Справа № 500/375/19
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 березня 2020 року

Київ

справа №500/375/19

адміністративне провадження №К/9901/8908/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханова Р.Ф.,

суддів - Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року

у справі №500/375/19

за позовом Приватного підприємства "МАЙ ЧІКЕН"

до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Тернопільській області

про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі №500/375/19, предметом спору у якій є визнання протиправними та скасування рішень ДФС про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних №2052/42601133/2 від 11 січня 2019 року щодо податкової накладної №3 від 06 грудня 2018 року, №2057/42601133/2 від 11 січня 2019 року щодо податкової накладної №5 від 07 грудня 2018 року, №2054/42601133/2 від 11 січня 2019 року щодо податкової накладної №6 від 08 грудня 2018 року, №2701/42601133/2 від 14 січня 2019 року щодо податкової накладної №7 від 10 грудня 2018 року, №2051/42601133/2 від 11 січня 2019 року щодо податкової накладної №9 від 12 грудня 2018 року, №2056/42601133/2 від 11 січня 2019 року щодо податкової накладної №10 від 12 грудня 2018 року, №2055/42601133/2 від 11 січня 2019 року щодо податкової накладної №11 від 14 грудня 2018 року 8, №4173/42601133/2 від 21.01.2019 щодо податкової накладної №1 від 05 грудня 2018 року №3856/42601133/2 від 21 січня 2019 року щодо податкової накладної №12 від 15 грудня 2018 року, №3855/42601133/2 від 21 січня 2019 року щодо податкової накладної №13 від 15 грудня 2018 року, №3853/42601133/2 від 21 січня 2019 року щодо податкової накладної №14 від 19 грудня 2018 року; зобов`язання ДФС зареєструвати податкові накладні №1 від 05 грудня 2018 року, №3 від 06 грудня 2018 року, №5 від 07 грудня 2018 року, №6 від 08 грудня 2018 року. №7 від 10 грудня 2018 року, №9 від 12 грудня 2018 року, №10 від 12 грудня 2018 року, №11 від 14 грудня 2018 року, №12 від 15 грудня 2018 року, №13 від 15 грудня 2018 року, №14 від 19 грудня 2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного провадження та залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року, адміністративний позов задоволено повністю.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що подана ним касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, судом не встановлені, таких застережень касаційна скарга також не містить.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі №500/375/19 за позовом Приватного підприємства "МАЙ ЧІКЕН" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Тернопільській області про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф. Ханова

Судді І.А. Гончарова

І.Я.Олендер