Справа № 120/1115/20-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2020-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

01 квітня 2020 р. Справа № 120/1115/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Маслоід Олена Степанівна розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» (вул. Хмельницьке шосе, б. 29, м. Вінниця, 21030)

до: Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Соборна, б. 15а, к. 306, м. Вінниця, 21050)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про: визнання дій протиправними та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» (далі - позивач) до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі - третя особа) про визнання дій протиправними та скасування постанови.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 04.10.2018 року у справі № 127/8872/18 зобов`язано позивача розглянути скаргу третьої особи від 14.04.2017 року із його запрошенням на засідання відповідного органу, що розглядає скаргу. Згодом третя особа на електронну адресу позивача надіслав звернення про добровільне виконання вказаного рішення суду та про розгляд скарги від 14.04.2017 року за його участі. На виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 04.10.2018 року у справі № 127/8872/18 та з урахуванням звернення третьої особи, призначено засідання з розгляду скарги, на яке було запрошено третю особу. Однак в призначений час та дату третя особа на розгляд скарги не прибула. Тож позивач, з огляду на те, що присутність третьої особи є його правом, а не обов`язком, відповідно, він на власний розсуд обирає важливість його участі у розгляді скарги, розглянув скаргу за відсутності третьої особи, за результатами чого надав відповідну відповідь у порядку та строки, визначені чинним законодавством. Про виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 04.10.2018 року у справі № 127/8872/18 додатково було повідомлено відповідача. Втім, останнім 19.02.2020 року прийнято постанову про накладення штрафу на позивача за невиконання без поважних причин рішення суду від 04.10.2018 року у справі № 127/8872/18. Позивач з цим не погоджується, адже вказане рішення фактично виконано. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

У відповідності до ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись з даним позовом, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки поданий адміністративний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

За змістом ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Водночас суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

П. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 495/2176/17 (провадження № 11-245апп18).

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що предметом у даній справі є визнання протиправними дій відповідача щодо накладення штрафу та, власне, скасування постанови про накладення штрафу від 19.02.2020 року винесену в межах виконавчого провадження № 59367153, відкритого на виконання виконавчого листа № 127/8872/18, виданого 05.11.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області, з виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.07.2018 року у цивільній справі № 127/8872/18.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.07.2018 року у задоволенні позовної заяви третьої особи до позивача було відмовлено. Разом з тим, постановою Апеляційного суду Вінницької області від 04.10.2018 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.07.2018 року було скасовано та зобов`язано позивача розглянути скаргу третьої особи від 14.04.2017 року із його запрошенням на засідання відповідного органу, що розглядає його скаргу.

Виходячи з вищевказаного, позивач є боржником у вказаному виконавчому провадженні з виконання виконавчого документу, виданого судом за результатами розгляду цивільної справи № 127/8872/18, тобто, згідно положень ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - ЗУ «Про виконавче провадження»), - є стороною виконавчого провадження.

Порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби врегульований ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, ч.1 цієї статті передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З системного аналізу наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку про те, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення виключно до суду, який видав виконавчий документ.

Тобто, критеріями розмежування юрисдикції згідно з цим законом є суд, що видав виконавчий документ.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 0640/4694/18.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Ч.1 ст.447 ЦПК України встановлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби до суду, який ухвалив відповідне рішення, як це передбачено для виконання судових рішень, що виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Таким чином, оскільки позивач є стороною виконавчого провадження, оскаржує дії та постанову про накладення штрафу від 19.02.2020 року в межах виконавчого провадження № 59367153 з примусового виконання виконавчого листа, який був виданий на виконання судового рішення по цивільній справі, такий спір належить до юрисдикції суду, який видав виконавчий документ, позивач мав би звернутись зі скаргою як передбачено ст.447 ЦПК України, а не з адміністративним позовом в порядку КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Ч. 6 ст. 170 КАС України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

При чому згідно ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у вказаній адміністративній справі та зазначає про необхідність звернення позивача за захистом свого права у порядку цивільного судочинства.

Керуючись Конституцією України, Цивільним процесуальним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження» та ст. 2, 4, 19, 170, 248, 256, 262, 293, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Маслоід Олена Степанівна