Справа № 140/3364/19
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3364/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

з участю секретаря судового засідання Гринчук Я.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Карпука В.В., Кульчицького С.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошових коштів з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 29 365,98 грн., в тому числі: загальної суми заборгованості щомісячного грошового забезпечення за період проходження військової служби у розмірі 3 725грн.44коп., загальної суми заборгованості грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 7 857грн.66коп., загальної суми заборгованості одноразових додаткових видів грошового забезпечення за участь в антитерористичній операції у розмірі 13 313грн.26коп., загальної суми заборгованості грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2016 рік 2 673грн.30коп., 2017 рік 1796грн.32коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- позивач проходив службу у ВЧ НОМЕР_1 з 31.05.2016 по 23.06.2017 у військовому званні молодшого сержанта на посадах розвідника (з 31.05.2016 року), командира відділення - командира машини (з 13.06.2016 року), командира відділення (з 28.07.2016 року) розвідувальної роти; розвідника- кулеметника (з 18.08.2016 року), кулеметника (з 16.09.2016 року) 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону;

- розрахунок щомісячного грошового забезпечення проводився військовою частиною з розрахунку надбавки за вислугу років від 10 до 15 років у розмірі 25%, однак позивач до вступу на військову службу за контрактом мав вислугу років 15 років 10 місяців 29 днів в органах внутрішніх справ у календарному обчисленні;

- позивачу не виплачувалась надбавка за особливі умови служби в розмірі 15% посадового окладу як командиру відділення командиру бойової машини розвідувальної роти, а також надбавка за період виконання спеціальних завдань, пов`язаних з антитерористичною діяльністю у розмірі 51 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;

- відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з «Урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а відтак позивач вважає, що сума заборгованості повинна бути виплачена з врахуванням 3% річних та інфляційних втрат;

- помилки в обрахуванні щомісячного грошового забезпечення позивача призвели до невірного обчислення грошової допомоги на оздоровлення за 2016 та 2017 роки;

- з 21.09.2016 року по 21.12.2016 року позивач приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України , а з 12.10.2016 року по 21.12.2016 року на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону з незаконними збройними формуваннями, а тому, відповідно до пункту 8 наказу міністерства оборони України від 10.02.2016 № 67 «Про затвердження інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду», винагорода позивачу повинна бути виплачена і за весь час перебування на стаціонарному лікуванні у психіатричній клініці ВМКЦ ЗР (м.Львів);

- позивачу при звільненні не була виплачена грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки: 2016 рік 8 календарних днів, 2017 рік 11 календарних днів (з розрахунку 40 календарних днів відпустки військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за станом здоров`я та мають вислугу років від 15 до 20 років).

Ухвалою суду від 09.12.2019 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог частини другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

19.12.2019 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої ОСОБА_1 просить додатково стягнути з відповідача прострочену суму заборгованості одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в розмірі 3 033грн.98коп. (з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних), а саме: за 10 місяців 29 днів (служба в ОВС) + 1 рік 2 місяці 24 дні (на військовій службі), що дорівнює 2 роки 1 місяць 22 дні у календарному обчисленні.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 10.01.2020 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що наведені позивачем розрахунки є помилковими, оскільки його вислуга років на момент прийняття на військову службу за контрактом (31.03.2016) складала 13 років 7 місяців 24 дні, а на момент звільнення (23.06.2017) 14 років 10 місяців 17 днів.

Крім того, відповідачем у відзиві було заявлено клопотання про розгляд справи з викликом сторін і ухвалою суду від 14.01.2020 вказане клопотання задоволено, призначено судове засідання у справі на 29.01.2020.-

У відповіді на відзив від 16.01.2020 позивач підтримав заявлені позовні вимоги, викладені в уточненій редакції позовної заяви (поданій на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 20.11.2019) та заяві про збільшення позовних вимог.

07.02.2020 відповідачем подано заперечення, в якому додатково до викладеного у відзиві на позов зазначено, що за час безпосереднього перебування позивача на стаціонарному лікуванні він отримував грошове забезпечення в повному обсязі, а також вказано, що позивачу була надана щорічна основна відпустка за 2016 рік строком 22 доби з 21.12.2016 по 13.01.2017.

10.02.2020 позивачем було подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої ціна позову при вислузі від 15 до 20 років за мінусом військового збору в розмірі 1,5% складає 19 185грн.88коп., в тому числі: по щомісячному грошовому забезпеченню за період проходження військової служби - 4 559грн.94коп., по грошовій допомозі на оздоровлення 5 784грн.95коп., по одноразових додаткових видах грошового забезпечення за участь в антитерористичній операції (за час перебування на стаціонарному лікуванні) 2 089грн.80коп., по грошовій компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2016 рік 2 960грн.42коп., 2017 рік 1 411грн.65коп., по одноразовій грошовій допомозі при звільненні за кожен повний календарний рік служби 2 379грн.12коп. На вказану суму боргу позивач просить нарахувати також 3% річних та інфляційні втрати.

10.02.2020 судом постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06.03.2020, зобов`язано відповідача надати обґрунтовані письмові пояснення (заперечення) щодо кожного заявленого позивачем виду стягнення з долученням належним чином завірених копій документів на підтвердження таких пояснень (заперечень) до 04.03.2020, копію яких надіслати на адресу позивача, про що подати відповідні докази.

Усною ухвалою суду підготовче засідання 06.03.2020 було відкладено на 16.03.2020 в зв`язку з ненадходженням письмових заперечень відповідача як на адресу суду, так і на адресу позивача.

В наданих письмових запереченнях від 06.03.2020 відповідач просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, мотивуючи наступним (додатково до поданих раніше пояснень):

- при усіх призначеннях на відповідні посади позивачу було встановлено оклади згідно зі штатом;

- час навчання позивача у Луцького державному технічному університеті до вислуги років як військовослужбовця не зараховується;

- факт перебування військовослужбовця на посаді командира машини підрозділу не свідчить про те, що даний військовослужбовець проходить службу у складі екіпажу машини, водночас За Позивачем, як за командиром відділення жоден зразок техніки у період з 13.06.2016 по 28.07.2016 закріплений не був, накази про це відсутні;

- розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги, відповідно щомісячна грошова винагорода у розрахунок розміру грошової допомоги на оздоровлення не включається;

- при звільненні з військової служби позивач не звертався до щодо виплати йому грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки.

Ухвалою суду від 16.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16.03.2020.

У вступних словах учасниками справи були наведені аналогічні пояснення та заперечення, викладені в заявах по суті справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач проходив службу у ВЧ НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 - польова пошта) з 31.05.2016 по 23.06.2017 у військовому званні молодшого сержанта на посадах:

- розвідника розвідувальної роти, наказ №116 від 31.05.2016, встановлено максимальний посадовий оклад згідно штату 565грн. та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% від окладу грошового забезпечення;

- командира відділення - командира машини відділення радіорозвідки взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти, наказ від 13.06.2016 №127, встановлено максимальний посадовий оклад згідно штату 685грн. та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% від окладу грошового забезпечення;

- командира відділення командно штабних машин взводу управління розвідувальної роти, наказ від 28.07.2016 №162, встановлено максимальний посадовий оклад згідно штату 565грн. та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% від окладу грошового забезпечення;

- розвідника- кулеметника розвідувального взводу 3-го механізованого батальйону, наказ від 18.08.2016 №179, встановлено максимальний посадовий оклад згідно штату 530грн. та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% від окладу грошового забезпечення;

- кулеметника 2-го механізованого відділення 3-го механізованого взводу 9-ї механізованої роти 3 механізованого батальйону, наказ від 16.09.2016 №200, встановлено максимальний посадовий оклад згідно штату 530грн. та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% від окладу грошового забезпечення.

23.06.2017 ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас наказом командира 14 окремої механізованої бригади від 23.06.2017 №115-РС згідно з пунктом «б» частини 8 (за станом здоров`я) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 -польова пошта позивача з 23.06.2017 виключено зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Луцького ОМВК Волинської області, з виплатою:

- згідно з наказом Міністра оборони України від 27.01.2016 №44:

а) премії у розмірі 680% від посадового окладу за період з 01 по 23 червня 2017 року включно;

б) надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% від окладу грошового утримання за період з 01 по 23 червня 2017 року включно;

- щомісячної додаткової винагороди у розмірі 60% від грошового забезпечення за період з 01 по 23 червня 2017 року включно;

- грошової компенсації за невикористану основну щорічну відпустку за 2017 рік за 30 діб;

- згідно з наказом Міністра оборони України від 21.08.2014 №559:

а) одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

б) грошової допомоги на оздоровлення за 2017 рік.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погоджується як з встановленою відповідачем вислугою років, вважаючи, що вона складає більше 15 років в календарному обчисленні, так і з невиплатою належних йому видів грошового забезпечення за період проходження служби, в тому числі під час перебування на стаціонарному лікуванні, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Щодо питання вислуги років.

Правила виплати надбавок та обчислення вислуги років для військовослужбовців ЗСУ на момент перебування позивача на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 -польова пошта) встановлювались Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (далі Інструкція №260).

Відповідно до пункту 13.2 Інструкції №260 до вислуги років військовослужбовців для виплати їм відсоткової надбавки зараховуються в календарному обчисленні періоди (без урахування часу відбування такого покарання, як арешт /крім випадків, передбачених статтею 55 Кримінально-виконавчого кодексу України/, а також часу самовільного залишення військової частини або місця служби на строк понад 10 діб незалежно від причини залишення):

- військової служби осіб офіцерського складу, прапорщиків (мічманів), військовослужбовців надстрокової військової служби, військовослужбовців-жінок, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, на посадах у Збройних Силах України, Службі безпеки України, Державній спеціальній службі транспорту України, Службі зовнішньої розвідки, військах цивільної оборони, інших військових формуваннях, правоохоронних органах, правоохоронних органах спеціального призначення, Об`єднаних збройних силах держав - учасниць Співдружності незалежних держав (далі - СНД), військах та інших військових формуваннях СНД та СРСР;

- служби на посадах осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої системи України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, податкової міліції, інших правоохоронних органів, у тому числі СНД та СРСР;

- роботи (служби) осіб офіцерського складу, прапорщиків (мічманів), військовослужбовців надстрокової служби, військовослужбовців-жінок, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, осіб рядового і начальницького складу в державних органах, установах, організаціях та органах місцевого самоврядування, якщо вони направлені в ці органи в установленому порядку із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, органах кримінально-виконавчої системи, податковій міліції;

- виконання депутатських повноважень із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, органах кримінально-виконавчої системи, податковій міліції;

- роботи (служби) військовослужбовців та осіб рядового та начальницького складу в судових органах та органах прокуратури на посадах суддів, прокурорів, слідчих;

- перебування у розпорядженні та час, коли військовослужбовці не перебували на посадах внаслідок звільнення від посад;

- перебування на навчанні у військових навчальних закладах на посадах курсантів та слухачів. При цьому період навчання курсантів, відрахованих з військових навчальних закладів, а потім поновлених на навчанні, а також переведених з одного військового навчального закладу до іншого військового навчального закладу, ураховується до вислуги років для виплати надбавки, але не більше встановленого терміну навчання у військовому навчальному закладі, який вони закінчили;

- коли військовослужбовці не перебували на військовій службі внаслідок незаконного звільнення та потім були поновлені на військовій службі;

- строкової військової служби.

Згідно з пунктом 13.3 Інструкції №260 під час обчислення вислуги років для виплати військовослужбовцям надбавки за вислугу років днем початку служби вважається:

- для військовослужбовців строкової військової служби: день прибуття до військового комісаріату для відправлення у військову частину - до 21 травня 2006 року;

- для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, - день зарахування до списків особового складу військової частини (військового закладу, установи тощо).

Як вбачається з долучених до матеріалів справи позивачем копій витягів з військового квитка серії НОМЕР_3 та трудової книжки серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 проходив:

- строкову військову службу - з 09.11.2001 (08.11.2001 звільнений з посади інженера по збуту ТзОВ «Агро-Союз-Луцьк» в зв`язку з призовом на військову службу) по 24.02.2002 (наказ від 24.10.2002 №205), тобто 11 місяців 15 днів;

- службу в органах внутрішніх справ з 28.02.2003 (наказ УМВС України у Волинській області від 28.02.2003 №7 о/с) по 06.11.2015 (наказ УМВС України у Волинській області від 04.11.2015 №134 о/с), тобто 12 років 8 місяців 9 днів.

З огляду на наведене, вислуга років позивача станом на момент прийняття його на військову службу за контрактом (31.05.2016) становила 13 років 7 місяців 24 дні, а на момент звільнення з військової служби (23.06.2017) 14 років 10 місяців 17 днів.

При цьому, судом не взято до уваги посилання ОСОБА_1 на постанову Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі Постанова КМУ №393), оскільки наведений нормативно-правовий акт, як і Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» повинні бути застосовані виключно для обчислення вислуги років військовослужбовця при призначенні пенсії останньому, а не для виплати грошового забезпечення під час проходження військової служби.

Крім того, довідка УМВС України у Волинській області від 14.11.2019 №3/3-2359 (а.с.70), якою повідомлено, що вислуга років позивача в органах внутрішніх справ станом на 06.11.2015 складала в календарному обчисленні 15 років 10 місяців 29 днів не може слугувати доказом наявності вказаної вислуги років для мети виплати грошового забезпечення під час перебування на військовій службі, оскільки її обчислення для органів внутрішніх справ здійснюється на підставі інших нормативно-правових актів.

Час навчання позивача в Луцькому державному технічному університеті з 01.09.1996 по 30.06.2001 не може бути зарахований до вислуги років позивача для виплати йому як військовослужбовцю надбавки за вислугу років, оскільки це не є навчанням у військових навчальних закладах на посадах курсантів та слухачів, як це було передбачено підпунктом 13.2.7 пункту 13.2 Інструкції №260.

Згідно з пунктом 13.1 Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за вислугу років на військовій службі виплачується надбавка у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах на місяць:

від 10 до 15 років - 25 відсотків;

від 15 до 20 років - 30 відсотків.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд вважає правомірним виплату позивачу грошового забезпечення з надбавкою за вислугу років від 10 до 15 років у розмірі 25 відсотків.

Щодо виплати одноразової грошової допомоги за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон України №2011-ХІІ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Абзацами 1-2, 7-8 пункту 10 постанови КМУ №393 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

- які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги;

- строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Разом з тим, суд зауважує, що обчислення строку календарної служби саме для військовослужбовців встановлено пунктом 1 постанови КМУ №393, а для осіб рядового та начальницького складу ОВС пунктом 2 вказаної постанови, відтак, для цілей виплати зазначеної допомоги, в зв`язку з повторним звільненням зі служби та з врахуванням вже проведеної УМВС України у Волинській області виплати такої допомоги при звільненні за 15 календарних років служби (довідка від 20.01.2020 №7/13 а.с.110), виплаті позивачу підлягала одноразова грошова допомога за 1 повний календарний рік військової служби (за період служби за контрактом з 31.05.2016 по 23.06.2017), що й було здійснено відповідачем.

Щодо виплати надбавки за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя в розмірі 15%.

Відповідно до підпункту 14.2.1 пункту 14.2 Інструкції №260 особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, виплачується надбавка за особливі умови служби в таких розмірах на місяць - п`ятнадцять відсотків посадового окладу - особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, на посадах: в екіпажах танків, самохідно-артилерійських установок, зенітних самохідних установок, бойових машин піхоти, бойових розвідувальних і десантних машин, самохідних гаубиць; на посадах, що належать до обслуги самохідних пускових установок зенітних ракетних комплексів і самохідних станцій виявлення і наведення цих комплексів.

Суд погоджується з твердженням відповідача, що для виплати вказаної надбавки недостатнім є факт призначення позивача на посаду командира відділення - командира машини відділення радіорозвідки взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти (наказ від 13.06.2016 №127) та командира відділення командно штабних машин взводу управління розвідувальної роти (наказ від 28.07.2016 №162), оскільки визначальним є факт наявності бойової розвідувальної машини та формування її екіпажу відповідним наказом командира, в той час як за ОСОБА_1 жодного зразка бойової техніки закріплено не було, що не заперечується й останнім, а відтак відсутні підстави для виплати йому зазначеної надбавки в розмірі 15%.

Щодо виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення за час перебування на стаціонарному лікуванні (винагорода за безпосередню участь в АТО).

Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженої наказом Міністерства оборони від 10.02.2016 №67 (далі Інструкція №67), винагорода виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних та за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я в інший) після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва), психічних та поведінкових розладів. При цьому винагорода виплачується в розмірах, що встановлені військовослужбовцю на день отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), виявлення психічних та поведінкових розладів.

Позивач виконував завдання на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів, за які отримував вказану винагороду, у період:

- 15-31.10.2016 наказ командира військової частини НОМЕР_2 -польова пошта (по стройовій частині) від 10.11.2016 №241;

- з 01.11.2016 наказ командира військової частини НОМЕР_2 -польова пошта (по стройовій частині) від 09.12.2016 №264;

- 01-20.12.2016 - наказ командира військової частини НОМЕР_2 -польова пошта (по стройовій частині) від 05.01.2017 №4.

Згідно з виписними епікризами (а.с.24-25) молодший сержант військової служби за контрактом ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у психіатричній клініці ВМКЦ ЗР з 02.03.2017 по 30.03.2017 та з 24.04.2017 по 18.05.2017, тобто початок стаціонарного лікування відбувся через 2 місяці 13 днів після останнього перебування на лінії бойового зіткнення в АТО, відповідно не мав права на отримання даної винагороди за вказані періоди перебування на лікуванні, оскільки відповідно до вимог п.8 р.ІІ Інструкції №67 виплата може відбуватись виключно у випадку госпіталізації з отриманими поведінковими та психічними розладами безпосередньо під час безпосередньої участі в АТО.

Щодо виплати грошової допомоги на оздоровлення, надання щорічної основної відпустки та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2016-2017 роки.

Відповідно до пункту 1 статті 101 Закону України №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Згідно з абзацом другим пункту 2 статті 101 Закону України №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, тривалість щорічної основної відпустки в році початку військової служби обчислюється з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті, за кожний повний місяць служби до кінця календарного року.

Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 101 Закону України №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

Позивач у 2016 році перебував у щорічній основній відпустці на підставі рапорту та згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_2 -польова пошта від 21.12.2016 №272 з 21.12.2016 по 13.01.2017, тобто протягом 24 календарних днів, 2 з яких є святковими та не можуть бути враховані під час визначення тривалості щорічної основної відпустки, тобто фактично тривалість відпустки склала 22 календарних дні.

Розмір щорічної основної відпустки позивача, з врахуванням вислуги років від 10 до 15 років, повинен був становити:

- за 2016 рік 35 календарних днів / 12 місяців х 9 місяців військової служби (з врахуванням початку дії контракту з 31.03.2016) = 26 календарних днів, а не 22, як було фактично надано згідно з наказом від 21.12.2016 №272, тобто різниця складає 4 календарних дні;

- за 2017 рік - 35 календарних днів, в той час як грошова компенсація згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_2 -польова пошта №131 від 23.06.2017 була виплачена за 30 діб, тобто різниця складає 5 календарних днів.

Як встановлено судом та не заперечується стороною відповідача, грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки (понад зазначених вище 30 календарних днів за 2017 рік) позивачу при звільненні не виплачувалась.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про те, що при звільненні з військової служби у запас за станом здоров`я ОСОБА_1 мав право на отримання грошової компенсації за невикористані ним за період з 31.03.2016 по 23.06.2017 дні щорічної основної відпустки (4 календарних дні за 2016 рік та 5 календарних днів за 2017 рік), в зв`язку з чим слід визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за 2016-2017 роки та зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 31.03.2016 по 23.06.2017.

При цьому, суд зазначає про виключну компетенцію відповідача щодо нарахування та виплати даної грошової компенсації, а не стягнення самостійно розрахованої суми такої компенсації судом, що буде належним захистом прав позивача.

В той же час, оскільки судом не встановлено порушень відповідачем прав позивача щодо встановлення надбавок та видів грошового забезпечення, їх виплати, в тому числі й щодо надбавки за вислугу років, тому суд констатує, що виплата допомоги на оздоровлення в 2016 та 2017 роках відбулась правомірно розмірі місячного грошового забезпечення, яке обґрунтовано було розраховано військовою частиною.

Щодо необхідності застосування положень Цивільного кодексу в частині стягнення суми заборгованості з врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Відповідно до ст. 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 11 цього Кодексу цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків між позивачем та відповідачем відсутні, а тому приходить до висновку що між позивачем та відповідачем не існують цивільні відносини, зокрема зобов`язального характеру.

За таких підстав норми Цивільного кодексу України, зокрема, ті, що регулюють наслідки порушення зобов`язань, до спірних правовідносин, що виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, не застосовуються, а тому позовні вимоги в цій частині (із врахуванням висновків суду щодо необхідності зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки) задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що права позивача були порушені виключно в частині нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки в 2016-2017 роках, в якій позов підлягає до задоволення, в той час як щодо інших позовних вимог відповідачем доведено правомірність свої дій.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2016-2017 роки.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за 2016-2017 роки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, яке буде виготовлено 26 березня 2020 року.

Суддя В.В. Дмитрук