Справа № 420/5347/19
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/5347/19
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року (суддя Тарасишина О.М., м. Одеса, повний текст рішення складений 29 листопада 2019 року) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправним наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправним та нечинним наказ №01-13/361 від 16.08.2019 року про скасування права на початок виконання будівельних робіт, набуте ОСОБА_1 на підставі повідомлення про початок будівельних робіт серії ОД №635 від 18.12.2013 року «реконструкція житлового будинку зі збільшенням площі за рахунок надбудови другого поверху та прибудови та реконструкції госпспоруд» за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради зареєструвати повідомлення про зміну даних у повідомленні про початок будівельних робіт серії ОД № 635 від 18.12.2013 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано наказ №01-13/361 від 16.08.2019 року про скасування права на початок виконання будівельних робіт, набуте ОСОБА_1 , на підставі повідомлення про початок будівельних робіт серія ОД №635 від 18.12.2013 року «реконструкція житлового будинку зі збільшенням площі за рахунок надбудови другого поверху та прибудови та реконструкція госпспоруд» за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано Управління державного архівного-будівельного контролю Одеської міської ради повторно розглянути повідомлення про зміну даних у повідомленні про початок будівельних робіт серії ОД №635 від 18.12.2013 року з урахуванням висновків суду. Стягнуто з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.).

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради у зв`язку з необхідністю проведення перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об`єкта до експлуатації проведено позапланову перевірку на об`єкті «Реконструкція житлового будинку зі збільшенням площі за рахунок надбудови другого поверху та прибудови та реконструкції господарських споруд» за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведеної перевірки встановлено, що згідно з договором №187 від 26.03.1954 р. земельна ділянка загальною площею 500 кв.м відведена під будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_2 .

Відтак, апелянт вважає, що замовник будівництва не надав документи, які посвідчують право власності або користування земельною ділянкою. Також у ході перевірки встановлено, що будівельний паспорт №01-07/549 від 27.11.2013 р. управлінням архітектури і містобудування Одеської міської ради не видавався, що свідчить про наведення позивачем у повідомленні про початок виконання будівельних робіт №ОД 35 від 18.12.2013 р. недостовірних даних.

Отже, на думку апелянта, вищезазначене свідчить про порушення приписів п. 11 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13.04.2011 р. Такими чином наказом №01-13/361 від 16.08.2019 р. правомірно скасовано право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів з незначними наслідками (СС1) робіт №ОД 35 «Реконструкція житлового будинку зі збільшенням площі за рахунок надбудови другого поверху та прибудови та реконструкції господарських споруд» за адресою: АДРЕСА_2 Одеса АДРЕСА_1 .

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, в тому числі, …3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно з порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 р. (далі - Порядок №553), на підставі наказу №01-13/273 ДАБК від 25.06.2019 р. у зв`язку з необхідністю проведення перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об`єкта до експлуатації (вх. №01-18/389-и/в від 02.07.2019 р.) та направлення для проведення позапланового заходу №001300 від 08.07.2019 р. проведено позапланову перевірку на об`єкті «Реконструкція житлового будинку зі збільшенням площі за рахунок надбудови другого поверху та прибудови та реконструкції господарських споруд» за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведеної перевірки встановлено, що згідно з договором №187 від 26.03.1954 р. земельна ділянка загальною площею 500 кв.м відведена під будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_2 . При цьому замовник будівництва не надав документи, які посвідчують право власності або користування земельною ділянкою.

Також у ході перевірки встановлено, що будівельний паспорт №01-07/549 від 27.11.2013 р. управлінням архітектури і містобудування Одеської міської ради не видавався, що, на думку відповідача, свідчить про наведення позивачем у повідомленні про початок виконання будівельних робіт №ОД 35 від 18.12.2013 р. недостовірних даних, що призвело до порушення приписів п. 11 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13.04.2011 р.

За наслідками перевірки складено акт за результатами планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності №001300 від 23.07.2019 р., протокол про адміністративне правопорушення від 23.07.2019 р. та видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №471/19 від 23.07.2019 р.

За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про адміністративне правопорушення №604/19 від 96.98.2019 р., якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 96 КУпАП.

Наказом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №01-13/361 від 16.08.2019 р. відповідно до ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», на підставі акту перевірки, доповідної записки головного спеціаліста інспекційного відділу №2 ОСОБА_3 , скасовано право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів з незначними наслідками (СС1) робіт №ОД 35 «Реконструкція житлового будинку зі збільшенням площі за рахунок надбудови другого поверху та прибудови та реконструкції господарських споруд» за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач, не погоджуючись з зазначеним наказом відповідача, звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем дотримано вимоги містобудівного законодавства.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Правовідносини з приводу видачі документів дозвільного характеру у сфері будівельної справи регламентуються приписами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про основи містобудування», Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №466 (далі - Порядок №466).

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р. №3038-VI встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: 1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Рішенням Одеської міської ради №579-VII від 27.04.2016 р. затверджено Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради у новій редакції, відповідно до п. 1 якого Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створено відповідно до законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність» та інших нормативно-правових актів з метою здійснення архітектурно-будівельного контролю на території м. Одеси.

Згідно п. 10 вказаного Положення Управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації щодо об`єктів, розташованих у межах відповідних населених пунктів.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать, зокрема, надання (отримання, реєстрація), відмова у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у випадках та відповідно до вимог, встановлених законом.

Механізм набуття права на виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 (далі - Порядок №466).

Згідно абзацам 1, 4 п. 2 Порядку №466 будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту; підготовчі роботи - роботи з підготовки земельної ділянки, влаштування огородження будівельного майданчика та знесення будівель і споруд, порушення елементів благоустрою в межах відведеної земельної ділянки, вишукувальні роботи, роботи із спорудження тимчасових виробничих та побутових споруд, необхідних для організації і обслуговування будівництва, улаштування під`їзних шляхів, складування будівельних матеріалів, підведення тимчасових інженерних мереж, а також з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень.

Абзацом 6 п. 2 Порядку №466 визначено, що реєстрація - внесення даних до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр).

Згідно п. 4, п. 5 Порядку №466 підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, можуть виконуватися замовником після набуття права на земельну ділянку відповідного цільового призначення та подання повідомлення про початок виконання підготовчих робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Виконання підготовчих робіт може здійснюватися на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - дозвіл).

Будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта; видачі замовнику дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Згідно пункту 11 Порядку №466 замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні, за виконання будівельних робіт без подання повідомлення та за порушення вимог, визначених цим Порядком, відповідно до Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно наданих позивачем документів встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, наявна інформація щодо реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт №ОД 35 від 18.12.2013 р. «Реконструкція житлового будинку зі збільшенням площі за рахунок надбудови другого поверху та прибудови та реконструкції господарських споруд» за адресою: м. Одеса, вул. Літня, 15.

Відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт №ОД 35 від 18.12.2013 р. позивач виконав реконструкцію житлового будинку за будівельним паспортом №01-07/549, виданим 27.11.2013 р. управлінням архітектури і містобудування Одеської міської ради.

Відповідно до п. 3 ч. 7 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути скасовано відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього ж Закону право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що належать до І-ІІІ категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Частина 2 ст. 39-1 Закону передбачає, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Отже суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути скасовано у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту наведення у ньому недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Абз. 7 та 8 п. 22 Порядку №466 передбачено, що у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, а також те, що підставою для скасування декларації про початок будівництва є встановлений факт здійснення самочинного будівництва, зокрема, якщо: будівництво здійснюється на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети; будівництво здійснюється за відсутності документа, який дає право виконувати будівельні роботи; будівництво здійснюється за відсутності затвердженого проекту або будівельного паспорту; скасовано містобудівні умови та обмеження, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що такі порушення, як розроблення та затвердження проектної документації на об`єкті будівництва з порушенням вимог містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки не є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, відповідно за таке порушення не можуть застосовуватися наслідки, визначені ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Вказана правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 р. №826/20445/16.

Доводи апелянта в обґрунтування правомірності оскаржуваного наказу щодо порушення позивачем п. п. 3.2, 4.8 ДБН А.2.2.-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки проектна документація погоджувалась позивачем до прийняття ДБН А.2.2.-3-2014, що свідчить про відсутність правових підстав для поширення його норм на спірні правовідносини.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що перевірку достовірності відомостей, вказаних у повідомленні про початок будівельних робіт серії ОД №635 від 18.12.2013 року «Реконструкція житлового будинку зі збільшенням площі за рахунок надбудови другого поверху та прибудови та реконструкції госпспоруд» за адресою: м. Одеса, вул. Літня, 15, здійснено під час його реєстрації, таким чином ці дані вже були перевірені відповідачем.

Крім того, колегія суддів враховує, що станом на час прийняття оскаржуваного наказу ще не сплинув строк виконання припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №471/19 від 23.07.2019 р., яким надано термін для усунення вимог містобудівного законодавства шляхом наведення достовірних даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт до 23.08.2019 р.

Однак, незважаючи на вчинення позивачем дій щодо виконання вимог вказаного припису та подання повідомлення про зміну даних у повідомленні про початок будівельних робіт серії ОД №635 від 18.12.2013 року, відповідач наказом №01-13/361 від 16.08.2019 р. скасовано право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів з незначними наслідками (СС1) робіт №ОД 35 «Реконструкція житлового будинку зі збільшенням площі за рахунок надбудови другого поверху та прибудови та реконструкції господарських споруд» за адресою: м. Одеса, вул. АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 .

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зазначений наказ є передчасним та таким, що порушує принцип правової визначеності.

Згідно до положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

За приписами ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Частиною 4 ст. 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

За приписами ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Зі змісту норм чинного законодавства вбачається, що відповідач, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень.

Згідно правової позиції Верховного Суду України (постанова від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15), суд при прийнятті рішення повинен визначити такий спосіб відновлення порушеного права, який є ефективним та який виключив би подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішуючи дану справу дійшов вірного висновку про необхідність ефективного захисту прав та інтересів позивача, що ґрунтується на чинному законодавстві України, шляхом визнання протиправним та скасування наказу №01-13/361 від 16.08.2019 року про скасування права на початок виконання будівельних робіт, набуте ОСОБА_1 , на підставі повідомлення про початок будівельних робіт серія ОД №635 від 18.12.2013 року «реконструкція житлового будинку зі збільшенням площі за рахунок надбудови другого поверху та прибудови та реконструкція госпспоруд» за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання Управління державного архівного-будівельного контролю Одеської міської ради повторно розглянути повідомлення про зміну даних у повідомленні про початок будівельних робіт серії ОД № 635 від 18.12.2013 року з урахуванням висновків суду.

Як зазначено в рішенні по справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії» і «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах («Онер`їлдіз проти Туреччини»).

За приписами ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Згідно з ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п.29).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржувалася, що, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, обумовлює межі перегляду даного судового рішення апеляційним судом.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов