Справа № 200/12961/19-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 р. Справа№200/12961/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., при секретарі судового засідання Гаврик М.М.,

від представників сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача Вовченко С.П., за наказом.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (вул. Митрополитська 177А, м. Маріуполь, 87547 Код )

до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, код за )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

УСТАНОВИВ:

06 листопада 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду подана позовна заява Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення на загальну суму 85 649,67 гривень від 20 серпня 2019 року № та , якими застосовано штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб.

Ухвалою суду від 08 листопада 2019 року позов залишено без руху та позивачу встановлений строк 10 днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків шляхом належного оформлення позовної заяви відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, надання (надіслання) суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору.

20 листопада 2019 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 04 грудня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

14 січня 2020 року розгляд справи за позовом Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 10 лютого 2020 року, яке в подальшому відкладено на 10 березня 2020 року. Ухвалою суду від 10 березня 2020 року підготовче провадження у справі закрито та розгляд справи по суті призначено на 30 березня 2020 року.

Позові вимоги обґрунтовані тим, що перевірка своєчасності сплати грошових зобов`язань здійснена на підставі аналізу звітних податкових декларацій позивача за 2018 та 2019 роки. Вказані податкові декларації взяті податковим органом за основу при визначенні розміру грошових зобов`язань з земельного податку та орендної плати з юридичних осіб, а також при прийнятті рішень про застосування штрафних санкцій за прострочення сплати таких грошових зобов`язань.

Позивач зазначає, що відповідальність, штрафні (фінансові) санкції, що виникли у платників податків в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, до платників податків не застосовуються. Отже, позивач вважає, що саме від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності було звільнено КП Компанія Вода Донбасу в особі Регіонального управління з експлуатації каналу КП 'Компанія Вода Донбасу. Вказує, що платник, який звільнений законодавством України від обов`язку сплати за користування земельними ділянками, не може нести відповідальність, у тому числі у вигляді штрафів, за порушення строку виконання зобов`язання.

Також посилається на те, що Торгова-промислова палата України засвідчила настання обставин непереборної сили (форс-мажору) для Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу - сертифікатами (висновками) № 1735 від 25.11.2014р. №5270/05- 4 з 10.06.2014р. при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються оправлення та сплати податків та обов`язкових платежів № 1517 від 17.11.2014р. № 4883/05-4 з 10.06.2014р. при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації.

Вважає, що податкові повідомлення - рішення № та № від 20.08.2019р. про сплату штрафу за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку суперечать законодавству України, таким чином вони є неправомірними та підлягають скасуванню. Просить задовольнити позовні вимоги.

Окрім цього, позивачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з введенням надзвичайного стану.

Суд, розглянувши вказане клопотання про відкладення розгляду справи зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цім Кодексом строку з таких підстав:

- неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання (п.1).

Про що суд зазначає, що позивач був належним чином повідомлений про дату, місце та час судового засідання.

- якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення (п.5).

Суд зазначає, що позивачем надані суду всі необхідні докази, з яких вбачається його позиція по суті спору.

Разом із тим, відповідно до частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно частини 9 вказаної статті, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах, в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява № 8273/78, § 25, "Varela Assalino contre le Portugal" (заява № 64336/01)).

Європейський суд з прав людини вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів. Крім того, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не представив переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив про те, що податковий орган діяв виключно в межах власних повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та Податковим кодексом України. Вказує, що спірні податкові повідомлення рішення прийняті податковим органом правомірно, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Розглянувши матеріали справи, суд установив наступне.

Позивач, Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (вул. Митрополитська 177А, м. Маріуполь, 87547 Код ) діє в особі Регіонального управління з експлуатації каналу (поштова адреса - вул. Університетська, 13, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, фактичне розташування вул. Академіка Павлова, 31, м. Горлівка, Донецька область, 84626 Код , тел.(06242)4-01-17). Юридичною адресою КП «Компанія «Вода Донбасу» з 04.12.2014р. є м. Маріуполь Донецької області, але фактичним місцезнаходженням апарату управління підприємства залишається м. Донецьк. У той же час, м. Маріуполь входить до переліку населених пунктів, де здійснювалась антитерористична операція. Крім того, обставини, за яких у позивача фактично виникла неспроможність виконання зобов`язань з подачі декларацій з рентної плати за користування надрами є обставини непереборної сили, що відповідає приписам статті 14-1 Закону України «Про Торгово промислові палати України» із зарахуванням змін, внесених Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до податкового органу подані наступні податкові декларації, якими визначено податкові (грошові) зобов`язання платника податків з орендної плати з юридичних осіб, а саме:

за 2018 рік № , від 12 лютого 2018 року;

за 2019 рік № від 08 лютого 2019 року (а.с. 7).

Судом установлено, що податковим органом 17 липня 2019 року на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п. 75.1 ст.75 в порядку статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку з питання своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) згідно податкової декларації за 2018 рік №, № від 12.02.2018 р. та за 2019 рік № від 08.02 2019 о код платежу - 18010500.

За результатами перевірки складений Акт про результати камеральної перевірки з питання своєчасності сплати узгодженого грошового зобов`язання з плати за землю (земельного податку та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) Регіонального управління з експлуатації каналу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (а.с. 6, 7).

Відповідно до Акту перевірки земельні ділянки, що є об`єктом оподаткування Платника податків знаходяться на території: населеного пункту Райгородок та Малинівка.

Перевірка своєчасності сплати грошових зобов`язань здійснена на підставі аналізу звітних податкових декларацій (податкових розрахунків) платника податків за 2018 та 2019 роки, що були подані 12 лютого 2018 року та 08 лютого 2019 року.

Вказані податкові декларації взяті податковим органом за основу при визначенні розміру та прийняття рішення про застосування штрафних санкцій за прострочення сплати таких грошових зобов`язань.

На підставі Акту перевірки податковим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№ від 20 серпня 2019 року, відповідно до якого встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання із земельного податку, визначеного пп. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України зобов`язано платника податків сплатити штраф у сумі 79 002,11 гривень за платежем земельний податок з юридичних осіб (а.с. 8);

№ від 20 серпня 2019 року, відповідно до якого встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання із земельного податку, визначеного пп. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України зобов`язано платника податків сплатити штраф у сумі 6 647,56 гривень за платежем земельний податок з юридичних осіб (а.с. 9).

28 серпня 2019 року позивач направив на адресу ДФС України скаргу на спірні податкові повідомлення рішення та просив визнати їх протиправними та скасувати (а.с. 10-11).

Рішенням ДФС України від 28 жовтня 2019 року № 7446/6/99-00-08-05-05 скаргу залишено без задоволення, спірні податкові повідомлення рішення без змін (а.с. 12, 13).

Як вбачається з матеріалів справи, 17 листопада 2014 року та 25 листопада 2014 року за №№ 1517 та 1735 Торгово-промисловою палатою України позивачу видані Сертифікати № 5270/05-4 та № 4883/05-4, якими засвідчено факт настання обставин непереборної сили (форс-мажору) для Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу та зазначено, що при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються оправлення та сплати податків та обов`язкових платежів та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації (а.с. 14, 15).

В матеріалах справи наявні платіжні доручення щодо сплати позивачем власних зобов`язань з земельного податку за період 2018-2019 роки. Також позивачем підтверджено, що земельні ділянки знаходяться на території населених пунктів Райгородок та Малинівка.

З огляду на зміст позовних вимог, враховуючи докази, які додані до матеріалів справи, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), спірним питанням цієї справи є правомірність застосування податковим органом штрафу за порушення строків сплати суми грошового зобов`язання із земельного податку відповідно податкових розрахунків з земельного податку за 2018 року та 2019 року.

Оцінивши за правилами статті 90 КАС України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI ( далі ПК України).

Відповідно до п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначає, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

У відповідності п. 54.1 ст. 54 цього Кодексу крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 57.1. статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас, спірним в даній справі є правомірність нарахування позивачу штрафних санкцій за порушення строків сплати грошового зобов`язання з земельного податку за період за 2018 2019 роки в розрізі вимог Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції № 1669-VII.

Як встановлено підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов`язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Пунктом 288.7 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Платники плати за землю самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями (пункт 286.2 статті 286 Податкового кодексу України).

Податкове зобов`язання щодо плати за землю визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 Податкового кодексу України).

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового Кодексу України).

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції № 1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до статті 6 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції визначено, що: «Звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону».

Згідно з приписами частини 4 статті 4 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції № 1669-VII перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію. (Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р).

У межах спірних правовідносин накладення штрафу відбулося за період з 2018 року по 2019 рік, тобто в період дії статті 6 Закону України № 1669 з урахуванням змін, внесених 08.06.2016 року Законом України від 17.05.2016 р. №1365-VIII «Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Населені пункти Райгородок та Малинівка, де розташовані земельні ділянки позивача, знаходяться хоча й на території де проводилася антитерористична операція, проте, у розумінні Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції № 1669-VII, зокрема, статті 6 та 4 не відносяться до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та, що розташовані на лінії зіткнення.

Щодо сертифікатів Торгово-промислової палати України, якими позивачу засвідчено настання обставин непереборної сили, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 10 Закону № 1669-VII, протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

За положеннями статті першої цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Статтею 14 -1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні (в редакції від 02.09.2014) визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою статті 14 вказаного вище Закону визначено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який набрав чинності з 18.12.2014 та чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 6.1. вказаного Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2.)

Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України/регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.

Аналізуючи вищезазначені норми суд дійшов висновків що, засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин;

сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Таким чином надані позивачем Сертифікати (висновки) Торгово-промислової палати від 17 листопада 2014 року та 25 листопада 2014 року за №№ 1517 та 1735 не є належним доказом, який посвідчує обставини непереборної сили відносно порушення строків сплати суми узгодженого грошового зобов`язання в період з 2018 2019 рік, оскільки такий виданий, більше ані ж за 3 роки до спірних правовідносин, і фактично засвідчує обставини непереборної сили у період з 14.04.2014 до моменту його видачі - 17.11.2014р. та 25.11.2014р.

Зазначення у вказаних Сертифікатах того, що на момент їх видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо не є доказом того, що такий Сертифікат засвідчує відповідні обставини безстроково, тобто на майбутнє, навпаки, враховуючи, що у грудні 2014 року, Порядок засвідчення форс-мажорних обставин був затверджений в новій редакції, який має застосовуватись до спірних правовідносин та в якому фактично було уточнено, що якщо на момент видачі Сертифікату обставини непереборної сили тривають та період дії яких встановити неможливо, то, заявник має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату.

Частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду від 01.10.2019р. у справі № 805/385/17-а викладено ряд важливих висновків щодо правозастосування у контексті спірних правовідносин, а саме:

- на час виникнення спірних правовідносин, з жовтня 2015 року по березень 2016 року, діяв порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений регламентом, що затверджений Рішенням Призидії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014р. № 44 (5), який і має застосовуватись до спірних правовідносин;

- Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому, податковому та / чи іншим зобов`язанням / обов`язком, виконання, якого настало згідно нормативно-правових актів, проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо такий сертифікат виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити не можливо, заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутись до ТПП України для засвідчення форс мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Таким чином, суд зазначає, що у відповідності до положень спеціального Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції позивач як суб`єкт господарювання, який здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції, не звільнений від обов`язку сплати податку за землю (орендної плати за землю) з червня 2016 року.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229, 230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (вул. Митрополитська 177А, м. Маріуполь, 87547 Код ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, код за ) про скасування податкових повідомлень рішень на загальну суму 85 649,67 гривень від 20 серпня 2019 року № та , якими застосовано штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 30 березня 2020 року. Повний текст рішення виготовлено та підписано 30 березня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова