Справа № 464/8478/15-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2020 року

м. Київ

справа №464/8478/15-а

адміністративне провадження №К/9901/1400/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.

розглянув у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року (колегія у складі суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В., Судова-Хомюк Н.М.)

у справі № 464/8478/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Львівської міської ради

третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування ухвал.

І. РУХ СПРАВИ

1. 15.10.2015 ОСОБА_1 звернулася до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до Львівської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 .

2. Позивач просила суд:

- визнати протиправною та скасувати ухвалу сесії Львівської міської ради від 21.05.2015 №4735 «Про відмову ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 »,

- визнати протиправною та скасувати ухвалу сесії Львівської міської ради від 14.07.2015 №4980 «Про погодження ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

3 . Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 11.03.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2016, в задоволені позову відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду 05.10.2017 зазначені судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

4. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 06.08.2019 позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано ухвалу сесії Львівської міської ради від 21.05.2015 № 4735 «Про відмову ОСОБА_1 у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 »; в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

5. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2019 рішення Сихівського районного суду м.Львова від 06.08.2019 скасовано в частині відмови в у задоволенні позові про визнання протиправним та скасування ухвали сесії Львівської міської ради від 14.07.2015 №4980 «Про погодження ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 » та в цій частині провадження у справі закрито. В іншій частині рішення Сихівського районного суду м. Львова від 06.08.2019 залишено без змін.

6. 10.01.2020 ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції, справу передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки скаргу мотивовано порушенням предметної юрисдикції.

7. 18.02.2020 відкрито касаційне провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.03.2012 ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_6. Спадщина складається з житлового будинку АДРЕСА_1 .

9 . Ухвалою Львівської міської ради № 1796 від 20.09.2012 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку по

АДРЕСА_1. 10 . Ухвалою Львівської міської ради від 24.10.2013 №2822 ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на місцевості та передачу у власність щодо земельної ділянки 1000 м. кв . по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:004:0106.

11. Згідно із Архівним витягом від 09.11.2011 № Г-1332 на підставі рішення №683 Виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих від 23.06.1959, за будинковолодінням АДРЕСА_1 , закріплено земельну ділянку площею 1200 кв.м., та визначено площу земельної ділянки, що підлягає вилученню із загальної площі користування і включенню в міського земельного фонду у розмірі 1890,00 кв.м. Власником будинку (землекористувачем) є ОСОБА_4 .

12. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.1999, спадкоємцем житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 1200 кв.м. після смерті ОСОБА_5 є її сестра ОСОБА_6 (позивач є спадкоємцем майна ОСОБА_6 )

13. 12.04.2013 ОСОБА_1 зверталась до Львівської міської ради із заявою про погодження вибору місця розташування земельної ділянки для садівництва у власність по АДРЕСА_1 , орієнтовний розмір 0,12 га, однак листом Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин від 07.05.2013 повідомлено, що питання може бути вирішено лише після надання нотаріально посвідченої згоди на вилучення з користування ОСОБА_7 земельної ділянки або документа, який би засвідчував неможливість одержання такої згоди.

14. 16.12.2013 ОСОБА_1 зверталась у Львівську міську раду із заявою про передачу в оренду земельної ділянки площею 0,1156 га для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 та затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

15. На підставі ухвали Львівської міської ради №1796 від 20.09.2012 ОСОБА_1 виготовила також технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,1156 га, кадастровий номер :03:004:0114 для обслуговування житлового будинку.

16. Відділом Держземагентства у м.Львові погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,1156 га. У Висновку зазначено, що на цій ділянці знаходиться житловий будинок, що належить ОСОБА_1 .

17. Ухвалою Львівської міської ради від 21.05.2015 № 4735 ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі земельної ділянки площею 0,1156 га (кадастровий номер :03:004:0114) на АДРЕСА_1 в оренду терміном на 10 років для обслуговування індивідуального житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови.

18. Згідно з договором на право тимчасового користування № 23 від 20.09.1996 земельна ділянка площею 500 кв.м. ( АДРЕСА_2 ) знаходилась в тимчасовому користуванні ОСОБА_8 . Договір не переукладався.

19. Ухвалою Львівської міської ради від 14.07.2015 № 4980 ОСОБА_2 надано дозвіл на поділ земельної ділянки площею 0,1156 га (кадастровий номер :03:004:0114) на АДРЕСА_1 ; погоджено ОСОБА_2 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0498 га на АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови за функцією використання - землі житлової забудови.

20. Ухвалою Львівської міської ради від 21.12.2017 №2834 ОСОБА_2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 0,1156 га (кадастровий номер :03:004:0114) на АДРЕСА_1 , на дві земельні ділянки площею 0,0615 га (кадастровий номер :03:004:0145) та площею 0,0541 га (кадастровий номер :03:004:0146).

21. Земельну ділянку площею 0,0615 га на АДРЕСА_1 , (кадастровий номер :03:004:0145) зараховано до земель територіальної громади міста Львова.

22. ОСОБА_2 надано земельну ділянку площею 0,0541 га на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :03:004:0146) в оренду терміном на 10 років для обслуговування житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови.

23. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права щодо земельної ділянки площею 0,0541 га кадастровий номер :03:004:0146 зареєстровано право оренди за ОСОБА_2 , підстава виникнення - договір оренди від 20.02.2018, строк дії - 21.12.2027.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

24. Позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй незаконно відмовлено у передачі земельної ділянки площею 0,1156 га (кадастровий номер :004:0114) в оренду, оскільки в ухвалі від 21.05.2015 № 4735 не вказано, в чому полягає невідповідність документації вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зазначеною ділянкою вона користується із 01.03.2012.

25. Крім того, ухвалою від 14.07.2015 № 4980 ОСОБА_2 погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 кадастровий номер :03:004:0114, надано згоду на поділ земельної ділянки. Вважає, що ця ухвала порушує її права.

26. ОСОБА_2 володіє земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , площею 0.0585 га (кадастровий номер :03:004:0040), на якій знаходиться його будинок. Проте земельна ділянка площею 0.1156 га :004:0114), не належить до будинку АДРЕСА_2 і не перебуває у власності чи користуванні ОСОБА_2 , тому не може бути надано право поділу вказаної ділянки.

27. Крім того, згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка :004:0114) належить до комунальної власності і зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Отже, внаслідок неправильного зазначення адреси, міська рада надала земельну ділянку, що фактично має належати позивачу. Адже згідно з техпаспортом на будинок та планом земельної ділянки, позивач користується площею 3436 кв.м. і в межі цієї ділянка входить земельна ділянка :004:0114). Вважає, що спір має приватно-правовий характер.

28. Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що земельна ділянка :004:0114) площею 0,1156 га складається з двох ділянок, одна з яких обтяжена правом оренди ОСОБА_2 , інша - вільна. Позивачу вже було надано земельну ділянку в межах норми обслуговування житлового будинку. Права позивача не порушено.

29. ОСОБА_2 проти позову заперечував. Вважає, що спір має приватно-правовий характер. Він набув право оренди на спірну ділянку, яке належним чином зареєстровано.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

30. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті ухвали від 21.05.2015 не зазначив конкретної підстави відмови у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання земельної ділянки. Відмовляючи в частині вимог про скасування ухвали від 14.07.2015 № 4980, суд виходив з того, що надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою, його затвердження та подальша державна реєстрація права оренди не порушує права позивача.

31. Суд апеляційної інстанції погодився з судом першої інстанції лише в частині, якою задоволено вимоги про скасування ухвали Львівської міської ради від 21.05.2015.

32. Щодо позовних вимог про оскарження іншої ухвали - від 14.07.2015 № 4980, якою погоджено ОСОБА_2 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі в цій частині. По-перше, скасування зазначеної ухвали не породить правових наслідків для орендаря земельної ділянки, оскільки у зв`язку з укладенням договору оренди земельної ділянки виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією права користування земельною ділянкою. По-друге, спір виник між позивачем та третьою особою щодо права оренди спірної земельної ділянки, який не може вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

33. У касаційній скарзі позивач посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, неправильне визначення предмету спору, внаслідок чого суд дійшов висновку, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Вважає, що спір не є приватно-правовим, оскільки земельна ділянкане належала йому та згодом була передана третій особі .

34. Заперечень на касаційну скаргу не подано.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

35. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

36. Вирішуючи цей спір, суд апеляційної інстанції виходили з того, що позовні вимоги в частині погодження ОСОБА_2 (третя особа) місце розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не є публічно-правовим спором.

37. Верховний Суд неодноразово розглядав справи з аналогічними правовідносинами, де позивач оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень щодо відмови у наданні дозволу та затвердженні технічної документації із землеустрою, проте земельну ділянку вже передано у власність чи користування іншій особі, право на яку зареєстровано.

38. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

39. Враховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

40. За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

41. Таким чином, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових чи особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

42. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21.11.2018 у справі №804/8507/15, від 10.04.2019 у справі №350/793/16-а.

43. З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує правомірність погодження ОСОБА_2 (третя особа) місця розташування земельної ділянки 0,0541 га на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :03:004:0146) та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо її відведення, оскільки вважає себе фактичним землекористувачем цієї ділянки.

44. Водночас, спірна земельна ділянка вже надана міською радою в оренду ОСОБА_2 , право оренди на яку зареєстровано у встановленому законом порядку.

45. Отже, спірні правовідносини пов`язані із захистом порушеного, на думку позивача, права користування цією земельною ділянкою і подальше оспорювання права оренди частини спірної земельної ділянки не повинне вирішуватись судами за правилами адміністративного судочинства. Адміністративний суд позбавлений правових можливостей встановлювати (визнавати) належність права оренди. У відносинах, які склалися між сторонами, міська рада як власник землі вільна у виборі суб`єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому вона не здійснює владних управлінських функцій.

46. У той же час, як правильно звернув увагу суд апеляційної інстанції, скасування зазначеної ухвали не породить правових наслідків для орендаря земельної ділянки, оскільки у зв`язку з укладенням договору оренди земельної ділянки виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією права користування земельною ділянкою. Тобто, оскаржувана ухвала Львівської міської ради від 14.07.2015 № 4980 вичерпала свою дію фактом її виконання і вже немає самостійного правового значення.

47. Таким чином, суд апеляційної інстанцій дійшов правильного висновку про закриття провадження в цій частині.

48. Враховуючи наведене, Суд не встановив порушень норм матеріального при ухваленні судового рішення і погоджується з висновком суду апеляційної інстанції у справі про закриття провадження щодо частини позовних вимог.

49. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

50. З огляду на наведене касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

51. Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Кравчук В.М.

Суддя Берназюк Я.О.

Суддя Коваленко Н.В.