Справа № 826/9086/18
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 року м. Київ № 826/9086/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Антаріо ЛТД"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування Наказу №9496 від 06.06.2018
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Антаріо ЛТД» з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві в якому просило: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № 9496 від 06.06.2018р. про проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваний наказ є протиправним та таким, що не відповідає вимогам податкового законодавства, оскільки відповідач не мав законних підстав для призначення документальної позапланової виїзної перевірки. Так, позивач наголосив, що підстава для проведення перевірки, яка визначена в наказі не передбачена нормами Податкового кодексу України, а відтак оскаржуваний наказ є протиправним.

Відповідачем подано відзив на адміністративний в якому зазначає про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем на запит відповідача документальні підтвердження надані не в повному обсязі. З огляду на вищевикладене просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 19.10.2017р. Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві направлено позивачу лист № 32915/10/26-15-14-04-04-12 «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)» в якому просило ТОВ «Антаріо ЛТД» надати письмові пояснення та копії документів, засвідчені підписом та скріплені печаткою ТОВ «Антаріо ЛТД» щодо господарських відносин, виду обсягу і якості операцій та розрахунків із ПП «Інтера Актив», а також надати пояснення щодо цільового призначення отриманих товарів та послуг, придбання яких документально оформлено у відносинах із контрагентом.

Листом ТОВ «Антаріо ЛТД» від 17.11.2017р. № 17-11/2017 надано відповідь на вищезазначений лист в якому повідомлено про те, що позивачем у ПП «ІНТЕРА АКТИВ» замовлялися послуги з медіа планування рекламних компаній та аналітичний аналіз заданої цільової аудиторії у 2017 році, рекламні послуги. Послуги було надано в повному обсязі, претензії сторони одна до одної не мають. До вищезазначеного листа додано документи, а саме три копії договорів з додатками.

Отримавши вищезазначену відповідь та відповідно до п.п. 78.1.4 п.78.1 ст. 78 ПК України у зв`язку з наданням документальних підтверджень не повному обсязі на письмовий запит Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 19.10.2017р. № 32915/10/26-15-14-04-04-12 відповідачем видано наказ від 06.06.2018р. № 9496 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Антаріо ЛТД»».

До проведення перевірки посадові особи відповідача допущені не були, про що складено акт «Акт про відмову у допуску до перевірки ТОВ «Антаріо ЛТД» від 13.06.2018р. № 961/26-15-14-04-04.

Позивач вважаючи вищезазначений наказ відповідач від 06.06.2018р. № 9496 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Антаріо ЛТД»»протиправним звернувся до суду з позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Відповідно до підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 ПК України для здійснення функцій, визначених законом, контролюючі органи мають право: отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Як встановлено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Абзацом першим пункту 75.1 статті 75 ПК України (в редакції, чинній на час призначення перевірки) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

В силу підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Статтею 78 Податкового кодексу України передбачено порядок проведення документальних позапланових перевірок.

Відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Таким чином, документальна позапланова виїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України виникає за наявності таких умов: виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; ненадання платником пояснень та їх документального підтвердження на запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня отримання запиту, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію.

Зазначені у підпункті 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України обставини є юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує подальшу реалізацію контролюючим органом свого права на проведення документальної позапланової перевірки.

Отже, лише дотримання цих вимог може бути належною підставою для призначення та проведення перевірки.

Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 17.05.2019р. у справі №823/2530/18, адміністративне провадження №К/9901/2543/19.

Відповідно до підпунктів 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов`язаний: подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів; подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.

Згідно з пунктом 73.3 статті 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Проаналізувавши зміст запиту відповідача, суд встановив, що такий містить: підстави для його надіслання (виявлення за результатами аналізу показників, що містяться у податкових деклараціях з ПДВ, поданих платником податків за відповідні періоди та податкової інформації отриманої й опрацьованої відповідно до п.74.1 ст. 74 ПК України); в ньому зазначено інформацію, яка це підтверджує (відсутність працівників на підприємстві в ланцюгу постачання ідентифікованих товарів відсутній імпортер товарів, а також відповідні послуги із залучення стороннього трудового ресурсу не придбавалися); перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати (конкретизований, але не виключний).

За таких обставин, враховуючи, що запит відповідача відповідає вимогам пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, суд дійшов висновку про те, що у платника податку виник обов`язок щодо надання інформації та її документального підтвердження.

Надіслання позивачу запиту про надання інформації переслідувало певну мету - перевірити факти щодо його господарської діяльності з контрагентом, про які стало відомо контролюючому органу, на предмет недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях. Позивач не скористався наданою йому контролюючим органом можливістю і не надав останньому пояснень та первинних документів, які б усунули сумніви, що виникли у податкового органу після отримання певної інформації про недостовірність визначення позивачем даних податкового кредиту у сумі 527 778,0 грн. по взаємовідносинах із ПП «Інтера Актив», що містяться в податкових деклараціях за червень 2017р., як і не спростував таку інформацію. Така бездіяльність платника податків зумовлює настання для нього певних наслідків, а саме: призначення і проведення перевірки.

Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 28.11.2019р. у справі №520/9666/18, адміністративне провадження №К/9901/21177/19.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивача на запит відповідача від 19.10.2017р. № 32915/10/26-15-14-04-04-12 «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)» було зобов`язано надати письмові пояснення та копії документів, засвідчені підписом та скріплені печаткою ТОВ «Антаріо ЛТД» щодо господарських відносин, виду обсягу і якості операцій та розрахунків із ПП «Інтера Актив», а також надати пояснення щодо цільового призначення отриманих товарів та послуг, придбання яких документально оформлено у відносинах із контрагентом.

Однак, як вбачається з листа ТОВ «Антаріо ЛТД» від «Відповідь на запит» від 17.11.2017р. № 17-11/2017 позивачем лише повідомлено про те, що ним у ПП «ІНТЕРА АКТИВ» замовлялися послуги з медіа планування рекламних компаній та аналітичний аналіз заданої цільової аудиторії у 2017 році, рекламні послуги. Послуги було надано в повному обсязі, претензії сторони одна до одної не мають. До вищезазначеного листа додано документи, а саме три копії договорів з додатками.

Інших пояснень в тому числі щодо господарських відносин, виду обсягу і якості операцій та розрахунків із ПП «Інтера Актив», а також пояснень щодо цільового призначення отриманих товарів та послуг, придбання яких документально оформлено у відносинах із контрагентом позивачем відповідачу не надано.

Відтак, оскільки платником податків на надано в повному обсязі пояснень та їх документального підтвердження на запит контролюючого органу, суд приходить до висновку про відсутність підстав до скасування оскаржуваного наказу.

Доводи позивача про те, що наказ є протиправним, оскільки підстава для проведення перевірки, яка визначена в наказі не передбачена нормами Податкового кодексу України суд вважає помилковими, з огляду на таке.

Перелік обставин, за наявності яких контролюючий орган може призначити документальну позапланову перевірку, передбачено пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до підпункту 78.1.1 названої норми документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Положення підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України визначають такою підставою недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надають пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підпункти 78.1.1 та 78.1.4 передбачають абсолютно різні підстави для проведення позапланових перевірок, проте спільним для обох підстав є обставина ненадання або надання не у повному обсязі пояснень та документальних підтверджень протягом п`ятнадцяти календарних днів на письмовий запит податкового органу.

Водночас у разі надсилання запиту, де зазначено порушення платником податків законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та в разі недотримання платником податків вимог щодо надання пояснень та документальних підтверджень, відповідна перевірка може бути призначена на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

У випадку надсилання запиту, в якому містяться відомості про виявлення недостовірностей даних щодо відповідної декларації та не вжиття особою дій щодо надання у встановленому порядку відповіді на вказаний запит, перевірка може бути призначена на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 31.05.2019р. у справі №813/1041/18, адміністративне провадження №К/9901/4795/19.

Посилання позивача на те, що відповідач не мав права на проведення перевірки, оскільки ним не направлялось позивачу запиту про уточнення наданої інформації не приймаються судом до уваги, оскільки як зазначалось вище ненедання або надання не у повному обсязі запитуваної формації зумовлює настання для платника податків певних наслідків, а саме: призначення і проведення перевірки.

Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 28.11.2019р. у справі №520/9666/18, адміністративне провадження №К/9901/21177/19.

Таким чином, незважаючи на надання товариством пояснень та первинних документів на запит податкового органу, останній вважав недостатніми подані документи та пояснення для спростування факту порушення податкового законодавства, а тому і призначив позапланову документальну виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства, що не суперечить вимогам податкового законодавства, у т.ч. ст. 78 ПК України.

Отже, у податкового органу були правові підстави для видання наказу «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Антаріо ЛТД»»., а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. 77, 139, 242, 243, 251, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд м.Києва

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Антаріо ЛТД» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська