Справа № 400/3926/19
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2020 р. Справа № 400/3926/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,Миколаїв,54020
про:визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок трудового стажу у подвійному розмірі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за періоди роботи з 15.08.1981 року по 19.06.1995 року з урахуванням стажу роботи у подвійному розмірі за відповідні періоди, починаючи з дня призначення йому пенсії.

Ухвалою від 15.11.2019 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у період з 15.08.1981 року по 19.06.1995 року він працював у виправній колонії ІН 316/5, яку у 1983 році реорганізовано в спеціальну установу для тримання засуджених, хворих на туберкульоз. З 1995 році в колонії тримали засуджених, хворих на відкриту форму туберкульозу. Стаж роботи у зазначених закладах, відповідно до законодавства, зараховується в подвійному розмірі. Отже, відмова ГУ ПФУ у перерахуванні страхового стажу позивачу є необґрунтованою.

Відповідач надав відзив на позов, в кому в задоволенні вимог позивача просив відмовити. В своєму відзиві відповідач зазначив, що позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на норми Закону України № 1058, в той час як пенсія йому була призначена відповідно до норм Закону України № 2262, відповідно до норм якого порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач у період з 15.08.1981 року по 19.06.1995 року проходив службу у Державному департаменті України з питань виконання покарань.

З 1995 року позивач перебуває на обліку ГУ ПФУ та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі та раніше за текстом - Закон України № 2262).

12.09.2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ з заявою, в якій просив зарахувати період роботи з 15.08.1981 року по 19.06.1995 року у подвійному розмірі, оскільки даний період позивач працював у закладі, прирівняному до туберкульозної лікарні.

Листом від 03.10.2019 року № 4126-К-07 відповідач повідомив позивача, що обчислення грошового забезпечення та вислуги років військовослужбовцям та іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України № 2262, належить до компетенції міністерств та інших органів, в яких вони проходили службу. Крім того, вислуга років для призначення пенсії, обчислена відповідно до законодавства, яке діяло на день звільнення зі служби, перегляду не підлягає.

Не погоджуючись з зазначеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон України № 1788) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Стаття 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05.07.2001 року № 2586-ІІІ (далі - Закон України № 2586) туберкульоз визначено як соціально небезпечну інфекційну хворобу, що викликається мікобактеріями туберкульозу, а протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 Закону України № 2586, працівникам протитуберкульозних закладів, які надають медичну допомогу хворим на туберкульоз, працюють із живими збудниками туберкульозу чи матеріалами, що їх містять, здійснюють догляд за хворими на туберкульоз та/або прибирання приміщень, у яких перебувають такі хворі, встановлюються підвищені посадові оклади у зв`язку із шкідливими і важкими умовами праці, надбавка за вислугу років та інші надбавки і доплати. Перелік робіт, професій і посад, зайняття яких дає право на підвищені посадові оклади, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Умови та розміри оплати праці працівників протитуберкульозних закладів визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України № 2586 працівники протитуберкульозних закладів, зазначені у частині першій статті 22 цього Закону, мають право на: щорічну відпустку тривалістю 36 календарних днів; щорічне безоплатне одержання путівки для санаторно-курортного лікування; пенсію за віком на пільгових умовах у порядку, встановленому пенсійним законодавством.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі та раніше за текстом - Закон України № 1058) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

03.01.1974 року на підставі наказу МВС УСРС № 018 виправна колонія ІН-316/5, в якій проходив службу позивач установа була перепрофільована у лікувально-трудовий профілакторій. У 1980 році ЛТП було перепрофільована в колонію для утримання засуджених загального режиму. З 27.06.1983 року колонія реорганізована в спеціалізовану установу для тримання засуджених, хворих на туберкульоз. З 1995 року в установі тримаються засуджені, хворі на відкриту форму туберкульозу.

Відповідно до наказу МВС України № 836 від 03.12.1996 року виправна колонія ІН-316/15 входила до спеціалізованих установ і міжобласних лікарень УВП, до яких направляються засуджені хворі на туберкульоз. Відповідно до наказу ВМС України № 556 від 11.10.1994 року виправна колонія входила до спеціалізованих установ і міжобласних Лікарень УВП, до яких направляються засуджені хворі на туберкульоз. На підставі наказу МВС України № 74 від 12.02.1993 року виправна колонія ІН-316/15 входила до спеціалізованих установ і міжобласних лікарень УВП, до яких направляються засуджені хворі на туберкульоз.

Як зазначалось вище, позивачу пенсію призначено на підставі Закону України № 2262.

Відповідно до ст. 10 Закону України № 2262 та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» з 01.01.2007 органи Пенсійного фонду України здійснюють функції з призначення (перерахунку) і виплати пенсій військовослужбовцям та іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з Законом України № 2262.

На виконання зазначеної постанови управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області з 01.01.2007 року передано пенсійну справу позивача до ГУ ПФУ.

Одночасно з цим:

У відповідності до ст. 17-1 Закону України № 2262, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно положень ст. 17-2 Закону України № 2262, обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

Перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393.

З матеріалів справи вбачається, що вислугу років позивачу враховано на підставі розрахунку, підписаного зам. Начальника УРЛС УВС Миколаївської області.

При цьому, у відповідності до ст. 63 Закону України № 2262, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 45).

У відповідності до п. 1 - 3 Постанови № 45 пенсії, призначені відповідно до Закону України № 2262 у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Службі судової охорони (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Отже, перерахунок пенсії позивача можливий лише на підставі підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом України № 2262, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України та на підставі належним чином оформленої довідки.

Враховуючи викладене, в даному випадку у ГУ ПФУ відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача.

Крім того, суд звертає увагу, що у листі від 03.10.2019 року № 4126-К-07, ГУ ПФУ радило позивачу з питанням щодо правильності обчислення вислуги років звертатись до сектору із соціально-гуманітарних питань Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Миколаївській області».

Далі, на підтвердження своєї позиції позивач у своєму позові посилається на рішення ВАСУ по справі № К/800/23381/15.

Суд звертає увагу на те, що предметом розгляду в зазначеній справі була також вимога в зарахуванні в подвійному розмірі періоду роботи у виправній колонії для засуджених, хворих на туберкульоз, але при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058.

Але пенсію позивачу призначено на підставі Закону України № 2262. На це також наголошує у своєму відзиві й відповідач.

За таких обставин, суд погоджується з позицією відповідача, та не приймає доводи позивача щодо посилання на практику ВАСУ, викладену у рішенні № К/800/23381/15.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд відмовляє позивачу в задоволенні його позову.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 241 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволення позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, 13844159) про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок трудового стажу у подвійному розмірі та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за періоди роботи з 15.08.1981 року по 19.06.1995 року з урахуванням стажу роботи у подвійному розмірі за відповідні періоди, починаючи з дня призначення йому пенсії - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.03.2020 року.

Суддя О.В. Малих