Справа № 160/11274/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТулянцевої І.В.
при секретарі судового засіданняПрогонній В.В.
представників позивача представника відповідача Прилєпова О.А., Лавренюка Я.В. Прокоф`єва Є.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю - фірми «ДНІПРО-КОНТРАКТ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
12 листопада 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «ДНІПРО-КОНТРАКТ» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в якій позивач просить:
Ухвалою суду від 15.11.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю - Фірма «ДНІПРО-КОНТРАКТ» прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16 грудня 2019 року о 13:00 год.
05 грудня 2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, який залучений до матеріалів справи, та в якому пояснив, що в ході перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю - Фірма «ДНІПРО-КОНТРАКТ» було досліджено первинні документи, з аналізу яких вбачається нереальність господарських операцій позивача з контрагентами. Також, такий висновок підтверджується відомостями інформаційних баз даних та Єдиного реєстру податкових накладних, оскільки в ході перевірки діяльності постачальників контрагентів позивача встановлено обрив ланцюга по товару, реалізованого на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю - Фірма «ДНІПРО-КОНТРАКТ». Таким чином, відповідач під час винесення спірного податкового повідомлення-рішення діяв на підставі та у межах повноважень і спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У судовому засіданні 16 грудня 2019 року було оголошено перерву до 13.01.2020 до 16:00 год.
08 січня 2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що доводи відповідача, викладені у відзиві, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки під час проведення перевірки посадовим особам Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надавались не тільки договори, а й специфікації, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, які в повному обсязі підтверджують господарські операції. Крім того, зауважив, що у податковому праві діє принцип індивідуальної відповідальності платника податків, а тому, Товариство з обмеженою відповідальністю - Фірма «ДНІПРО-КОНТРАКТ» не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають за межами його впливу.
Ухвалою суду від 13.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 24.01.2020 о 11:30 год.
У судовому засіданні 24.01.2020 оголошена перерва до 05.02.2020 до 16:00 год. у зв`язку з необхідністю виклику ФОП ОСОБА_1 у якості свідка.
05 лютого 2020 року у судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_1 та оголошено перерву до 12.02.2020 до 09:00 год.
12 лютого 2020 року у судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі із викладених у позові підстав.
Представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві, та просив відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Не погодившись із висновками акту перевірки, позивач подав заперечення на акт перевірки за вих. № 26/07-19 від 26.07.2019.
За результатом розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю - Фірма «ДНІПРО-КОНТРАКТ» № 2808 від 28.08.2019, рішенням Державної податкової служби України від 28.10.2019 № 7377/6/99-09-08-05-02 «Про результати розгляду скарги» скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV (надалі - Закон №996-XIV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
В абзаці другому пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, визначено, що господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податку як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).
Виходячи із системного аналізу вищенаведених правових норм, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.
Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.
Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.
Відповідно до пункту 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.
З метою дослідження фактичного виконання господарських операцій судом проаналізовано умови укладених договорів позивача з контрагентами, а також досліджено первинні бухгалтерські документи.
Судом встановлено, що у перевіряємий період ТОВ ФІРМА «ДНІПРО-КОНТРАКТ» (покупець) мало взаємовідносини з постачальниками: ТОВ «ПРОДАСТРА» на підставі договору поставки від 28.09.2018 №2809/2018 (а.с.107-111, т.1); з ТОВ «СОЛОТРЕЙДІНГ» на підставі договору поставки №1510/2018 від 15.10.2018 (а.с.209-213, т.1); з ТОВ «АКВІЛІЯ КОМ» на підставі договору поставки №2018-11/12 від 12.11.2018 (а.с.30-33, т.2); з ТОВ «ОЛЕКСІЯ ПРО» на підставі договору поставки №0512/2018 від 05.12.2018 (а.с.2-5, т.3); з ТОВ «ФТОРКОМПОНЕНТ» на підставі договору поставки №1812-2018 від 18.12.2018 (а.с.50-53, т.3); з ТОВ «УНІК-ЕКСПО» на підставі договору поставки №0111/2018 від 01.11.2018 (а.с.122-125, т.2), відповідно до умов яких постачальник зобов`язується в порядку й на умовах даного договору передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити продукцію виробничо-технічного призначення (п.1.1). Ціна, кількість, асортименти, строки поставки товару оговорюються в додатках (специфікаціях) до даного Договору, які узгоджуються й підписуються обома сторонами попередньо, додаються до даного Договору і є його невід`ємною частиною (п.1.2). У пакет документації до кожної поставки товару за даним договором входить: рахунок, видаткова накладна, податкова накладна, сертифікат якості (якщо товар підлягає сертифікації) (п.2.1). Умови поставки товару оговорюються сторонами в специфікаціях до даного договору. Право власності на товар переходить до Покупця в момент передачі товару (п.2.4). Моментом передачі товару є момент підписання Покупцем супровідних документів із проставленням дати фактичного одержання товару в таких документах. Якщо дата Покупцем не проставляється, моментом одержання є дата, позначена Постачальником при складанні супровідної документації (п.2.5). приймання-передача товару по кількості здійснюється на складі Покупця. Товар вважається прийнятим Покупцем по кількості з моменту підписання представником Покупця відповідних накладних (п.2.6).
На підтвердження виконання умов вказаних договорів позивачем до суду надано специфікації, податкові та видаткові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, картки рахунку 631, відомості по партіях товарів на складах (бухгалтерський облік).
Транспортування товару за договором від 28.09.2018 №2809/2018, укладеним з ТОВ «ПРОДАСТРА», здійснювалось за рахунок позивача шляхом залучення автомобільного перевізника ФОП ОСОБА_1 автомобілем ISUZU НОМЕР_1 водієм ОСОБА_1 із пункту навантаження: Харківська область, смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 165-Г відповідно до наступних товарно-транспортних накладних:
- №51 від 01.10.2018 (а.с.121-122, т.1), пункт розвантаження: м. Слов`янськ, вул. Заводська АДРЕСА_1 .2;
Розрахунки з ТОВ «ПРОДАСТРА» за даними операціями проводились у безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень (т. 1 а.с. 177-181). Станом на 30.06.2019 року (на момент проведення перевірки) кредиторська заборгованість відсутня.
При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що в ході перевірки контролюючим органом було встановлено, що Договір поставки з ТОВ «ПРОДАСТРА» № 2809/2018 було укладено 28.09.2018 року, в ньому у розділі «Реквізити сторін» було зазначено банківські реквізити ТОВ «ПРОДАСТРА», а саме п/р НОМЕР_2 в АКБ «Індустріалбанк» у м. Києві. Між тим, в ході перевірки контролюючим органом було встановлено, що за даними реєстраційної картки платника податків ТОВ «ПРОДАСТРА», дата відкриття вказаного рахунку в АКБ «Індустріалбанк» у м. Києві 01.10.2018 року (т. 1 а.с. 26).
Тобто, Договір поставки було укладено тоді, коли ТОВ «ПРОДАСТРА» ще не було відкрито рахунок в АКБ «Індустріалбанк» у м. Києві, однак в самому договорі його номер було вказано (т. 1 а.с. 107-111).
В ході розгляду справи представники позивача не змогли надати будь яких обгрунтованих пояснень цій обставині.
Матеріалами справи підтверджено, що сума податку на додану вартість по операціям позивача з ТОВ «ПРОДАСТРА» в розмірі 457109,49 грн. було віднесено до податкового кредиту в жовтні 2018 року.
Транспортування товару за договором №1510/2018 від 15.10.2018, укладеним з ТОВ «СОЛОТРЕЙДІНГ», здійснювалось за рахунок позивача шляхом залучення автомобільного перевізника ФОП ОСОБА_1 автомобілем ISUZU НОМЕР_1 водієм ОСОБА_1 із пункту навантаження: Харківська область, смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 165-Г відповідно до наступних товарно-транспортних накладних:
Розрахунки з ТОВ «СОЛОТРЕЙДІНГ» за даними операціями проводились у безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень (т. 2 а.с. 5). Станом на 30.06.2019 року (на момент проведення перевірки) кредиторська заборгованість складала 1969862,22 грн.
Матеріалами справи підтверджено, що сума податку на додану вартість по операціям позивача з ТОВ «СОЛОТРЕЙДІНГ» в розмірі 328310,36 грн. було віднесено до податкового кредиту в жовтні 2018 року.
Матеріалами справи підтверджено, що станом на 30.09.2019 року (на момент проведення перевірки) розрахунки за поставлений ТОВ «АКВІЛІЯ КОМ», не проведені. Кредиторська заборгованість складає 4589385,40 грн.
Сума податку на додану вартість по операціям позивача з ТОВ «АКВАЛІЯ КОМ» в розмірі 764897,57 грн. було віднесено до податкового кредиту в листопаді 2018 року.
Транспортування товару за договором №0512/2018 від 05.12.2018, укладеним з ТОВ «ОЛЕКСІЯ ПРО», здійснювалось за рахунок позивача шляхом залучення автомобільного перевізника ФОП ОСОБА_1 автомобілем ISUZU НОМЕР_1 водієм ОСОБА_1 із пункту навантаження: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 165-Б відповідно до наступних товарно-транспортних накладних:
Матеріалами справи підтверджено, що сума податку на додану вартість по операціям позивача з ТОВ «ОЛЕКСІЯ ПРО» в розмірі 397856,85 грн. було віднесено до податкового кредиту в грудні 2018 року.
Розрахунки з ТОВ «ФТОРКОМПОНЕНТ» за вказаними операціями були здійснені у безготівковій формі, станом на момент перевірки дебіторська заборгованість відсутня.
Матеріалами справи підтверджено, що сума податку на додану вартість по операціям позивача з ТОВ «ФТОРКОМПОНЕНТ» в розмірі 660539,57 грн. було віднесено до податкового кредиту в грудні 2018 року.
Розрахунки з ТОВ «УНІК-ЕКСПО» за вказаними операціями були здійснені у безготівковій формі, станом на момент перевірки дебіторська заборгованість складала 497123,98 грн.
Матеріалами справи підтверджено, що сума податку на додану вартість по операціям позивача з ТОВ «УНІК-ЕКСПО» в розмірі 623718,56 грн. було віднесено до податкового кредиту в грудні 2018 року.
На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 позивачем до суду надано договір №1-2018 про надання послуг з перевезення вантажів від 02.01.2018 (а.с.171-174, т.3), за умовами якого перевізник (ФОП ОСОБА_1 ) зобов`язується надати послуги по перевезенню вантажів, а замовник (ТОВ Фірма «Дніпро-Контракт») зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги на умовах і порядку, визначеними даним договором (п.1.1). Перевезення вантажів здійснюється перевізником на підставі наданих замовником заявок по телефону (п.2.1). При завантаженні вантажу здійснюється зважування або перерахунок місць (штук). Вантаж приймається до перевезення без перевірки ваги, якщо він наданий для перевезення у спеціальних кузовах або контейнерах за наявності на них пломб замовника. Вантажі, які мають марковану масу нетто чи брутто, перезважуванню не підлягають (п.2.4). Строк завантаження повинен складати не більше 8 годин (п.2.5). Строк розвантаження повинен складати не більше 4 годин (п.2.6). Надання послуг по перевезенню вантажів підтверджується актом виконаних робіт, підписаним сторонами, із зазначенням загальної вартості послуг перевізника. До акта додаються товарно-транспортні накладні (п.2.9).
В матеріалах справи містяться акти про надані послуги, підписані ФОП ОСОБА_1 та позивачем, а саме:
- №57 від 01.10.2018 (а.с.175, т.3) про надання послуг перевізником у період з 01.10.2018 по 01.10.2018 по маршруту: м. Павлоград смт. Пісочин, Харківська обл. - м.Слов`янськ м. Павлоград (597 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8955,00 грн.;
- №58 від 04.10.2018 (а.с.176, т.3) про надання послуг перевізником у період з 04.10.2018 по 04.10.2018 по маршруту: м. Павлоград смт. Пісочин, Харківська обл. - м.Слов`янськ м. Павлоград (597 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8955,00 грн.;
- №60 від 16.10.2018 (а.с.177, т.3) про надання послуг перевізником у період з 16.10.2018 по 16.10.2018 по маршруту: м. Павлоград смт. Пісочин, Харківська обл. - м.Слов`янськ м. Павлоград (597 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8955,00 грн.;
- №61 від 19.10.2018 (а.с.178, т.3) про надання послуг перевізником у період з 19.10.2018 по 19.10.2018 по маршруту: м. Павлоград смт. Пісочин, Харківська обл. - м.Слов`янськ м. Павлоград (597 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8955,00 грн.;
- №62 від 22.10.2018 (а.с.179, т.3) про надання послуг перевізником у період з 22.10.2018 по 22.10.2018 по маршруту: м. Павлоград смт. Пісочин, Харківська обл. м.Павлоград (468 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 7020,00 грн.;
- №64 від 24.10.2018 (а.с.180, т.3) про надання послуг перевізником у період з 24.10.2018 по 24.10.2018 по маршруту: м. Павлоград смт. Пісочин, Харківська обл. м.Павлоград (468 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 7020,00 грн.;
- №66 від 25.10.2018 (а.с.181, т.3) про надання послуг перевізником у період з 25.10.2018 по 25.10.2018 по маршруту: м. Павлоград смт. Пісочин, Харківська обл. - м.Слов`янськ м. Павлоград (597 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8955,00 грн.;
- №69 від 16.11.2018 (а.с.182, т.3) про надання послуг перевізником у період з 16.11.2018 по 16.11.2018 по маршруту: м. Павлоград м. Харків - м. Слов`янськ м.Павлоград (585 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8775,00 грн.;
- №70 від 20.11.2018 (а.с.183, т.3) про надання послуг перевізником у період з 20.11.2018 по 20.11.2018 по маршруту: м. Павлоград м. Харків - м. Слов`янськ м.Павлоград (585 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8775,00 грн.;
- №81 від 22.11.2018 (а.с.184, т.3) про надання послуг перевізником у період з 22.11.2018 по 22.11.2018 по маршруту: м. Павлоград м. Харків - м. Слов`янськ м.Павлоград (585 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8775,00 грн.;
- №72 від 26.11.2018 (а.с.185, т.3) про надання послуг перевізником у період з 26.11.2018 по 26.11.2018 по маршруту: м. Павлоград м. Харків - м. Слов`янськ м.Павлоград (585 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8775,00 грн.;
- №73 від 03.12.2018 (а.с.186, т.3) про надання послуг перевізником у період з 03.12.2018 по 03.12.2018 по маршруту: м. Павлоград м. Харків - м. Слов`янськ м.Павлоград (585 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8775,00 грн.;
- №74 від 06.12.2018 (а.с.187, т.3) про надання послуг перевізником у період з 06.12.2018 по 06.12.2018 по маршруту: м. Павлоград м. Харків - м. Слов`янськ м.Павлоград (585 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8775,00 грн.;
- №75 від 11.12.2018 (а.с.188, т.3) про надання послуг перевізником у період з 11.12.2018 по 11.12.2018 по маршруту: м. Павлоград м. Харків - м. Слов`янськ м.Павлоград (585 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8775,00 грн.;
- №76 від 14.12.2018 (а.с.189, т.3) про надання послуг перевізником у період з 14.12.2018 по 14.12.2018 по маршруту: м. Павлоград м. Харків - м. Слов`янськ м.Павлоград (585 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8775,00 грн.;
- №77 від 17.12.2018 (а.с.190, т.3) про надання послуг перевізником у період з 17.12.2018 по 17.12.2018 по маршруту: м. Павлоград смт. Пісочин, Харківська обл. - м.Слов`янськ м. Павлоград (597 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8955,00 грн.;
- №78 від 18.12.2018 (а.с.191, т.3) про надання послуг перевізником у період з 18.12.2018 по 18.12.2018 по маршруту: м. Павлоград смт. Пісочин, Харківська обл. - м.Слов`янськ м. Павлоград (597 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8955,00 грн.;
- №79 від 19.12.2018 (а.с.192, т.3) про надання послуг перевізником у період з 19.12.2018 по 19.12.2018 по маршруту: м. Павлоград м. Харків - м. Слов`янськ м.Павлоград (585 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8775,00 грн.;
- №80 від 20.12.2018 (а.с.193, т.3) про надання послуг перевізником у період з 20.12.2018 по 20.12.2018 по маршруту: м. Павлоград м. Харків - м. Слов`янськ м.Павлоград (585 км.), послуги надані автомобілем ISUZU НОМЕР_1 , на суму 8775,00 грн.
Аналізуючи вищевказані товарно-транспортні накладні, суд зазначає, що за даними загальнодоступної бази Google Maps відстань між місцем навантаження (Харківська область, смт. Пісочин) та місцем розвантаження (м. Слов`янськ) складає приблизно 197 км, до пункту розвантаження - м. Павлоград становить 234 км; відстань між місцем навантаження (м. Харків) та місцем розвантаження (м. Слов`янськ) 174 км., до пункту розвантаження - м. Павлоград - 245 км., транспортування товару від ТОВ «ПРОДАСТРА» здійснювалось одним водієм однією машиною.
При цьому, відомостями загальнодоступної бази Google Maps підтверджується, що по:
- договору з ТОВ «ПРОДАСТРА» та ТОВ «СОЛОТРЕЙДІНГ»: за адресою: Харківська обл., смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 165, розташовані автозаправочні станції ОККО та ОВИС, поруч розташовані житлові будівлі приватного сектору. В той час, як адреса: Харківська обл., смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 165-Г взагалі відсутня;
- договору з ТОВ «АКВІЛІЯ КОМ» за адресою:м. Харків, вул. Пушкінська, 106-В. розташований начальний корпус юридичної академії ім. Я. Мудрого та студентський гуртожиток;
- по договору з ТОВ «ОЛЕКСІЯ ПРО» за адресою: Харківська обл., смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 165, розташовані автозаправочні станції ОККО та ОВИС, поруч розташовані житлові будівлі приватного сектору. В той час, як адреса: Харківська обл., смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 165-Б взагалі відсутня.
Суд зазначає, що поставка товару зазвичай включає в себе кілька стадій: здійснення огляду, зважування, навантаження, розвантаження та переміщення товару по складу.
Разом з тим, у наданих позивачем товарно-транспортних накладних відсутня інформація щодо вантажно-розвантажувальних операцій (час прибуття, час вибуття, простій). При цьому, середня кількість товарно-транспортних накладних на добу складає 5-6.
Судом відхиляються доводи позивача, що те, що по 5-6 товарно-транспортних накладних здійснювалось фактично перевезення однієї партії товару, зазначених у відповідних товарно-транспортних накладних та видаткових накладних, а їх оформлення у такій кількості здійснювалось для зручності обліку на підприємствах постачальників, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568 (далі Правила, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Згідно з пунктом 11.1 Правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом (п. 11.4 Правил).
При цьому, пунктом 11.7 Правил передбачено, що у тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов`язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної). У цих випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником.
З аналізу наведених норм судом зроблено висновок про те, що товарно-транспортна накладна оформлюється при перевезенні вантажів для їх складського, оперативного і бухгалтерського обліку, та оформлюється замовником (вантажовідправником) на кожне перевезення автомобіля і для кожного вантажоодержувача окремо.
При цьому, товарно-транспортна накладна виписується саме замовником у тому випадку, якщо перевезення товару здійснюється на його замовлення тим перевізником, з яким у нього існують договірні відносини.
Також, свідок зазначив, що отримавши товар від представника підприємства постачальника, в видатковій накладній він не розписувався, наскільки правильно були оформлені товарно-транспортні накладні не придивлявся, хто конкретно передавав йому товар, чи вказані у накладних директори підприємств чи сторонні особи, пояснити не міг. Протягом одного дня він за маршрутом: м. Павлоград м. Харків м. Слов`янськ м.Павлоград міг проїхати близько 600 км., при цьому, виїжджав з м. Павлограда о 04:00 год. та повертався до міста приблизно о 21:00 год. Пояснити, у зв`язку із чим в один день було виписано декілька різних товарно-транспортних накладних від підприємства постачальника, не міг, оскільки не звертав увагу на те, що вказується в ТНТ, так як його основним обов`язком було доставити вантаж та передати його отримувачу. Факт виконання зобов`язань по договору перевезення оформлювався Актом про надані послуги, які підписувались ним і директором ТОВ «Фірма «ДНІПРО КОНТРАКТ». Оплату за надані послуги перераховували йому на картковий рахунок.
З оглянутих в ході розгляду справи товарно-транспортних накладних вбачається, що на них відсутні відомості про те, що складені вони дійсно ТОВ «Фірма «ДНІПРО КОНТРАКТ», як замовником перевезення вантажу, оскільки підпис відповідальної особи та печатка підприємства проставлені тільки в графі «Прийняття вантажу».
В ході розгляду справи представники позивача також не змогли надати зрозумілих пояснень з приводу того, у зв`язку із чим, за наявності обов`язку у підприємства замовника (п. 11.4 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні) скласти та видати товарно-транспортні накладні на перевезення вантажів ФОП ОСОБА_1 , з яким існували договірні відносини (Договір №1-2018 про надання послуг з перевезення вантажів від 02.01.2018), товарно-транспортні накладні виписувались підприємством вантажовідправником з яким у ФОП ОСОБА_1 були відсутні будь-які договірні відносини.
Крім того, позивачем документально не було обґрунтовано по товарно-транспортних накладних хто фактично отримав товар, оскільки у графі «Вантаж одержав» відсутні прізвище, ім`я та по-батькові уповноваженої особи позивача.
Враховуючи значну відстань, час на навантаження та розвантаження товару, а також те, що перевезення (5-6 рейсів на добу) здійснювалось одним водієм на відстань 174-245 км. в одну сторону, суд вважає обґрунтованими сумніви відповідача про фактичну та фізичну можливість здійснити такі перевезення, що, у свою чергу свідчить про неможливість здійснення даних операцій в реальному часі.
Також, суд звертає увагу на ту обставину, що акти наданих послуг, складені позивачем з ФОП ОСОБА_1 (т. 3 а.с. 175-194) були складені тією ж датою, що і були виписані товарно транспортні накладні, у той час, коли сам свідок в судовому засіданні пояснював, що після того, як він виконав перевезення вантажу за маршрутом: м.Павлоград м. Харків (смт Пісочин) м. Слов`янськ м. Павлоград, він повертався близько 21:00 год в м. Павлоград, а не за юридичною адресою ТОВ «Фірма «ДНІПРО КОНТРАКТ» в м. Дніпрі.
За таких обставин, складання актів наданих послуг в день їх підписання директором ТОВ «Фірма «ДНІПРО КОНТРАКТ» - Розгонюком І.В. та ФОП ОСОБА_1 викликає сумнів щодо фактичного виконання договірних відносин, а саме, перевезення товару за маршрутом вказаним у товарно транспортних накладних (м.Павлоград м. Харків (смт Пісочин) м. Слов`янськ м. Павлоград).
Згідно з актом приймання передачі (без дати), орендоване майно було передано, між тим, ким конкретно було посвідчено даний акт, є незрозумілим, оскільки відсутні прізвища посадових осіб, які його підписали (т. 3 а.с. 157).
Матеріалами справи також підтверджено, що строк дії вказаного договору оренди сплив 31.03.2018 року. Доказів пролонгації договору позивачем до суду не надано.
З наданих до суду копій товарно транспортних накладних вбачається, що всі вантажі, які в жовтні грудні 2018 року (тобто вже після того, як строк дії договору оренди № 59 від 31.03.2017 року сплив, а ПАТ «Завод ПАЛМАШ» було визнано банкрутом) були доставлені ФОП ОСОБА_1 саме за юридичною адресою ПАТ «Завод ПАЛМАШ» - м. Павлоград, вул. Іскровська (Преображенська) буд.1), що також викликає сумнів у їх реальності.
Будь яких зрозумілих пояснень з приводу того, що фактично вироблялось чи зберігалось в м. Павлограді за адресою вул. Іскровська (Преображенська) буд.1 в жовтні грудні 2018 року, представниками позивача суду не надано. Доказів того, хто конкретно був відповідальним за прийом товару, перевезення якого здійснював ФОП ОСОБА_1 та ким фактично здійснювався прийом товарів в м. Павлограді, також не надано, що свідчить про правомірність висновків контролюючого органу про оформлення господарських відносин лише документально без їх реального виконання.
Вказані обставини також свідчать про правомірність висновків контролюючого органу щодо нереальності господарських відносин між позивачем та його контрагентами, а лише їх документування.
Суд також зазначає про наявність інших підстав вважати спірні господарські операції такими, що не відбулися.
Так, під час здійснення аналізу інформаційних баз даних та Єдиного реєстру податкових накладних податковим органом встановлено, що контрагенти постачальників позивача здійснюють придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики, не пов`язані будь-якою спеціалізацією та потребують застосування особливих умов їх зберігання, транспортування та забезпеченістю кваліфікованим персоналом. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально-технічним та технологічнім можливостям контрагентів по ланцюгу з урахуванням недостатньої кількості працівників та відсутність основних засобів.
Враховуючи вищевикладене, відсутнє справжнє джерело законного походження товару, тобто, неможливо з`ясувати, ким і коли вироблялись придбані позивачем товари та чи вироблялись взагалі. Крім того, неможливо встановити факт реального руху активів по всьому ланцюгу учасників схеми.
Встановлені факти у своїй сукупності свідчать, що у позивача фактично відсутня можливість отримати таку номенклатуру товару від підприємств, залучених по ланцюгу, так як ані ТОВ «ПРОДАСТРА», ТОВ «СОЛОТРЕЙДІНГ», ТОВ «АКВІЛІЯ КОМ», ТОВ «ФТОРКОМПОНЕНТ» , ТОВ «ОЛЕКСІЯ ПРО», ТОВ «УНІК-ЕКСПО», ані їх контрагенти по ланцюгу не є виробниками, імпортерами, постачальниками товару, що був придбаний позивачем.
Згідно з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.07.2019 у справі №813/6835/14 (адміністративне провадження №К/9901/6760/18), правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентами на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування витрат та податкового кредиту.
В ході розгляду справи встановлена неможливість здійснення платником податку досліджених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна та обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, відсутність у контрагентів позивача необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
За таких обставин, аналізуючи господарську діяльність позивача з контрагентами на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту, суд погоджується з висновками контролюючого органу про відсутність фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій, відсутність документального підтвердження реального здійснення господарських операцій та відсутність ділової мети та розумних економічних причин для здійснення господарських операцій.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідачем обгрунтовано зроблено висновок щодо порушення Товариством з обмеженою відповідальністю - Фірма «ДНІПРО-КОНТРАКТ» вимог п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України щодо заниження податку на додану вартість на загальну суму 3232433,00 грн., в т.ч.: за жовтень 2018 року в сумі 758419,00 грн.; за листопад 2018 року в сумі764898,00 грн.; за грудень 2018 року в сумі 1682116,00 грн., у зв`язку із чим, відсутні підстави для скасування спірного податкового повідомлення рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені обставини, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем надано до суду докази правомірності прийняття оскаржуваного рішення, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 24 лютого 2020 року.

Суддя І.В. Тулянцева