Справа № 755/2027/20
Суддя: Гаврилова О. В.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/2027/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Гаврилової О.В.,

при секретарі Передрій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Дмитрієвської Соломії Орестівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до інспектора поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Дмитрієвської Соломії Орестівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до заявлених позовних вимог, позивач просить суд скасувати постанову серії ЕАК №2057497 від 02 лютого 2020 року, винесену інспектором поліції

1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Дмитрієвською С.О.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що інспектором поліції 1 батальйону

3 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Дмитрієвською С.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАК №2057497, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн, відповідно до якої ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по дорозі Велика Березовиця (траса М19) здійснив перевищення швидкості на 38 км, у зв`язку з чим порушив зону дії знаку 3.29, 3.31, 30.3, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з огляду на те, що всупереч положень

ст.ст. 268, 258, 276 КУпАП, поліцейський розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, проігнорувавши ст.ст. 278, 279 КУпАП, позивач не мав можливості скористатися своїми правами - подати докази, отримати правову допомогу. Зазначає, що докази одержані за допомогою пристрою TruCAM є неналежними та недопустимими з мотивів незаконності використання цього засобу вимірюваної техніки.

12 лютого 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 23 березня 2020 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції.

Позивач Миколаєць Н.П.в судове засідання не з`явився, в позовій заяві просив суд розглядати позов без його участі.

Відповідач інспектор поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Дмитрієвська С.О. в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву не скористалась.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції направила до суду письмові пояснення щодо позову, отримані судом 19 березня 2020 року, в яких зазначила, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначила, що під час несення служби на автодорозі М-19 «Доманово- Ковель - Чернівці - Тереблене» 02 лютого

2020 року інспектором роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Дмитрієвською С.О. за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС000750) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу марки Honda CR-V з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 88 (сімдесят сім) км/год, при дозволеній 50 (п`ятдесят) км/год, чим порушив

п. 12.9 (б) ПДР України. На в`їзді у населений пункт Велика Березовиця як з боку

м. Тернопіль, так і в напрямку м. Тернопіль встановлений дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту». На підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», інспектором було подано сигнал про зупинку транспортного засобу. Інспектор підійшла до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представилася, пояснила суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросила пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.9 (б) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню. Також просила розглянути справу за відсутності представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Судом встановлено, що 02 лютого 2020 року інспектором УПП в Тернопільській області лейтенантом поліції Дмитрієвською С.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №2057497, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі

255,00 грн.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 02 лютого 2020 року, о 12 годині

39 хвилин, в смт. Велика Березовиця, дорога 19, 331 км, водій, керуючи транспортним засобом Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 88 км/год при цьому перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 38 км/год. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCАM LTI 20-20, серійний номер НОМЕР_2 , чим порушив п.12.9.б ПДР.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У відповідності до ч.2 ст.222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ (Національна поліція) та накладають стягнення.

Нормою статті 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Оскаржувана постанова складена та вручена позивачу 02 лютого 2020 року, що підтверджується його власним підписом. Адміністративний позов подано до суду

05 лютого 2020 року.

За таких обставин позивач звернувся до суду із позовом у строки, передбачені статтею 289 КУпАП.

Нормою частини 1 статті 6 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно частини 1 статті 7 цього Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня

2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складена відповідачем не в автоматичному режимі.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 статті 258 КУпАП).

Відповідно до ч. 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо застосування положень статті 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку Науково-консультативна рада дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок Науково-консультативної ради ґрунтувався на тому, що положення статті 258 КУпАП не розповсюджувалися на статтю 122 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, статті 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 статті 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку, рішення Конституційного Суду України від 26 травня

2015 року № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним, посилання позивача щодо незаконного розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними.

Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня

2001 року №1306.

Відповідно до п.12.9 (б ) Правил дорожнього руху України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Загальне обмеження швидкості 50 км/год стосується населених пунктів, позначених дорожніх знаком 5.45 «Початок населеного пункту». Дія цього обмеження скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».

Як убачається з фото, зроблених за допомогою пристрою TruCАM, серійний номер TCO00750, який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року №UA-MI/І-2903-2012 та пройшов повірку, чинну до 31 жовтня

2020 року, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/17048, транспортний засіб Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по дорозі М19, 331 км, в межах населеного пункту с.Велика Березовиця , зі швидкістю 88 км/год, в зоні де встановлено швидкісна межа

до 50 км/год, відстань від приладу вимірювання швидкості до транспортного засобу становила 153,8 м.

З листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 28 січня

2019 року вбачається, що засоби вимірювальної техніки TruCАM LTI 20/20, які були введенні в експлуатацію до моменту виключення типу ЗВТ з Державного реєстру ЗВТ, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Враховуючи вищевикладене, суд не погоджується з доводами позивача щодо нелаженісті доказів, отриманих за допомогою TruCАM.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що інспектором поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Дмитрієвської С.О. під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення дотримані всі вимоги статей 268, 278 КУпАП, та як вбачається з відеоматеріалу наданого Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області, позивачу роз`яснено його права, запропоновано ознайомитися з доказами, надати пояснення, проте позивач в свою чергу відмовився надавати пояснення, не виявив бажання ознайомитись з доказами, клопотань, у тому числі й щодо необхідності отримання правової допомоги, не заявляв та погодився щодо складання постанови, повідомивши, що знаку населеного пункту не бачив, оскільки перед ним рухалась фура.

Отже, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2057497 від 02 лютого 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, складена повноважною особою, за своєю формою та змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, приймаючи вказану постанову відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 122, 222, 251, 258, 276, 283, 284 КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України

07 листопада 2015 року № 1395, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України

від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», статтями 5, 19, 20, 72, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, -

у х в а л и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Дмитрієвської Соломії Орестівни(46003, м.Тернопіль, вул. Котляревського, 24), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (46003, м.Тернопіль, вул. Котляревського, 24), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Відповідно до ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя :