Справа № 168/635/19
Суддя: Назарук О. В.
Дата ухвалення: 2020-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 168/635/19
Провадження № 2-а/168/1/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань - Таксюк О.С.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС України про скасування постанови по справі про правопорушення митних правил № 2177/20500/19 від 24 липня 2019 року у зв`язку з відсутністю в його діях ознак порушення митних правил. Адміністративний позов мотивований тим, що 23 квітня 2019 року через митний пост «Ягодин» він ввіз на митну територію України під «зобов`язання про зворотне вивезення транспортного засобу» автомобіль CITROEN C5 з реєстраційним номером НОМЕР_1 в режимі тимчасового ввезення до 60 днів. Вивезти автомобіль не міг, оскільки рішенням № 455 Держприкордонслужби йому було відмовлено у перетині кордону. Вважає, що притягнення до відповідальності за вчинення правопорушення митних правил, передбачених частиною 3 статті 481 МК України є неправомірним.

Від представника відповідача надійшло письмове заперечення на адміністративний позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що під час здійснення митних формальностей 23 червня 2019 року було виявлено порушення ОСОБА_1 щодо вивезення автомобіля. ОСОБА_1 було викликано на митний пост «Ягодин» Волинської митниці, однак на призначену дату для складання протоколу та дачі пояснень останній не прибув. Розгляд справи був призначений на 24 липня 2019 року з 10:00 до 12:00, а тому справу було розглянуто у його відсутності та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав, крім цього пояснив, що приїжджав 20 червня 2019 (дата, на яку його викликали) року на митний пост, однак йому повідомили що відповідальний працівник у той день вихідний. Пробував з`ясувати питання щодо вивезення автомобіля, однак працівники митниці не змогли надати йому жодних роз`яснень.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у подали клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, по справі, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами пункту 3 частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до пункту 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі статтею 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією, чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи та інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим кодексом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

За своїм характером протокол про адміністративне правопорушення не є правовим актом індивідуальної дії, оскільки він лише встановлює та фіксує певні фактичні обставини, пов`язані з вчиненням адміністративного правопорушення, та не породжує ніяких прав та обов`язків для правопорушника.

Відповідно до статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно статті 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, порушення митних правил (адміністративний проступок) лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності.

Відповідно до частини 3 статті 481 МК України передбачено відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб.

Предметом правопорушення даної статті є товари, які були тимчасово ввезені на митну територію України (вивезені за межі митної території України). Товари - це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі (п. 57 ст. 4 МК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Надані відповідачем докази безпідставності позовних вимог та законності оскаржуваної постанови не спростовують доводів позивача, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що під час здійснення митних формальностей 23 червня 2019 року було виявлено порушення ОСОБА_1 щодо вивезення автомобіля. ОСОБА_1 було викликано на митний пост «Ягодин» Волинської митниці на 10 год. 20 червня 2019 року (а.с. 53). 23 червня 2019 року працівник митниці Філонюк І.М. у службовій записці на ім`я т.в.о. заступника начальника митниці подано службову записку, у якій зазначає, що протокол було складено 20 червня 2019 року (при цьому зазначено інший номер протоколу) у відсутності ОСОБА_1 , оскільки останній не прибув за викликом (а.с. 54). Однак протокол про порушення митних правил було складено 23 червня 2019 року у відсутності ОСОБА_1 , при цьому жодних доказів про те, що останнього повідомляли про дату складення протоколу після 20 червня 2019 року відповідачем не надано.

Порядок складення протоколу про порушення митних правил регулюється ст. 494 МК України. Форма протоколу про порушення митних правил затверджена наказом Міністерства фінансів України № 652 від 31 травня 2012 року «Про затвердження форм процесуальних документів у справах про порушення митних правил».

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, законодавець констатує те, що обов`язок доказування та встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення (порушення митних правил), винності особи в його вчиненні покладено саме на особу, яка здійснює розгляд адміністративних матеріалів та виносить постанову. В даному випадку, посадова особа Волинської митниці ДФС на час складення постанови в справі про порушення митних правил вказав та зазначив, на підставі яких саме доказів він прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.481 МК України, зокрема протокол № 2177/20500/2019 від 23 червня 2019 року. Аналізуючи докази, на підставі яких винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що у відповідача не було правових підстав для винесення такої постанови. Протокол про порушення митних правил № 2177/20500/19 складений без дотримання всіх вимог, передбачених МК України, що деталізовано вище. Про дослідження інших доказів, на підставі яких ОСОБА_1 визнано винним, оскаржувана постанова інформації не містить.

Аналіз наведених норм свідчить про існування певного порядку, при дотриманні якого орган (посадова особа) має повноваження приймати постанову про накладення адміністративного стягнення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що пов`язані із його вчиненням, зокрема, вину особи, можливість притягнення її до відповідальності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин та інше.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи відповідач не довів суду правомірність своїх дій і рішень та не довів в судовому засіданні своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи, що відповідач при розгляді даної справи не врахував всіх обставин справи, не надав належну оцінку доказам, не довів правомірності прийняття оскарженого рішення та складення протоколу про адміністративне правопорушення у порушення порядку, встановленого законом, суд приходить до висновку, що спірна постанова є протиправною і належить скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - направленню на новий розгляд.

Керуючись частиною 3 статті 243 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил №2177/20500/19, винесену 24 липня 2019 року заступником начальника Волинської митниці ДФС Германом Василем Миколайовичем і надіслати справу на новий розгляд до Волинської митниці ДФС України.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 25 лютого 2020 року.

Суддя О. В. Назарук