Справа № 336/8116/19
Суддя: Зарютін П. В.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

Справа 336/8116/19 Пр. 2-а/336/29/2020

18 березня 2020 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Зарютіна П.В., за участі секретарки судового засідання: Когут С.І., розглянув у м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Шаповала Єгора Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач за допомогою засобів поштового зв`язку 24.12.2019 звернувся до суду із вищевказаним позовом, вказавши, що 12.12.2019 він керував транспортним засобом у складі тягача МАН TGX 28.540, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки TAD CLASSIC 40-3, номерний знак НОМЕР_2 . На автомобільній дорозі М-03, на 329 км, смт Чутове по вул. Полтавський шлях зупинений відповідачем, яким відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №685206, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень внаслідок порушення п. 22.5 ПДР. За змістом постанови, позивач перевозив великогабаритний вантаж обприскувач самохідний PLAMAP ІІ 3250, згідно з дозволом №1 НГ, дійсним з 29.11.2019 по 12.01.2020, без автомобілів супроводження, що вказані у дозволі, та не був укомплектований жорстким буксиром відповідно до п.17 постанови КМУ №30.

Позивач зазначає, що вказаного правопорушення він не скоював. Згідно з позовом, працівник поліції не в повній мірі встановив необхідні для вирішення справи обставини, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Зауважує, що перед виїздом відповідно до п. 2.3 ПДР перевірив технічний стан, комплектність транспортного засобу, зокрема, противідкатні пристрої та наявність жорсткого буксиру, який знаходився на поверхні причепу марки TAD CLASSIC 40-3, номерний знак НОМЕР_2 . У постанові не міститься посилання на абзац п. 17 Постанови КМУ №30, який був порушений позивачем, тому ОСОБА_1 вважає, що інспектором порушено вимоги п. 283 КУпАП та п.5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Натомість, як пояснив позивач, на думку інспектора, буксир має бути видно та він не може розташовуватись в одному місці разом із вантажем, що не відповідає вимогами чинного законодавства, зокрема, абз.5 п.17 Постанови КМУ №30.

За змістом позову, 12.12.2019 він здійснював перевезення вантажу, а саме, обприскувача самохідного PLAMAP ІІ 3250. Згідно з доданим витягом з технічної характеристики вантажу, ширина обприскувача 3,2 м, довжина 7,48 м, що не перевищує нормативно встановлених параметрів, при яких супровід автомобілем прикриття є обов`язковим. ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажу відповідно до наданого дозволу №54 НГ від 28.11.2019 на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який він надав для перевірки відповідачу після зупинки транспортного засобу. Згідно з дозволом він має право на перевезення вантажу, параметри якого не більше, ніж шириною 3,75 м, довжиною до 22 м, висотою до 4,49 м, загальною вагою до 40 тонн, навантаження на найбільш навантажену вісь до 11 тонн, вантаж може виступати за задній габарит транспортного засобу, не більше, ніж на 3 м., та у супроводі двох транспортних засобів (автомобілів прикриття), виділених для супроводження, марки FIAT Nuovo Doblo, д.н. НОМЕР_3 , Ford transit, д.н. НОМЕР_4 .

Згідно з позовною заявою, за п.27 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого Постановою КМУ від 18.01.2001 №30, супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри. Згідно з позовом, належним та допустимих доказів перевищення цих параметрів немає, тому супровід не був обов`язковим, крім того, дозвіл виданий не на разову поїздку, враховуючи те, що маршрут перевезення є однаковим.

Позивач додатково наголошує, що у постанові не вказані фактичні габарити транспортного засобу з вантажем, що свідчило б про порушення нормативно встановлених параметрів, з урахуванням яких супровід автомобілем прикриття є обов`язковим. Крім того, зазначеним дозволом не заборонено рух транспортного засобу без супроводження автомобілем прикриття, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення не перевищує 3,5 м.

ОСОБА_1 наголошує, що доданий відповідачем до оскаржуваної постанови відеозапис з боді-камери не містить інформацію щодо предмета доказування, зокрема, на записі не зафіксовані розміри транспортного засобу з вантажем та перевищення нормативно дозволених параметрів.

Із посиланням на абзац 17 п. 1.10, п.22.5 Правил дорожнього руху, п.3,4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 №1007/1207, Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений Постановою КМУ від 27.06.2007 №879, оскільки зупинка транспортного засобу здійснена за межами стаціонарного чи пересувного пункту габаритно-вагового контролю, перевірка габаритних розмірів транспортного засобу не здійснювалась, працівником поліції до постанови не долучено доказів на підтвердження вчинення правопорушення, внаслідок відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення, позивач просить суд скасувати постанову, а справу про притягнення до адміністративної відповідальності закрити.

Ухвалою суду від 28.01.2020 поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за вищевказаним позовом, визначено дату, час і місце проведення судового розгляду по суті без повідомлення (виклику) сторін (учасників справи) за наявними у справі матеріалами, витребувано від відповідача-1 належним чином засвідчену копію оскаржуваної постанови.

Відповідач скористався своїм правом, врегульованим ч.4 ст. 159, ч.1 ст. 261 КАС України, подав до суду відзив на позов. Відповідно до його змісту, позов є безпідставним, необґрунтованим, тому інспектор Шаповал Є.В. проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. Вважає, що в діях позивача наявні склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП. Зокрема, наголошує, що відповідно до абз.4 п.17 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою КМУ №30 від 18.01.2001, великогабаритні та великовагові транспортні засоби повинні бути укомплектовані жорстким буксиром. Відповідно до дозволу №54 НГ, наявного у водія під час зупинки транспортного засобу, позивач перевозив вантаж шириною 3,75 м, при цьому, в п.2 дозволу вказано необхідність наявності автомобілів супроводження, однак, великогабаритний транспортний засіб рухався без них. Жорсткий буксир також був відсутній. Після зупинки поліцейський на виконання своїх повноважень здійснив документальну перевірку дозволу на рух, виявивши, що умови проїзду, визначені у дозволі, не дотримані, виніс постанову про притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Оскільки дозвіл видається для конкретного, визначеного у ньому, транспортного засобу, відповідно, ширина транспортного засобу позивача становить 3,75 м, його пояснення не відповідають дійсності.

Відповідно до ухвали суду від 28.01.2020 відповідачем-1 до суду засвідченої копії оскаржуваної постанови не надіслано у зв`язку із тим, що її оригінал 09.01.2020 направлено до Шевченківського відділу ДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області на виконання вимог ч.1 ст. 308 КУпАП. Крім того, в заяві від 18.02.2020, відповідач-1 просить відмовити у задоволенні позову, підтримавши пояснення, викладені у відзиві інспектором Шаповалом Є.В.

Інших заяв по суті справи до матеріалів справи не надходило. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності відповідних заяв та клопотань.

За змістом ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши позовну заяву, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як врегульовано ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як передбачено ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення (п.1 ч.3 ст. 286 КАС України).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ця норма розповсюджується й на справи про адміністративні правопорушення.

Нормою ст. 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ч. 1 ст. 222 КУпАП передбачено право розгляду органами Національної поліції України справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати, як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Так, судом встановлено, що 12.12.2019 відповідачем-2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №685206, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Згідно з оскаржуваною постановою. 12.12.2019 о 14-35 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом у складі тягача МАН TGX 28.540, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки TAD CLASSIC 40-3, номерний знак НОМЕР_2 , на автомобільній дорозі М-03, на 329 км, смт Чутове по вул. Полтавський шлях, допустив порушення п. 22.5 ПДР, а саме: перевозив великогабаритний вантаж обприскувач самохідний PLAMAP ІІ 3250, згідно з дозволом №54 НГ, дійсним з 29.11.2019 по 12.01.2020, без автомобілів супроводження, що вказані у дозволі, та не був укомплектований жорстким буксиром відповідно до п.17 постанови КМУ №30. Зазначеними діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

Позивач в позовній заяві наполягає на відсутності в його діях складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

Ч. 1 ст. 132-1 КУпАП в редакції, чинній станом на дату винесення оскаржуваної постанови відповідачем-2, передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Враховуючи санкцію статті, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, тобто, у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач в повній мірі дотримався вимог КУпАП та встановив необхідні для вирішення справи обставини, що вказують на вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Вимоги ст. 283 КУпАП щодо змісту постанови порушені не були, як про це зазначав позивач, оскільки постанова містить найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова містить додаток відеозапис з боді-камери та підпис ОСОБА_1 , відповідача-2.

За змістом позову, позивач визнає, що перевозив вантаж відповідно до наданого дозволу.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За змістом п. 4, 27 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого Постановою КМУ від 18.01.2001 №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри.

Як підтверджено матеріалами справи, визнається сторонами, - позивач здійснював перевезення вантажу у вказану дату на ділянці місцевості, зазначеній у постанові, згідно з дозволом №54 НГ, виданим 28.11.2019 Відділом безпеки дорожнього руху УПП в Дніпропетровській області Національної поліції України, затвердженим начальником УПП в Дніпропетровській області ДПП Калюжним А.П. Дозвіл виданий строком з 29.11.2019 по 12.01.2020 на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, із зазначенням транспортного засобу, яким керував позивач та причіпу, можливістю перевезення вантажу (техніки), маршруту, швидкісних та часових обмежень у русі. Крім того, у дозволі обумовлено, що рух під час погіршення погодних умов заборонено, а також, визначено параметри вказаних у дозволі транспортних засобів (не вантажу), вагу та завантаженість на вісі.

У вказаному дозволі чітко визначено, що для супроводження транспортного засобу виділено автомобілі прикриття у кількості двох транспортних засобів, про які вказував й позивач у позовній заяві, враховуючи параметри саме транспортних засобів, що використовуються для перевезення вантажу.

Так, п. 31 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженим Постановою КМУ від 18.01.2001 №30 встановлено, що видача дозволу та подання документів, необхідних для його отримання, переоформлення, видачі дубліката та анулювання, здійснюються через центр надання адміністративних послуг. Для отримання дозволу перевізник або уповноважена ним особа подає: заяву, в якій зазначаються заплановані строки проїзду транспортного засобу, маршрут руху, геометричні (висота, ширина, довжина) і вагові (загальна вага, осьові навантаження) параметри транспортного засобу, інформація про вантаж, найменування, адреса, телефон перевізника та прізвище відповідальної за перевезення особи; копії погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку щодо проїзду автотранспорту; документ, що підтверджує внесення плати за оформлення дозволу.

Окремою підставою для переоформлення дозволу відповідно до п. 36 Правил є зміни в маршруті руху транспортного засобу, вагові або габаритні параметри якого перевищують нормативні, заміна транспортного засобу або водія, що здійснює перевезення вантажу.

Відповідно до п.7 Правил дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці.

Згідно з п. 26 Правил, необхідність супроводу великогабаритного та великовагового транспортного засобу спеціального призначення патрульним автомобілем Національної поліції чи автомобілем прикриття визначається уповноваженим підрозділом Національної поліції під час видачі дозволу з урахуванням необхідності забезпечення безпечних умов дорожнього руху.

Тобто, встановлюючи підстави для надання дозволу та визначаючи параметри вантажу, габарити транспортного засобу для здійснення перевезень, на підставі заяви юридичної особи, вантаж якої перевозиться (ВАТ «Покровський агротехсервіс»), уповноваженою особою центру адміністративних послуг враховувались конкретні умови та вид транспортного засобу, виходячи із нормативного регулювання, внаслідок чого встановлена необхідність супроводження автомобілями прикриття.

Цієї умови позивачем під час здійснення перевезення вантажу дотримано не було, що суперечить п. 27 Правил та п. 22.5 ПДР України, оскільки параметри ширини транспортного засобу, вказані у дозволі (3,75 м), зумовлюють обов`язковий супровід автомобілями прикриття.

Крім того, за змістом п. 17 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою КМУ №30 від 18.01.2001 передбачено, що великогабаритні та великовагові транспортні засоби повинні бути укомплектовані, зокрема, не менш як двома противідкотними упорами для додаткової фіксації коліс автомобіля-тягача та кожного з причепів у разі вимушеної зупинки; жорстким буксиром, комплектом ланцюгів протиковзання (в період з 1 жовтня до 1 квітня).

Під час судового розгляду справи судом оглянуто відеозапис, зазначений відповідачем-2 у якості додатку до оскаржуваної постанови та надісланий до суду. Так, з даних, які містяться на відеозаписі, видно, що дата, час відеозапису відповідають даті та часу зупинки, порядок розгляду справи дотриманий. На записі відображено транспортний засіб, яким керував позивач, із тягачем TAD та розміщеним на ньому самохідним обприскувачем. Відповідачем здійснено документальну перевірку наявного у ОСОБА_1 дозволу на перевезення. Виявлено відсутність автомобілів супроводу під час проїзду маршруту, визначеного у дозволі. Також, на виконання п. 2.3 ПДР та вимог постанови КМУ №30, від 18.01.2001 перевірено комплектність транспортного засобу, зокрема, наявність противідкотних упор, комплекту ланцюгів протиковзання та відсутність (в порушення п.17 вказаної постанови) жорсткого буксиру. При цьому, відтворивши відеозапис, суд переконався в тому, що, власне, позивачем в присутності інспектора підтверджено відсутність жорсткого буксиру.

Таким чином, дослідивши наданий позивачем дозвіл, відповідач-2 в повній мірі встановив фактичні обставини у справі, в результаті чого виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у зв`язку із порушенням п. 22.5 ПДР та вчиненням ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАп.

Як врегульовано ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух тощо.

Зупинка відповідачем транспортного засобу під керуванням позивача здійснена з дотриманням вимог п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», яким передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Поліцейським не складався протокол про адміністративне правопорушення, що відповідає вимогам ст. 258 КУпАП.

Враховуючи надання дозволу на перевезення, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу під керуванням позивача проводити не було необхідності, а внаслідок проведення документальної перевірки виявлені зазначені, допущені водієм порушення.

Крім того, позивач мав пред`явити поліцейському й товарно-транспортну накладну, яка відповідно до Додатку до Постанови КМУ від 25.02.2009 N 207 (Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні) є обов`язковою для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах.

Товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів, в якій обов`язково зазначаються, зокрема, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер). Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (сертифікати, свідоцтва тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів, у паперовому та/або електронному вигляді. У тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості зазначити всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов`язковим зазначенням відомостей про вантаж (Розділ 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, зареєстрованого в МУЮ 20.02.1998 за №128/2568).

Ч.ч. 1- 4 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що відповідачем доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП. На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що відповідачем-2 доведено суду й правомірність прийнятого ним рішення, він діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, відповідно, рішення суб`єкта владних повноважень підлягає залишенню без змін, а позовна заява залишається без задоволення. Підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

За змістом ч.4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України внаслідок відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки підтвердження здійснення судових витрат сторонами не надано, відповідно, й підстав для їх компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судом не встановлено.

Керуючись ст. 2, 6, 8, 9, 12, 72-79, 132, 139, 143, 159, 241-246, 257, 261-262, 269-272, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Шаповала Єгора Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №685206 від 12.12.2019, винесену відносно ОСОБА_1 інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Шаповалом Єгором Володимировичем за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП, та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень на користь держави, - залишити без змін.

Реквізити сторін: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, адреса: вул. Кременчуцька, буд.2-В, с.Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751.

Інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старший сержант поліції Шаповал Єгор Володимирович, адреса: вул. Кременчуцька, буд.2-В, с.Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751, інші дані невідомі.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на судове рішення, із врахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України, може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Копію рішення суду невідкладно надіслати учасникам справи.

Повний текст рішення суду складено та підписано 18.03.2020.

Суддя П.В. Зарютін