Справа № 640/9999/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 року м. Київ №640/9999/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на пільгових умовах згідно абз. 12 п. «а» 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на пільгових умовах згідно абз. 12 п. «а» 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 09.08.2018 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах згідно абз. 12 п. «а» 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику льотного складу. Разом з тим, відповідачем було необґрунтовано та безпідставно відмовлено позивачу в призначенні пільгової пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 червня 2019 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач не скористався наданим йому правом на подання до суду відзиву, а також не повідомив суд про причини неможливості його подання, з огляду на що, суд звертає увагу на положення ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Крім того, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заяві по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 09.08.2018 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах згідно абз. 12 п. «а» 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом №15050/03 від 23.01.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу в призначенні пенсії за вислугою років як працівнику льотних екіпажів з тих підстав, що надана довідка від 19.03.2018 року №39 про наліт годин, не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме в довідці не зазначені періоди роботи по роках, що не дає можливості вирахувати стаж роботи за вислугою років відповідно до Порядку обчислення строків вислуги для призначення пенсій працівникам льотного складу, затвердженого постановою КМУ ВІД 21.07.1992 №418. Зазначив, що довідка за період роботи з 19.05.1998 року по 09.02.2018 року не зареєстрована організацією, яка її видала з 06.07.1992 року по 31.03.2015 року.

Вважаючи протиправною відмову відповідача в призначенні пенсії за вислугою років як працівнику льотних екіпажів, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Позивач не погодившись з відмовою Пенсійного фонду у призначенні пенсії за вислугою років, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Закону №1788-XII працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.

Відповідно до ч.1 ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-XII, передбачено право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: а) працівники льотного і льотно-випробного складу після досягнення 50 років і за наявності вислуги років на цих посадах станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок та після цієї дати при набутті вислуги років на цих посадах: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок.

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу та перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років визначений в порядку «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу», затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. № 418.

Відповідно до п.4 Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, парашутисти всіх найменувань, рятувальники, а також десантники-пожежники всіх найменувань, інструктори авіапожежної служби, керівники парашутних (парашутно-рятувальних, пошуково-рятувальних) підрозділів, працівники позаштатних і штатних парашутно-десантних груп, які здійснюють стрибки з парашутом або спуски (підйоми) на спеціальних спуско-піднімальних пристроях з вертольотів, що перебувають на висоті не менше 10 метрів.

Відповідно до п.п. «в» п.7 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу від 21 липня 1992 р. № 418, заробіток для обчислення пенсій працівникам льотно-випробного складу визначається в такому порядку зокрема, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії.

Суд зазначає, що для призначення пенсії згідно ст. 54 Закону та постанови КМУ необхідно дві умови: 1) наявність відповідного віку - досягнення 50 років та 2) наявність відповідної вислуги років - не менше 25 років (п. а ст. 54 Закону, та п. 1 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації). При цьому порядок обчислення вислуги років визначений Порядком обчислення строків вислуги років для призначення пенсії працівникам льотного складу.

Суд зазначає, що станом на момент звернення з заявою про призначення пенсії за вислугою років як працівнику льотних екіпажів позивач не досягнув 50 років, що є необхідною умовою для призначення пенсії згідно ст. 54 Закону та постанови КМУ №418.

Разом з тим, суд зазначає, що з наданої позивачем трудової книжки та довідки про наліт годин для призначення пенсії за вислугою років з роками і типами літаків підтверджується необхідна вислуга років для призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації.

Згідно п. 5 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації до вислуги років працівникам льотно-випробувального склад) зараховується час служби на посадах льотного складу Збройних Сил колишнього Союзу PCP і України та робота на посадах льотного складу цивільної авіації в порядку, встановленому для призначення пенсії відповідно військовослужбовцям і льотному складу цивільної авіації.

З 06.07.1992 він працював на посадах, робота на яких (налітані години) зараховується до вислуги років для призначення пенсії згідно ст. 54 Закону.

Отже, ОСОБА_1 має згідно даної довідки вислугу років 25 років 5 міс

Таким чином, позивач має право на призначення мені пенсії за вислугу років, а відмова відповідача є необґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавств, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія): з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні адміністративних справ суд керується принципом верховенства права відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається па відповідача.

З урахуванням викладеного, відповідач не довів правомірності свого рішення, тому його слід визнати протиправним та скасувати із зобов`язанням вчинити відповідні дії з призначення та виплати пенсії позивачу, забезпечивши останнього ефективним засобом правового захисту.

Керуючись статтями 9, 14, 72-74, 77, 90, 139, 241-246, 250, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на пільгових умовах згідно абз. 12 п. «а» 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на пільгових умовах згідно абз. 12 п. «а» 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа