Справа № 712/1373/20
Суддя: Троян Т. Є.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/1373/20
Провадження № 2-а/712/54/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2020 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Ліпатовій Н.Г.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Харченка Владислава Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Харченка Владислава Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що 29 січня 2020 року лейтенантом поліції Харченком В.В. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2039459 про порушення п. 4.14 г) ПДР та скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст.127 КУпАП. У постанові зазначено, що він ніби то по вул. Благовісній, 256 в м. Черкаси здійснив перехід проїзної частини поза пішохідним переходом.

Вказав, що 29.01.2020 він рухався по вул. Благовісній в м. Черкаси. До нього в неповажній формі, не представившись, звернувся працівник поліції та звинуватив в порушенні ПДР України. Далі з мотивів неповаги, безпідставно, порушуючи вимоги п. 1 ст. 18, п. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» на нього наділи спецзасіб кайданки та доставили у відділок поліції, де була винесена постанова на наступний день про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн.

Всупереч Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 постанова про накладення адміністративного стягнення винесена та розглянута не за місцем чи місці його вчинення, а лише після доставлення його до відділку поліції. Доказів вчинення ним правопорушення не надано, матеріалів справи він не бачив, всі вимоги щодо надання правової допомоги поліцейськими проігноровані.

Зазначив, що не погоджується із рішенням інспектора, вважає себе невинним, а постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи та порушенням норм процесуального права.

Просить скасувати постанову інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Черкаській області лейтенанта Харченка В.В. від 30.01.2020 № 1172/41/24 2020 по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2039459 про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 127 КУпАП.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 лютого 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За клопотанням позивача ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.03.2020 здійснено перехід на розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

02.03.2020 у визначений законодавством термін відповідачем скерований відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що 29.01.2020 близько 10:25 год. командир батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Тимошенко А.М. ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконував службові обов`язки відповідно до повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» у складі екіпажу № 101 разом з командиром роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП Шагієвим Ф.Н. та інспекторами взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП Тригуб В.В. та Чубенко Д.В. В цей час інспектор № 1 став свідком того, як пішохід, яким як було встановлено у подальшому був Позивач, навпроти будинку № 256 по вул. Благовісній в м. Черкаси почав здійснювати перехід проїзної частини поза пішохідним переходом, чим порушив п. 4.14 г) Правил дорожнього руху України, а на його зауваження відреагував агресією та нецензурною лайкою. Зупинивши позивача, Інспектор № 1, відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звертаючись до нього, представився, відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформував про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 127 КУпАП, на що Позивач продовжив висловлюватись нецензурною лайкою та спробував зникнути з місця вчинення правопорушення. Враховуючи, що Позивач не реагував на зауваження щодо припинення неправомірних дій, Інспектором 1 та Інспектором 4 у відповідності до положень ст. 260, ст. 261, ч. 1 ст. 262 КУпАП було здійснено адміністративне затримання Позивача шляхом застосування заходів примусу, визначених ст. 44, пп. Б), п. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», а саме фізичну силу та спеціальний засіб - кайданки. В подальшому, на місце прибув екіпаж № 121, до складу якого входив Відповідач 2, які здійснили доставлення Позивача до територіального органу поліції - Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, де, після встановлення його особи, Відповідачем 2 у відповідності до вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням положень ст. 280 КУпАП, здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 127 КУпАП, роз`яснивши, при цьому Позивачеві його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. Розглянувши справу, Відповідач 2 у відповідності до положень ст. 258 КУпАП, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП та врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП виніс постанову серії ЕАК № 2039459 за ч. 1 ст. 127 КУпАП відносно Позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. Надалі Відповідач, 2 згідно ст. 285 КУпАП ознайомив Позивача зі змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення, від отримання копії якої позивач відмовився. Також Позивачеві було роз`яснено зміст ст.ст. 307, 308 КУпАП щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП щодо порядку оскарження постанови. Окрім того, відносно позивача було складено протокол затримання та протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173, ст. 185 КУпАП. Всі факти правопорушення позивачем зафіксовані на відеозаписі, здійсненому за допомогою службового нагрудного відео реєстратора, відеозапис якого долучений до відзиву. Вказав, що викладені позивачем доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову щодо порушення відповідачем норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 127 КУпАП.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, із заявами чи клопотаннями до суду не зверталися.

Суд, заслухавши позивача, оглянувши диск відеозапису правопорушення, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного:

Постановою інспектора роти № 2 батальйону УПП в Черкаській області ДПП лейтенанта поліції Харченка В.Л. від 29 січня 2020 року серії ЕАК № 2039459 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 51,00 грн.

У постанові серії ЕАК № 2039459 зазначено, що позивач ОСОБА_1 29.01.2020 в м. Черкаси по вул. Благовісній, 256 здійснив перехід проїзної частини поза пішохідним переходом, чим порушив п. 4.14.г. ПДР України.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п. 1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4.14 Правил дорожнього руху, Пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; в) допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей дошкільного віку на проїзну частину; г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження; ґ) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху; д) рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 1 ст. 127 КУпАП є непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд виходить з того, що при вирішенні даного спору врахуванню підлягають приписи Кодексу адміністративного судочинства України щодо здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, на суд покладається обов`язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Позивач в судовому засіданні вказав, що інспектором не доведено правомірності своїх дій та не надано відповідних доказів щодо вчинення правопорушення, зазначеного в постанові. Натомість позивач не заперечував самого факту переходу ним проїзної частини за межами пішохідного переходу, однак не вважав це правопорушенням, оскільки при переході дороги впевнився у відсутності на ній автомобілів.

У той же час, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, підтверджується наданим представником управління патрульної поліції та оглянутим відеозаписом події. Зокрема, із зазначеного відеозапису вбачається, що позивач переходив проїзну частину поза пішохідним переходом.

Тому, до тверджень позивача суд ставиться критично, оскільки позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, яка є предметом оскарження позивачем.

В силу положень статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань зокрема вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

У спірних правовідносинах працівники поліції діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та діючим законодавством України.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспектором поліції зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.127 КУпАП відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, матеріалів відеозапису, дослідженого в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК № 2039459 від 29.01.2020 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області лейтенанта поліції Харченка Владислава Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений 27 березня 2020 року.

Головуючий: Т.Є. Троян