Справа № 826/8128/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 року м. Київ № 826/8128/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи

ОСОБА_1

до Головного управління Держаної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06 березня 2018 року № ,-

ВСТАНОВИВ:

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) з вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06 березня 2018 року №, які обґрунтовує тим, що вона є підприємцем за спрощеною системою оподаткування ІІІ групи, у зв`язку з чим 10 травня 2017 року подала податкову декларацію з відображенням податкових зобов`язань.

Чергову податкову декларацію за І півріччя 2017 року позивачем подано 10 серпня 2017 року, проте у ній помилково зазначено завищений обсяг доходу (двічі враховано суми доходу за перший квартал 2017 року).

Згодом, 30 січня 2018 року позивачем подано коригування та виправлено допущену помилку, тобто фактично суми податку нараховані вірно, але неправильно задекларовано дохід з подальшим виправленням шляхом подання корегуючої декларації., проте відповідач рахує за позивачем борг, у зв`язку з чим прийняв податкові повідомлення-рішення від 13 жовтня 2017 року № та №, які оскаржені позивачем до суду та протиправність яких оскаржується в рамках розгляду іншої адміністративної справи.

Водночас, відповідач продовжує нараховувати штрафні санкції, у зв`язку з чим прийняв оскаржуване у даній справі податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2018 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд провадити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та усі наявні докази.

Відповідачем подано до суду відзив через канцелярію суду 18 липня 2018 року, з якого вбачається, що ГУ ДФС у м. Києві проведено перевірку своєчасності сплати СПД ОСОБА_1 узгодженої суми податкового зобов`язання по єдиному податку до бюджету, за висновками якої складено Акт від 07 лютого 2018 року №1097/26-15-13-02-11/ НОМЕР_1 , за висновками якого платником податку визначено суму податкового зобов`язання з єдиного податку у розмірі 16 254,44 грн. з граничним терміном сплати 20 травня 2015 року, з урахуванням переплати станом на 20 травня 2015 року виник податковий борг у розмірі 15 725,97 грн., , який фактично погашено 22 травня 2015 року. Також, платником податку подано податкову декларацію за 2016 рік, у якій самостійно визначено податкове зобов`язання в сумі 55 352,10 грн., проте у зв`язку з несвоєчасною сплатою самостійно визначених податкових зобов`язань з єдиного податку, вказаних в декларації за 2016 рік з урахуванням переплати по терміну сплати 19 лютого 2017 року виник податковий борг з єдиного податку в сумі 54 839,14 грн., який фактично погашено 20 лютого 2017 року.

Окрім того, податковий борг з єдиного податку по терміну сплати 27 листопада 2017 року виник у зв`язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання з єдиного податку, визначеного у податкових повідомленнях-рішеннях від 13 жовтня 2017 року в сумі 79 782,80 грн., який погашався 21 та 27 грудня 2017 року.

За твердженнями відповідача зазначені порушення призвели до застосування штрафних санкцій відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим на законних підставах винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2018 року. У задоволенні позову відповідач просить відмовити.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Отже, суд завершує розгляд справи по суті за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як зазначає позивач, заборгованість за нею відповідач рахує у зв`язку з тим, що при поданні декларації 10 серпня 2017 року помилково зазначено завищену суму доходу, яку згодом виправлено у встановленому законом порядку.

У цьому зв`язку, розглядаючи спірні правовідносини, що склалися між сторонами суд виходить з того, що відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС від 13 жовтня 2017 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 та на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пункту 293.3 статті 293 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на 79 620,76 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 63 690,20 грн. та за штрафними санкціями 15 922,56 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС від 13 жовтня 2017 року № згідно з підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 та на підставі пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта камеральної перевірки податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця від 08 вересня 2017 року, у якому зафіксовані такі порушення:

- підпункту 2 пункту 293.3 статті 293 Податкового кодексу України, а саме - відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі 5% доходу - у разі включення податку на додану вартість у складі єдиного податку;

- підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України - порушення термінів подання декларації за півріччя 2017 року.

Згідно пункту 291.1 статті 291 Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку є, зокрема, для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті.

Відповідно до пунктів 291.2, 291.3 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень;

2) друга група - фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень;

3) третя група - фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень;

4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно з пунктами 293.1, 293.3 статті 293 Податкового кодексу України, ставки єдиного податку для платників третьої групи встановлюються у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Відповідно до пунктів 296.3, 296.7 статті 296 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Податкова декларація складається наростаючим підсумком з урахуванням норм пунктів 296.5 і 296.6 цієї статті. Уточнююча податкова декларація подається у порядку, встановленому цим Кодексом.

З інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що Окружним адміністративним судом міста Києва 10 вересня 2019 року розглянуто адміністративну справу №826/2735/18 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 13 жовтня 2017 року, за результатами якого ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Зокрема, з рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року у зазначеній справі №826/2735/18 а також під час розгляду даної справи №826/8128/18 судом встановлено, що позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування третьої групи та 10 серпня 2017 року подала до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві звітну податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за півріччя 2017 року.

У зв`язку із виявленням помилки, позивачем 30 січня 2018 року подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за І півріччя 2017 року із уточненою сумою податкових зобов`язань за звітний (податковий) період, у якому виявлена помилка.

При цьому, матеріали справи містять платіжні доручення на підтвердження сплати самостійно визначених податкових зобов`язань з урахуванням уточнених показників податкової декларації за І півріччя 2017 року.

Підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відтак, суд, розглядаючи справу №826/2735/18, знайшов необґрунтованими посилання контролюючого органу про заниження позивачем податкового зобов`язання з єдиного податку за півріччя 2017 року, з урахуванням чого дійшов висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 13 жовтня 2017 року №.

Водночас, суд у зазначеній справі не знайшов підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 13 жовтня 2017 року № на суму штрафних санкцій 170,00 грн., оскільки позивачем не надано жодних пояснень та доказів в спростування встановленого відповідачем факту порушення терміну подання декларації з єдиного податку за І півріччя 2017 року.

Як вбачається з оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 06 березня 2018 року №, відповідно до Акта №1097/26-15-13-02-11/ НОМЕР_1 від 07 лютого 2018 року встановлено порушення позивачем строку сплати суми грошового зобов`язання з Єдиного податку з фізичних осіб в сумі 150 347,90 грн.

Зазначена сума 150 347,90 грн. відповідно до розрахунку штрафних санкцій, доданого відповідачем до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (а.с.8), складається у тому числі з тих нарахованих сум несплаченого податку та сум штрафних санкцій, які визначені податковим повідомленням-рішенням від 13 жовтня 2017 року №, визнаним протиправним та скасованим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року у справі №826/2735/18, яке набрало законної сили.

Отже, в основу оскаржуваного у даній справі податкового повідомлення-рішення від 06 березня 2018 року № покладені невірні розрахунки, до яких включені суми згідно скасованого в судовому порядку податкового повідомлення-рішення, щодо якого суд в іншій справі дійшов висновку про його протиправність.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного та встановлених під час розгляду обставин, з огляду на положення частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову та скасування податкового повідомлення-рішення від 06 березня 2018 року №.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими судові витрати підлягають поверненню позивачу, який не є суб`єктом владних повноважень при задоволенні позову.

Звертаючись до суду з позовом, позивачем, яка не є суб`єктом владних повноважень, сплачено 797,83 грн. судового збору відповідно до квитанції від 24 травня 2018 року (а.с.4), отже зазначена сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06 березня 2018 року № - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 06 березня 2018 року №.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві суму сплаченого судового збору у розмірі 797,83 грн. (сімсот дев`яноста сім грн. 83 коп.).

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , рнкпп НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві, адреса: 04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, , тел. .

Суддя В.І. Келеберда