Справа № 360/3655/19
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року справа № 360/3655/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року (повний текст складено 19 грудня 2019 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 360/3655/19 (суддя в 1 інстанції - Шембелян В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач), в якій позивач, з урахуванням уточненого позову від 31.10.2019, просив: визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2524-52У від 12.12.2018 на суму 12435,19 грн, № Ф-2524-52У від 06.03.2019 на суму 4095,30 грн, № Ф-2524-52 від 12.12.2018 на суму 14172,31 грн та №Ф-2524-52 від 06.03.2019 на суму 18267,61 грн з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що з 31.01.2008 по 18.01.2019 позивач перебував на податковому обліку як фізична особа-підприємець, адвокат на загальній системі оподаткування та повністю сплачував всі податки, у тому числі і єдиний внесок, на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 18.08.2019 підприємницька діяльність позивача була припинена. Разом з тим, відповідач безпідставно, всупереч вимогам законодавства виніс оскаржувані вимоги, якими зобов`язано позивача сплатити заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як для платника, який провадить незалежну професійну діяльність, що призвело до подвійного оподаткування його діяльності. З 2013 по 2019 роки позивач звітував саме як фізична особа - підприємець, адвокат та заборгованості зі сплати єдиного внеску не мав. Позивач зазначав, що податковим законодавством виключена можливість для контролюючих органів самостійно вирішувати питання взяття на облік особи як такої, що здійснює незалежну професійну діяльність, в тому разі, коли фізична особа вже перебуває на обліку як самозайнята особа.

Отже, на думку позивача, законних підстав для винесення оскаржених вимог у відповідача не було, зазначені рішення позивач просив суд скасувати як протиправні.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 360/3655/19 позовні вимоги було задоволено, внаслідок чого: визнано протиправними та скасовано вимоги Головного управління ДФС у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування: № Ф-2524-52 від 12.12.2018 на суму 14172,31 грн, № Ф-2524-52 від 06.03.2019 на суму 18267,61 грн, № Ф-2524-52У від 12.12.2018 на суму 12435,19 грн, № Ф-2524-52У від 06.03.2019 на суму 4095,30 грн.; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1536,80 грн.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 12.12.2018 ГУ ДФС у Луганській області складена вимога № Ф-2524-52 про сплату боргу з єдиного внеску на суму 14 172,31 грн. станом на 30.11.2018, яку засобами поштового зв`язку направлено позивачу, але він свідомо її не отримав у відділені пошти, проте відповідно до поштового повідомлення вона вважається врученою платнику 12.02.2019.

Також 06.03.2019 ГУ ДФС у Луганській області складена вимога № Ф-2524-52 про сплату боргу з єдиного внеску на суму 18 267,61 грн. станом на 28.02.2019, що засобами поштового зв`язку направлено позивачу, яку він також не отримав у відділені пошти, проте відповідно до поштового повідомлення вона вважається врученою платнику 04.05.2019. В той же час, до суду позивач звернувся лише 19.08.2019, з огляду на що, ним не було реалізовано протягом 10 днів право на оскарження цих вимог та строк звернення до суду з приводу їх оскарження сплинув.

06.05.2019 та 11.07.2019 ГУ ДФС у Луганській області було направлено заяви про відкриття виконавчого провадження за вимогами № Ф-2524-52 від 12.12.2018 на суму боргу з єдиного внеску - 12 435,19 грн. станом на 17.04.2019 та № Ф-2524-52 від 06.03.2019 на суму боргу з єдиного внеску - 4095,30 грн. станом на 25.06.2019 (узгоджені вимоги з позначкою «органу державної виконавчої служби») про стягнення з позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску, які були направлені виключно до органів ВДВС як виконавчі документи, позивачу не направлялися відповідно до норм порядку.

Також відповідачем зазначено, що суми боргу по вимозі від 12.12.2018 № Ф- 2524-52 входять до складу суми боргу по вимозі від 06.03.2019 № Ф- 2524-52, що підтверджується інтегрованою карткою позивача.

Позивач є адвокатом, а індивідуальна адвокатська діяльність визнається незалежною професійною діяльністю згідно з вимогами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076 від 05.07.2012. Відповідно до Закону № 2464 від 08.07.2010 особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність є окремими платниками єдиного внеску.

Тому відповідач вважає, що він діяв в межах своїх повноважень, а оскаржувані вимоги є законними.

Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до ідентифікаційних даних та відомостей ЄДРПОУ ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , з 01.06.2000 перебуває на податковому обліку як фізична особа - підприємець за видом діяльності: 69.10 «Діяльність у сфері права», з 07.06.2000 позивача зареєстровано платником ЄСВ, реєстраційний номер: 5533, категорія страхувальника 230, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, відомості про зняття позивача з податкового обліку та обліку платника ЄСВ - відсутні, (арк.справи 45, 46).

З відомостей реєстру Національної асоціації адвокатів України вбачається, що ОСОБА_1 12.03.2013 отримав свідоцтво № 4610 про права на зайняття адвокатською діяльністю, що видане Радою адвокатів Донецької області.

З 01.06.2000 ДПІ в м. Сєвєродонецьку позивача взято на облік як платника податків фізичну особу-підприємця, адвоката, що підтверджено довідкою № 4-ОПП (арк.справи 14).

В цій довідці зазначено, що позивач перебуває на обліку в ДПІ в м. Сєвєродонецьку на час видачі цієї довідки. Також зазначено, що довідка є підставою для внесення змін в дані, що вказуються в цій довідці, вона є свідоцтвом про реєстрацію в органі державної податкової служби для фізичних осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність.

18.01.2019 до ЄДРПОУ внесено запис про припинення індивідуальної діяльності позивача, а з 11.01.2019 зареєстровано юридичну особу Адвокатське бюро «Мова», засновником і керівником якого є позивач.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що позивач є платником єдиного соціального внеску з 07.06.2000 як фізична особа-підприємець, а з 28.03.2013 податковим органом йому змінено статус на «особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність», реєстраційний номер позивача як платника єдиного внеску залишився той самий: 5533. Зазначену діяльність позивачем припинено 18.01.2019, однак він продовжує перебувати на обліку в податкових органах як платник ЄСВ за вказаною ознакою.

Доказів на підтвердження подвійної реєстрації позивача як платника ЄСВ за обома окремими ознаками: як фізичної особи-підприємця і як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність матеріали справи не містять.

В 2017 та 2018 році позивач подав звіти про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування (арк.справи 57-58).

Матеріали справи свідчать про те, що податковий орган нарахував позивачу до сплати зобов`язання з ЄСВ за двома ознаками в подвійному розмірі (як фізичній особі-підприємцю та як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність), у зв`язку з чим і виник у позивача борг зі сплати єдиного соціального внеску, зазначений відповідачем в оскаржених податкових вимогах.

Факт оплати позивачем, зазначених ним у звітах сум єдиного соціального внеску, а також подвійного нарахування податковим органом цих зобов`язань підтверджено також відомостями інтегрованої картки позивача (арк.справи 42-44).

Інших звітів, поданих позивачем, про суми нарахованого ЄСВ (як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність), а також документів на підтвердження звернення позивача з заявою про окрему його реєстрацію як фізичної особи-підприємця, і здійснення таких реєстраційних дій щодо нього як платника ЄСВ за іншою ознакою, - відповідач як суб`єкт владних повноважень, що має довести законність прийнятих ним рішень, суду не надав.

12.12.2018 ГУ ДФС у Луганській області складена вимога № Ф- 2524-52 про сплату боргу з єдиного внеску на суму 14 172,31 грн. станом на 30.11.2018 (арк.справи 50).

В розрахунку боргу до вказаної вимоги прямо вказано про подвійне нарахування позивачу зобов`язань з єдиного соціального внеску за 2-й та 3-й квартал 2018 року як фізичній особі-підприємцю, який обрав спрощену систему оподаткування, а також як особі, яка займається незалежною професійною діяльністю; сам розрахунок здійснено за перші три квартали 2018 року (арк.справи 51).

Зазначена вимога направлена позивачу, але на адресу відповідача повернувся конверт з довідкою ф.20 «за закінченням встановлено строку зберігання» (арк.справи 50).

06.03.2019 ГУ ДФС у Луганській області складена вимога № Ф-2524-52 про сплату боргу з єдиного внеску на суму 18 267,61 грн. станом на 28.02.2019 (арк.справи 55).

В розрахунку боргу до вказаної вимоги прямо вказано про подвійне нарахування позивачу зобов`язань з єдиного соціального внеску за 2-й, 3-й та 4-й квартал 2018 року як фізичній особі-підприємцю, який обрав спрощену систему оподаткування, а також як особі, яка займається незалежною професійною діяльністю сам розрахунок здійснено за чотири квартали 2018 року (арк.справи 56).

Зазначена вимога направлена позивачу, але на адресу відповідача повернувся конверт з довідкою ф.20 «за закінченням встановлено строку зберігання» (арк.справи 55).

Крім того, відповідачем направлено до Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області заяви про відкриття виконавчого провадження та вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 12.12.2018 № Ф-2524-25, відповідно до якої станом на 17.04.2019 сума боргу становить 12435,19 грн. (за перші три квартали 2018 року, нарахування в подвійному розмірі за 2-й, 3-й квартали 2018) та від 06.03.2019 № Ф-2524-52, відповідно до якої станом на 25.06.2019 сума боргу становить 4095,30 грн. (за 4-й квартал 2018 в подвійному розмірі (арк.справи 47-49, 52-54).

За обліковими даними інтегрованої картки платника податків, станом на 30.09.2019 загальна сума заборгованості позивача з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становила 16458,73 грн. (арк.справи 42-44).

Відповідно до довідки форми ОК-7 від 30.09.2019 позивача застраховано в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страхувальник - Комунальне підприємство «Єдина аварійно-диспетчерська служба м. Сєвєродонецька» та сплачено страхові внески: за 2016 рік - 27801,31 грн., за 2017 рік - 73008,24 грн., за 2018 рік - 98013,06 грн. та за 2019 рік - 84278,38 грн. (арк.справи 69).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI визначено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 13 цього Закону передбачено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

У пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 Закону України № 2464 зазначено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Вищезазначене свідчить, що до платників єдиного внеску законодавцем віднесено за різними ознаками: фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, в тому числі адвокатську, та отримують дохід від цієї діяльності.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, здійснюється органом доходів і зборів із внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 5 Закону № 2464-VI).

Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 24.11.2014 № 1162 (пункт 2 розділу І Порядку № 1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку № 1162).

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку № 1162).

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755-IV, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 1162).

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац другий частини третьої статті 16 Закону № 2464-VI).

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац третій частини першої статті 20 Закону № 2464-VI).

Відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абзац третій частини другої статті 20 Закону № 2464-VI).

Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з реєстру застрахованих осіб визначається Положенням № 10-1.

З метою забезпечення обробки інформації в реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (пункт 1 розділу ІІІ Положення № 10-1).

Облікова картка відкривається в разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом № 2464-VI (пункт 2 розділу ІІІ Положення № 10-1).

За змістом пункт 2 розділу ІV Положення № 10-1 до облікових карток реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску до ДФС України, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів, визначає Порядок № 435.

Пунктом 16 розділу ІV Порядку № 435 передбачено, що фізичні особи - підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску (додаток 5).

Колегія суддів наголошує на тому, що приписи пункту 16 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435 (далі - Порядок № 435), про обов`язок формування та подання звіту фізичною особою - підприємцем, яка має ознаку незалежної професійної діяльності, не відповідають положенням пунктів 4 та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI. Особи, визначені цими пунктами, є окремими платниками єдиного внеску з певними особливостями їх обліку, різною базою нарахування єдиного внеску та порядку його сплати, а тому поєднання нормотворцем двох різних статусів платників єдиного внеску на рівні підзаконного нормативно-правового акта призводить до невідповідності норм Порядку № 435 положенням Закону № 2464-VI.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 520/3939/19 (Пз/9901/10/19) у зразковій справі.

Оскільки відповідач як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний довести правомірність прийнятих ним рішень відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не представив суду належних доказів на підтвердження тих обставин, що позивач, крім адвокатської, займається й підприємницькою діяльністю; позивача зареєстровано як платника ЄСВ в реєстрі застрахованих осіб одночасно за двома ознаками і як фізичну особу-підприємця і як особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність, позивач звітує окремо за обома видами діяльності, - отже не довів обґрунтованості і законності нарахування позивачу зобов`язань зі сплати єдиного внеску протягом 2018 року в подвійному розмірі як правомірної підстави для прийняття оскаржених вимог про сплату боргу.

За таких обставин колегія суддів визнає уточнені позовні вимоги обґрунтованими, а оскаржені позивачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску протиправними, що є підставою для їх скасування.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом з огляду на наступне.

У позовній заяві та уточненнях до неї позивачем в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду зазначено, що оскаржувані вимоги він не отримував, а дізнався про них після ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень 07.08.2019 та з відзиву відповідача від 16.10.2019.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.12.2018 № Ф-2524-52У на суму 12435,19 грн. та від 06.03.2019 № Ф-2524-52У на суму 4095,30 грн. були направлені на адресу позивача, але ним не отримані, що підтверджується конвертами з довідками ф.20 «за закінченням встановленого строку зберігання».

До відзиву на позов відповідачем додані вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.12.2018 № Ф-2524-52У на суму 17172,31 грн. та від 06.03.2019 № Ф-2524-52У на суму 18267,61 грн. та зазначено, що дані вимоги не направлялися позивачу.

Таким чином, про винесення зазначених вимог позивач дізнався лише після отримання ним відзиву на позов 18.10.2019 разом з зазначеними вимогами, у зв`язку з чим ним було подано уточнений позов з вимогами про скасування й зазначених вимог.

Положеннями статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Сам факт звернення до суду позивача з приводу оскарження вимог, які були направлені податковим органом до органів виконавчої служби та наступне уточнення позовних вимог, свідчить про те, що про оскаржені вимоги позивачу стало відомо лише від органів виконавчої служби та після отримання відзиву на позовну заяву в цій справі. Зазначені обставини свідчать про не пропущення позивачем строку звернення до суду для їх оскарження.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 360/3655/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 360/3655/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 30 березня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць