Справа № 428/293/20
Суддя: Кордюкова Ж. І.
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №428/293/20
Провадження №2-а/428/157/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Луганській області про визнання незаконною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Луганській області про визнання незаконною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 04.01.2020 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та винесено постанову серії ДП18 №570766 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Її було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 04.01.2020 року о 16-40 год. керувала транспортним засобом в темну пору доби з увімкненим дальнім світлом фар, не переключаючи світло в режим ближнього світла фар, ігнорувала зустрічний транспортний засіб, який показував потребу у цьому періодичним переключанням світла фар, чим спричинила засліплення водія зустрічного транспортного засобу, чим порушила п. 19.2. Правил дорожнього руху.

Вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи. Дійсно 04.01.2020 року о 16-40 год. вона знаходилась в м. Лисичанську за кермом автомобіля NISSAN PRIMERA, але зазначеного правопорушення не вчиняла, бо їхала з увімкненим ближнім світлом фар. Поліцейські не встановили та не опитали особу, яку вона нібито засліпила. Вона категорично заперечувала скоєння правопорушення, проте її офіційних пояснень в письмовому вигляді ніхто не прийняв та поліцейський виніс постанову. Оскаржувана постанова не містить відомості про порядок і строк її оскарження, також у постанові відсутні зазначені вказівки, а відповідач ці відомості та інші права їй не роз`яснив. Вона була позбавлена усіх наданих їй прав під час розгляду справи. Вона неоднократно просила надати можливість скористатись правовою допомогою та відкласти розгляд справи, проте ці вимоги були проігноровані. Про час і місце розгляду справи її не сповістили, незважаючи на те, що КУпАП України встановлений 15-денний строк розгляду справи.

Просила суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №570766 від 04.01.2020 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

15.01.2020 року судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надано строк для усунення недоліків.

10.03.2020 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Інспектор взводу №2 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Соколовський П.Є. надав відеозапис з місця події.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 19.2 Правил дорожнього руху дальнє світло слід перемикати на ближнє не менш як за 250 м до зустрічного транспортного засобу, а також тоді, коли воно може засліпити інших водіїв, зокрема тих, що рухаються в попутному напрямку.

Світло необхідно перемикати і на більшій відстані, якщо водій зустрічного транспортного засобу періодичним перемиканням світла фар покаже потребу в цьому.

Частиною 2 ст.122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

04.01.2020 року відповідачем винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 04.01.2020 року о 16-40 год. в м. Лисичанську керувала транспортним засобом NISSAN PRIMERA, номерний знак НОМЕР_1 , в темну пору доби з увімкненим дальнім світлом фар, не переключаючи світло в режим ближнього світла фар, ігнорувала зустрічний транспортний засіб, який показував потребу у цьому періодичним переключанням світла фар, чим спричинила засліплення водія зустрічного транспортного засобу, чим порушила п. 19.2. Правил дорожнього руху.

Справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ст. 258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі - Інструкція).

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП без складання відповідного протоколу відповідає вимогам ст.ст.222, 258 КУпАП та Інструкції.

Зазначене спростовує доводи позивача ОСОБА_1 щодо того, що її не сповістили про час і місце розгляду справи, незважаючи на те, що КУпАП України встановлений 15-денний строк розгляду справи.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем на підтвердження правомірності прийнятого рішення стосовно позивача було надано відеозапис з місця події.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580), поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону №580, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому в оскаржуваній постанові зазначено, що до неї додається відео з боді-камери ВВ-0009, відео з реєстратора ХІАОМІ, отже наданий відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КАС України.

Таким чином, суд приймає до уваги відеозапис процедури розгляду справи за ч. 2 ст. 122 КУпАП та вважає його належним та допустимим з огляду на вимоги КАС України.

На відеозаписі зафіксовано рух автомобіля червоного кольору з номерним знаком НОМЕР_1 з увімкненим дальнім світлом фар 04.01.2020 року о 16-40 год. Також зафіксовано зупинку позивача, після чого капрал поліції Соколовський П.Є. назвав своє прізвище та повідомив причину зупинки - рух з увімкненим дальнім світлом фар та заявив вимогу водію надати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування. Також зафіксовано, що пасажир, який знаходиться на передньому сидінні вимагає у поліцейського докази вчинення правопорушення. Поліцейський повторно заявляє вимогу водію надати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування. Поліцейський встановлює особу водія та оголошує, що 04.01.2020 року в м. Лисичанську по вул. Жовтневій, 37, відбувається розгляд справи про скоєння адміністративного правопорушення за порушення п.19.2. Правил дорожнього руху та роз`яснює позивачу права за ст.63 Конституції України та за ст. 268 КУпАП. Позивач заявляє клопотання про надання доказів скоєння нею правопорушення, поліцейський надає відеозапис позивачу для огляду. Після чого запитує, чи буде водій користуватись іншими правами. Водієм жодних клопотань не заявлено, вона лише повідомляє, що не розуміє, в чому зміст правопорушення. Зафіксовано оголошення постанови, роз`яснення порядку сплати штрафу та порядок оскарження постанови. При цьому позивач продовжує заперечувати скоєння правопорушення. Зафіксовано вручення постанови водію.

Аналізуючи наданий відеозапис, суд вважає, що його зміст підтверджує, що доводи позивача щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, є незмістовними.

Так на відеозаписі зафіксовано усні пояснення ОСОБА_1 , яка заперечує скоєння правопорушення, при цьому під час розгляду справи жодних клопотань про відкладення розгляду справи і бажання скористатись правовою допомогою вона не заявляє, також вона не заявляє клопотання про надання пояснень в письмовому вигляді.

Також дані відеозапису спростовують доводи позивача, щодо того, що поліцейський не повідомив, хто виніс постанову. Зазначені твердження не відповідають дійсності, оскільки поліцейський Соколовський П.Є. спочатку представився, коли зупинив транспортний засіб, а вдруге назвав своє прізвище та спеціальне звання, коли почав розгляд справи.

Таким чином, доводи позивача ОСОБА_1 щодо того, що вона була позбавлена усіх наданих їй прав під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, з копії наданої постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №570766 від 04.01.2020 року, вбачається, що своїм підписом Шуліка К.В. підтвердила, що права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження постанови за ст.289 КУпАП їй роз`яснено. Зазначені обставини також підтверджуються даними відеозапису.

Також на відеозаписі зафіксовано рух автомобіля червоного кольору з номерним знаком НОМЕР_1 з увімкненим дальнім світлом фар 04.01.2020 року о 16-40 год. При цьому суд враховує твердження позивача, зазначені в позові, що дійсно 04.01.2020 року о 16-40 год. вона знаходилась в м. Лисичанську за кермом автомобіля NISSAN PRIMERA. Зазначені відомості збігаються з даними щодо дати та часу, відображеного на відеозаписі з відеореєстратора, та підтверджують, що 04.01.2020 року о 16-40 год. в м. Лисичанську по дорозі з увімкненим дальнім світлом фар рухався саме автомобіль NISSAN PRIMERA червоного кольору з номерним знаком НОМЕР_1 .

За таких обставин, суд вважає, що дані відеозапису не спростовують доводів позивача щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Оскільки суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, то підстави для закриття справи відсутні.

Щодо решти доводів позивача слід відзначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин суд приходить до висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

Відповідно до ст. 139 КАС України з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 14, 72-77, 139, 229, 241- 247, 250, 255, 286, 293, 295, 297, Перехідними положеннями КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в Першому апеляційному адміністративному суді через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Луганській області, місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, б. 8.

Суддя Ж. І. Кордюкова