та адвокатом договору про надання правової допомоги не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45).

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З позовної заяви вбачається, що позивач 03 вересня 2019 року отримав копію оскаржуваної постанови, 04 вересня 2019 року направив до Нацкомфінпослуг скаргу на цю постанову та відповідь на адвокатський запит щодо розгляду скарги отримав 25 вересня 2019 року.

На скаргу позивача, відповідачем було направлено лист Нацкомфінпослуг від 25 вересня 2019 року №7852/25-9, в якому вказано на необхідність оскарження постанови саме до суду.

Таким чином, відповідач фактично розглянув скаргу позивача на постанову та зазначив, що вона не підлягає оскарженню до Нацкомфінпослуг, а саму відповідь відповідач вказав, що надасть в порядку розгляду звернення.

Тобто, як вказує й сам позивач у позовній заяві та у заяві про поновлення строку для звернення до суду про порушення своїх прав позивач дізнався 25 вересня 2019 року.

У відповідності до абзацу 1 частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Абзацом 2 цієї ж частини статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що у разі якщо особа скористалась своїм право на досудове врегулювання спору та отримала рішення за результатом розгляду скарги, то строк звернення до суду становить три місяці з дня отримання такого рішення, а у разі не прийняття рішення за результатом розгляду скарги - шість місяців.

Зважаючи на те, що позивач самостійно правильно визначив дату, коли він дізнався про порушення свого права, як 25 вересня 2019 року, строк звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою становить саме три місяці, а не шість, як помилково зазначає позивач.

Враховуючи вищевикладене, строк звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою сплинув 25 грудня 2019 року, в той час, коли з вказаною позовною заявою позивач звернувся лише 19 березня 2020 року.

Більш того, обґрунтовуючи поважність причин пропуску спеціального п`ятнадцятиденного строку для звернення до адміністративного суду з відповідною позовною заявою позивач посилається, у тому числі, й на те, що він вже звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва з відповідною позовною заявою про оскарження постанови, проте, ухвалою суду від 04 березня 2020 року, з якою представник позивача не погоджується, позовну заяву було повернуто.

З цього приводу, суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2020 року у справі №640/5101/20, яка отримана уповноваженою особою позивача 13 березня 2020 року, не оскаржена позивачем, хоча й представник позивача у заяві про поновлення строку для звернення посилається на те, що він не погоджується з нею.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що станом на момент звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою (19 березня 2020 року), ухвала суду від 04 березня 2020 року у справі №640/5101/20 не набрала законної сили та позивач, у разі його незгоди з обставинами, що стали підставою для повернення позовної заяви, мав право оскаржити її у встановленому законом порядку, проте, позивач правом не скористався, а тому посилання представника позивача у заяві про поновлення строку для звернення до суду на незгоду з ухвалою суду в іншій справі не може бути розцінено судом як поважна причина для поновлення такого строку.

Більш того, як вже було зазначено, строк звернення до адміністративного суду у позивача для звернення з цією позовною заявою сплинув 25 грудня 2019 року, тобто, навіть раніше ніж позивач вперше звернувся до суду з позовом про оскарження постанови №713/1411/25/9-П від 29 серпня 2019 року про накладення штрафу у розмірі 17000,00 грн. Об`єктивні причини, які перешкоджали звернутись позивачеві протягом встановленого законодавством строку із цим позовом, тобто до 25.12.2019, суду не повідомлені.

Таким чином, суд не вбачає поважних причин для поновлення строку звернення до адміністративного суду, з підстав, зазначених у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, а тому позивачу необхідно надати суду заяву, в якій зазначити інші підстави, з яких вказаний строк було пропущено.

У відповідності до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд зазначає, що строки звернення до адміністративного суду є аналогом інституту позовної давності, який належить до галузей матеріального приватного права. Під строком звернення до адміністративного суду з позовною заявою слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно - правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про захист своїх прав, свобод чи інтересів, а дотримання такого строку звернення є однією з умов для реалізації права на звернення до суду. Після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, при цьому, законодавцем врегульовано питання щодо необхідності зазначення поважних підстав для поновлення такого строку.

Аналізуючи викладені вище обставини та надані докази у їх сукупності, враховуючи те, що підстави, з яких позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, визнані судом неповажними, суд дійшов висновку про необхідність надання позивачу додаткового десятиденного терміну для звернення до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити інші підстави для його поновлення.

Керуючись статтями 122, 123, 160 - 162, частиною 1, 2 статті 169, статтями 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Клочкова