Справа № 620/374/20
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/374/20

Чернігівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області (далі - УСЗН Корюківської РДА) про: визнання протиправною відмови УСЗН Корюківської РДА щодо надання ОСОБА_1 статусу члена сім`ї померлого ветерана війни; зобов`язання УСЗН Корюківської РДА надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї померлого ветерана війни та видати відповідне посвідчення встановленого законом зразка.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що його батько мав статус особи з інвалідністю внаслідок війни II групи, захворювання його батька, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з чим вважає, що відповідачем протиправно відмовлено йому у наданні статусу члена сім`ї померлого ветерана війни.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 31.01.2020 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та встановлено відповідачу для подання відзиву на позов або заяви про визнання позову - 15-денний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

УСЗН Корюківської РДА, у встановлений судом строк, подано відзив на адміністративний позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та зазначає, що за абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» його чинність поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. Отже у вказаній нормі суб`єктами визначені сім`ї військовослужбовців; партизани; підпільники; учасники бойових дій на території інших держав; особи, зазначені у статтях 6 і 7 цього Закону, тобто які за життя мали статус учасника бойових дій чи інваліда війни. Враховуючи наведене, відсутні правові підстави для встановлення сину померлого ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства, а також є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який мав статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, що підтверджується наявними в матеріалах справи: довідкою МСЕК від 24.01.1995 серії МСЕ №204888; свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 28.08.1974 Корюківським райвідділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівської області; свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 11.12.2017 Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області; довідкою МСЕК від 19.10.2017 серії АВБ №032866 та посвідченням інваліда війни серії НОМЕР_3 , виданим 01.12.2017 УСЗН Корюківської РДА (а.с.10-15).

Як вбачається з експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті, з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 23.08.2018 №8532, захворювання ОСОБА_2 (батька позивача), що призвело до його смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.9).

25.09.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому роз`яснення щодо умови встановлення статусу члена сім`ї померлого ветерана війни йому та його матері (а.с.29).

Листом від 04.10.2019 №Т-116/01-25 відповідачем було відмовлено у встановленні статусу члена сім`ї померлого ветерана війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки соціальний захист сімей померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, здійснюється відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.8,27).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Так, у відповідності до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

За приписами статті 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно з пунктами 1, 9 частини 2 статті 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 6 Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №20-рп/2004 за Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав (частина перша статті 4). Розділ II цього Закону визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни) та осіб, на яких поширюється дія його положень. Це колишні військовослужбовці та особи вільнонайманого складу військових формувань, працівники правоохоронних органів, які безпосередньо брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань усіх видів і родів військ діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і в мирний час, виконували інші обов`язки військової служби та тилового забезпечення, пов`язані з необхідністю захисту Батьківщини, у тому числі з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК від 19.10.2017 серії АВБ №032866 ОСОБА_2 (батьку позивача) під час повторного огляду було встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново, спричинену захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.13).

ОСОБА_2 мав статус особи з інвалідністю внаслідок війни II групи, що підтверджується і виданим 01.12.2017 УСЗН Корюківської РДА посвідченням серія НОМЕР_3 (а.с.14).

Згідно з листом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.05.2017 №1265 ОСОБА_2 виконував обов`язки по проходженню військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 09.05.1986 по 12.07.1986 та з 20.07.1986 по 07.08.1986 (а.с.12).

Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті, з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 23.08.2018 №8532 захворювання ОСОБА_2 (батька позивача), що призвело до його смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.9).

За змістом пункту 1 частини 1 статті 10 Закону №3551-XII чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що чинність Закону №3551-XII поширюється також і на членів сім`ї військовослужбовців, які померли внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та одержаного в період проходження військової служби.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 був ветераном війни в розумінні статті 4 Закону №3551-XII, оскільки за життя став особою з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Також з матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 , та є особою з інвалідністю з дитинства, яка встановлена до досягнення повноліття.

Відповідно до пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302, особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Абзацом 2 пункту 7 цього Положення передбачено, що «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад за місцем реєстрації громадянина.

В силу абзацу 19 пункту 1 статті 10 Закону №3551-XII до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісті) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать діти, які стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття.

Як встановлено судом вище, позивач є сином померлого ОСОБА_2 , та є особою з інвалідністю з дитинства, яка встановлена до досягнення повноліття.

За таких обставин позивач, у відповідності до вимог статті 10 Закону №3551-XII, має право на встановлення статусу та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого ветерана війни, у зв`язку з чим наявні правові підстави для визнання протиправною відмови УСЗН Корюківської РДА у наданні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї померлого ветерана війни та зобов`язання УСЗН Корюківської РДА надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї померлого ветерана війни і видати відповідне посвідчення встановленого законом зразка.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УСЗН Корюківської РДА на користь позивача судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області у наданні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї померлого ветерана війни.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї померлого ветерана війни та видати відповідне посвідчення встановленого законом зразка.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського окружного адміністративного суду або до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ).

Відповідач: Управління соціального захисту населення Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області (вул. Вокзальна, 9, м. Корюківка, Чернігівська область, 15300, ).

Суддя В.В. Падій