Справа № 340/450/20
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м.Кропивницький Справа № 340/450/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Пасічника Ю.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 , (вул. Кавалерійська, буд. 17/19, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,-,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом і просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ненарахування та невиплати мені підйомної допомоги у зв`язку із моїм переїздом для продовження проходження військової служби до смт. Голованівськ, Кіровоградської області;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити мені підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення в розмірі 15743,40грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що при звільненні з військової служби 21 серпня 2019 року мені не виплачена підйомна допомога при переведені з військової частини НОМЕР_2 до ІНФОРМАЦІЯ_3 у вересні 2018 року. Відповідно до відповіді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.11.2019 року № 4347, на мій інформаційний запит, підйомна допомога мені не виплачена, бо, станом на 02.12.2019 року, наказ із зазначенням нарахованої суми виплат до відповідача не надходив. Згідно цієї ж відповіді розмір мого грошового забезпечення за повний місяць складав 15743,40 грн. Я вважаю, таке пояснення відповідача необгрунтованим, оскільки чинне законодавство не ставить в залежність надходження наказу із зазначенням нарахованої суми виплати підйомної допомоги до відповідача із самою виплатою вказаних коштів.

Ухвалою судді від 06 березня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

У встановлений судом строк відповідачем відзив на адміністративний позов не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Зважаючи на неподання відповідачем відзиву на позов, суд кваліфікує вказану бездіяльність як визнання позову.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Наказом від 21.08.2019 року №40 ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас.

Однак, ні в день звільнення та виключення з списків особового складу, ні по теперішній час, відповідач не провів повного розрахунку, а саме не виплатив підйомної допомоги у зв`язку із переїздом для продовження проходження військової служби до смт. Голованівськ, Кіровоградської області, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 № 45.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 27.09.2018 року наказом військового комісара Голованівського РВК №58 ОСОБА_1 був призначений на посаду командира військової частини НОМЕР_3 , як такий що прибув з військової частини НОМЕР_2 м. Бахмут Донецької області, зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 з 27.09.2018 року, поставлений на всі види забезпечення та вважався таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.12,13).

У позові позивач зазначає, що звертався до відповідача з запитом у якому просив виплатити підйомну допомогу у зв`язку із переміщенням по службі.

Листом №4347 від 29.11.2019 відповідач повідомив позивача про те, що підйомна допомога не виплачена, в зв`язку з тим, що станом на 02.12.2019 року, наказ із зазначенням нарахованої суми виплат до відповідача не надходив (а.с.15).

Пунктом 1 частини першої статті 9-1 Закону №2011-XII встановлено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується, зокрема, підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Аналогічні положення викладені і в пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.1992 № 332 «Про вдосконалення грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України».

Питання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги врегульоване Інструкцією, затвердженою наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 № 370, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.11.2001 за № 940/613 (далі Інструкція; чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 Інструкції особам офіцерського складу (далі - офіцери), прапорщикам (мічманам) та військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці, які проходять службу за контрактом), що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу* зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір підйомної допомоги визначається з окладу за основною посадою, на яку призначений військовослужбовець або яку він займав до дня прибуття військової частини (підрозділу) до нового пункту постійної дислокації, окладу за військове звання та додаткових видів грошового забезпечення на день виникнення права на отримання підйомної допомоги.

У разі призначення на посади або передислокації військової частини (підрозділу) в ті місцевості, де чинним законодавством України передбачена виплата підвищених посадових окладів, підйомна допомога виплачується з урахуванням підвищених посадових окладів (пункт 2 Інструкції).

Підпунктом 4.2 пункту 4 Інструкції встановлено, що підйомна допомога офіцерам, прапорщикам (мічманам) і військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, виплачується: тим, які переїхали у зв`язку зі зміною постійної дислокації військової частини або підрозділу, - у новому пункті постійної дислокації частини (підрозділу) на підставі наказу командира частини про прибуття до місця дислокації.

Згідно із пунктом 16 Інструкції підйомна допомога військовослужбовцям, у тому числі на членів сім`ї, виплачується не більше ніж за два переїзди військовослужбовця протягом календарного року, пов`язані з призначенням на посади і передислокацією військової частини або підрозділу. При цьому фактичний переїзд військовослужбовця визначається за датою вступу його до виконання обов`язків за посадою або прибуття в новий пункт постійної дислокації військової частини (підрозділу), а членів сім`ї - за датою прибуття їх до нового місця служби військовослужбовця.

Враховуючи наведене суд зазначає, що підйомна допомога є одним із видів соціального забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, виплата якої є обовязковою після фактичного їх прибуття в пункт нової постійної дислокації військової частини.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 809/1936/15 (К/9901/6889/18).

У матеріалах справи міститься копія наказу 27.09.2018 року № 58 відповідно до якого Призначено ОСОБА_1 на посаду командира військової частини НОМЕР_3 , як такий що прибув з військової частини НОМЕР_2 м. Бахмут Донецької області, зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 з 27.09.2018 року, поставлений на всі види забезпечення та вважався таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.13).

Отже, зважаючи на те, що позивач був переведений для проходження служби з військової частини НОМЕР_2 м. Бахмут Донецької області до військової частини НОМЕР_3 смт.Голованівськ Кіровоградської області, суд вважає, що ОСОБА_1 мав цілком обґрунтоване право на отримання підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завдання судочинства досягаються шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку із його переїздом для продовження проходження військової служби до смт. Голованівськ, Кіровоградської області.

Зобов`язати Кіровоградський обласний військовий комісаріат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення в розмірі 15743,40грн..

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України. Відповідно до підпункту 15.5 п.15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду Ю.П. Пасічник