Справа № 804/3711/17
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2020 року м. Дніпросправа № 804/3711/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета Оіл» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2017 року

у адміністративній справі № 804/3711/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета Оіл» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета Оіл» стосовно визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 11.05.2017 №133/4.1-13/456 про накладення штрафу у розмірі 320 000 грн.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем по справі з підстав його незаконності та необґрунтованості, оскільки при вирішені спору у цій справі судом не було надано належну оцінку тому, що оскаржувана по справі постанова була прийнята відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мають значення для справи та за відсутності підстав для її прийняття, передбачених положеннями ч. 2 ст. 265 КЗпП України, а також з порушенням принципу пропорційності, оскільки несприятливі наслідки за результатами прийняття постанови для позивача явно не відповідають цілям, на вирішення яких була спрямована постанова. За вказаних обставин, позивач просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2017 р. по справі № 804/3711/17 та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що судом першої інстанції при вирішенні справи:- не застосовано положення ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», внаслідок чого дійшов до необгрунтованого висновку про не надання позивачем відповідачу інформації щодо обставин, які стали підставою для проведення перевірки, але яка відповідачем не була узята до уваги, а витребувані запитом відповідача від 13.04.2017 р. № 738/4.1-13 книга обліку трудових книжок підприємства, книга реєстрації наказів про прийом на роботу та звільнення з підприємства, табелі обліку робочого часу за 3 роки не мають жодного відношення до факту виплати чи невиплати грошових коштів громадянину ОСОБА_1 та не можуть підтвердити чи спростувати факт неоформлення трудових відносин громадянина ОСОБА_1 з позивачем; - невірно встановлено факт порушення позивачем ч.4 ст.35 3акону «Про оплату праці», оскільки громадянин ОСОБА_1 ніколи не працював на підприємстві ТОВ «Мета Оіл», не залучався підприємством до виконання будь-яких робіт без оформлення трудових відносин і підприємству невідомо про будь-які претензії з боку громадянина з таким прізвищем щодо питань праці; - при здійсненні заходу державного нагляду (контролю) відповідачем були порушені положення ст.3 і ст.8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» в частині витребування від позивача пояснень та документів, які не охоплюються предметом перевірки, а стосується питань оплати праці всіх інших працівників позивача, що явно виходить за межі обсягу перевірки та свідчить про відсутність підстав для запиту такої інформації взагалі.

Заслухавши пояснення сторін по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги позивача та перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин спірних правовідносин та застосування до них норм матеріального і процесуалного права, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача, виходячи з нижченаведеного

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувана позивачем у цій справі постанова від 11.05.2017 №133/4.1-13/456 про накладення штрафу у розмірі 320 000 грн., була винесена Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області на підставі Акту перевірки №133/4.1-13, складеного за результатом проведення на підставі наказу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 10.04.2017 №674-П та направлення від 11.04.2017 №109 позапланової перевірки ТОВ «Мета Оіл» з питань додержання законодавства про працю відносно ОСОБА_1 згідно доручення Держпраці від 22.03.2017 р № 1331/4.3/4.1-зв-17.

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції встановив, що в ході проведення позапланової перевірки Головним Управлінням Держпраці у Дніпропетровській області 13.04.2017, на підставі п.6.1 Порядку говедення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 №390, представнику ТОВ «Мета Оіл» Тиховлісу В.Р., який був директором ТОВ «Мета Оіл» ОСОБА_2 уповноважений довіреністю від 01.11.2016 представляти зазначене Товариство, перевіряючими було надано запит від 13.04.2017 №738/4.1-13 щодо надання до 13.04.2017 пояснень стосовно ОСОБА_1 та документів, що підтверджують чи спростовують факт офіційного працевлаштування означеного громадянина на ТОВ «Мета Оіл», а саме: книг обліку трудових книжок підприємства, книг реєстрації наказів про прийом на роботу та звільнення з підприємства або інший аналогічний документ, табелів обліку робочого часу за останні 3 роки та будь-яких інших документів, які підтверджують або спростовують факт трудових відносин ОСОБА_1 з ТОВ «Мета Оіл», з одночасним попередження про відповідальність за абз.6 ч.3 ст.265 КЗпП України та ст.188-6КУпАП (а.с.13).

Як з`ясовано судом та не спростовується позивачем по справі, на вказаний у попередньому абзаці запит ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, представник ТОВ «Мета Оіл» Тиховлісов В.Р. надав лише пояснення від 13.04.2017 р. стосовно ОСОБА_1 (а.с.14) та не надав інших, зазначених у запиті №738/4.1-13 документів, чим допустив порушення вимог ч.1 ст.259 КЗпП Укрїни та ст.35 Закону «Про оплату праці», що і слугувало підставою для притягнення позивача до відповідальності згідно пп.54 п.4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою КМУ від 11.02.2015 № 96 та на підставі абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України.

За наведених вище обставин, які свідчать про створення перевіряючи Держпраці перешкод у проведенні перевірки з питань додержання законодавства про працю, і відповідно, про фактичний недопуск до проведення перевірки, та спираючись на положення ст.3 Конституції України, ст.ст.4, 35, 38 Закону України «Про охорону праці» (далі - Закон № 108), п.1, п.7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою КМУ від 11.02.2015 № 96 (далі - Порядок № 96), абз.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V (далі - Закон України № 877), а також з огляду на зміст абзаців 6, 7 ч.2 ст.265 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 11.05.2017 №133/4.1-13/456 прийнята правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства України, внаслідок чого не підлягає скасуванню.

Судова колегія у повному обсязі погоджується з навеленими висновками суду першої інстанції, оскільки позивач перешкоджаючи уповноваженим Держпраці особам проведенню перевірки за дорученням Держпраці від 22.03.2017 р № 1331/4.3/4.1-зв-17, тим самим унеможливив дослідження питання, яке стало підставою для проведення позапланової перевірки ТОВ «Мета Оіл», а саме підтвердження чи спростування факту допуску ОСОБА_1 до роботи без оформлення трудового договору та виплати чи невиплати останьому розрахункових коштів з боку ТОВ «Мета Оіл».

Судова колегія вважає, що приведені позивачем в апеляційній скарзі довои про порушення відповідачем вимог ст.3 ст.6 і ст.8 Закон України № 877 - неспростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції, а свідчать лише про помилкове розуміння їх змісту самим позивачем.

Зокрема, у ст.3 Закону № 877 прописані основні принципи державного нагляду (контролю), до переліку яких віднесено у тому числі і: пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини; підконтрольності і підзвітності органу державного нагляду (контролю) відповідним органам державної влади; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Відповідно до вимог ст.6 Закону № 877, підставами для здійснення позапланових заходів нагляду (контролю) є зокрема: звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу (абзац п`ятий частини першої статті 6); доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави.

У відповідності до вимог ч.1 ст.8 Закону № 877 Орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом; застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом. А згідно ч.2 ст.8 цього Закону, органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані: виконувати законні вимоги посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності, щодо усунення порушень законодавства про державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності.

У даному спірному випадку є беззаперечно встановленим той факт, що для проведення відповідачем перевірки ТОВ «Мета Оіл» слугувало доручення Держпраці від 22.03.2017 р № 1331/4.3/4.1-зв-17, яке було видано внаслідок звернення до Президента України з приводу не здійснення грошового розрахунку з гр. ОСОБА_1 , який не був офіційного працевлаштованим (а.с.15). Тобто, вимоги про проведення перевірки ТОВ «Мета Оіл» відповідач отримав від органу державної влади, якому він є п підконтрольним і підзвітним, а під час переірки відповідач намагвся перевірити саме доручене йому питання з дотримання встановленого на той час порядку.

При цьому, судова колегія акцентує уваг пположення ч.9 і ч.10 ст.4 Закону № 877 яких чітко та зрозуміло законодавець визначився з тим, що: невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб`єкта господарювання згідно із законом; а посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, мають право здійснювати у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.

Стосовно спірного випадку, то ст.35 Закону № 108 однозначно виписано, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю має здійснювати контроль за додержанням законодавства про оплату праці (ч.1), і приховування від зазначених органів будь-якої інформації з питань оплати праці не допускається, а зазначені державні органи мають право одержувати від суб`єктів господарювання та найманих ними осіб інформацію, документи і матеріали та відвідувати місця здійснення господарської діяльності під час виконання трудової функції такими найманими особами (ч.3).

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року N 96 (далі - Положення N 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення N 96 встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Тобто, вимога відповідача, що була викладена у запиті до ТОВ від 13.04.2017 р. № 738/4.1-13 щодо надання до перевірки: книги обліку трудових книжок підприємства, книги реєстрації наказів про прийом на роботу та звільнення з підприємства, табелів обліку робочого часу за 3 роки - передбачена законом і пов`язана саме з дослідженням питання за дорученням Держпраці від 22.03.2017 р № 1331/4.3/4.1-зв-17, оформленого внаслідок звернення до Президента України з приводу не здійснення грошового розрахунку з гр. ОСОБА_1 .

Запит відповідача від 13.04.2017 р. № 738/4.1-13 повністю узгоджується з законодавчо визначеними повноваженнями органів Держпраці і з Переліком необхідних для перевірки інспекторами Держпраці документів, що підлягають вивченню згідно листа Держпраці від 16.10.2012 р. № 4014/21/01/01-12 та стандартним списком питань, які міститься у формі Акта перевірки, що затверджена наказом Мінсоцполітики від 02.07.2012 р. № 390.

До того ж, перше, з чого розпочинається перевірка, незалежно від того, планова вона чи позапланова, і позивач на підтвердження своєї позиції у спірних правовідносинах, саме витребуваними у нього відповідачем до перевірки документами мав можливість у законий спосіб довести, що гр. ОСОБА_1 не залучався підприємством до виконання будь-яких робіт без оформлення трудових відносин.

Не вбачає судова колегія також порушення прав позивача під час вирішення питання притягнення його до відповідальності, у тому числі і права на участь при розгляді справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Відповідно, судова колегія визає обгрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було дотримано вимоги п.6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи про накладення штрафу, оскільки ТОВ «Мета Оіл» повідомлявся у визначеному законом порядку про дату, місце та час розгляду справи і від нього не надходило обгрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи, саме тому справа була розглянута за відсутності позивача, як того вимагає пункт 7 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

При цьому, судова колегія наголошує, що механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи) чітко визначений був на той час Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. N 509 (далі - Порядок № 509), у пункті 2 яого вказано, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи), а пунктом 6 цього Порядку визначено, що про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Як правильно послався суд першої інстанції, сформоване 27.04.2017 Повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення за вих. № 3222-15/04 - було направлено позивачу 27.04.2017 рекомендованим листом, що підтверджується копією фіскального чека 233 від 27.04.2017. Тобто, повідомлення про розгляд справи на 11.05.2017 р. о 13.00 год. було направлено на адресу позивачу більше чим за 10 днів до розгляду справи і з дотриманням нормативних строків пересилання поштових відправлень і надійшло до відділення зв`язку 28.04.2017, що надавало позивачу реальну змогу отримати зазначене повідомлення вчасно. А доставка цього рекомендованого листа 04.05.2017 позивачу за його місцезнаходженням та не вручення не з вини поштового відділення тільки свідчить про навмисні дії позивача та про відсутність у нього бажання отримувати повідомлення про розгляд справи щодо накладення штрафу за порушення законодавства про працю, що само по собі вже спростовує твердження позивача про порушення його прав на участь.

Частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно висновків Верховного Суду в постанові від 20 червня 2018 року у справі №809/1198/17, фактичне неотримання рішень адресатом не залежать від відправника та не може свідчити про протиправність оскаржуваного рішення.

Щодо посилань позивача на те, що він притягнутий до відповідальності за нормою закону, яка передбачає відповідальність за правопорушення, якого він не вчиняв, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Позивач зазначає, що із тексту акту, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, видно, що предметом контролю є питання додержання законодавства про працю, і в разі недопуску до проведення перевірки він має нести відповідальність за абз.6 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Суд наголошує, що Головним Управлінням Держпраці у Дніпропоетровській області був призначений та проводився позаплановий захід державного контролю, а недопущення інспектора до проведення перевірки із питань визначених в абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, або створення перешкод у проведенні перевірки з зазначених питань - тягне за собою самостійну відповідальність, що передбачена абзацем 7 частини 2 статті 265 КЗпП України, який вказує на те, що фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини (недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень), зазначених в абзаці другому цієї частини.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія переконавшись за матеріалами справи підтвердження того, що предметом інспекційного відвідування позивача було саме здійснення заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, з питань використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин, про що власне й зазначено в абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України, приходить до висновку, що відповідачем правомірно застосовано штраф до позивача на підставі абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України, а суд першої інстанції під час вирішення спору у цій справі правильно встановив обставини та застосував до них відповідні норми матеріального та процесуального права, що є підставою для відмови у задоволені вимог апеляційної скарги позивача та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета Оіл» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник