Справа № 501/1855/19
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 501/1855/19
Головуючий в 1 інстанції: Петрюченко М.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 09 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області в особі начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради Липач Олени Олександрівни про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просив визнати поважними причини пропущення строку для звернення до суду з позовною заявою, поновити йому пропущений з поважних причин строк звернення до суду з даним позовом; визнати незаконною та скасувати постанову начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області Липач Олени Олександрівни № 01-07/82 від 19 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 5 статті 96 КУпАП України про накладення штрафу в сумі 10 200, 00 грн; справу закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 19 листопада 2018 року позивач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 96 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200, 00 грн, яку він вважає незаконною, оскільки:

- йому не було відомо про дії ДАБК щодо проведення перевірки;

- в отриманих ним 05 червня 2019 року приписі, протоколі та постанові відсутні його підписи;

- за його участю не складалось жодного документу;

- про місце і час розгляду протоколу він по пошті не отримував;

- його ніхто не ознайомив з правами та обов`язками, тощо.

Відповідач надав до суду відзив на позов, просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Іллічівський міський суд Одеської області рішенням від 09 жовтня 2019 року визнав поважними причини пропущення строку для звернення до суду з позовною заявою, поновив ОСОБА_1 пропущений з поважних причин строк звернення до суду з даним позовом.

Визнав незаконною та скасував постанову начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області Липач Олени Олександрівни № 01-07/82 від 19 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 5 статті 96 КУпАП України про накладення штрафу в сумі 10 200, 00 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції вирішив справу за відсутності ухвали про закриття підготовчого провадження, визнання позову та обставин, передбачених статями 189, 190 КАС України;

- надані наказ про проведення позапланового заходу та направлення для проведення позапланового заходу;

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були належно сповіщені відповідно до статей 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини 2 статті 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно зі статтею 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 звернувся до відділу ДАБК із заявою від 11 червня 2019 року про надання копії постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, що підтверджується копією заяви.

Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради листом від 05 червня 2019 року направив на адресу ОСОБА_1 копію протоколу про адміністративне правопорушення від 09.11.2018, постанови по справі про адміністративне правопорушення від 19.11.2018 та припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт, що підтверджується копією листа.

Відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 09.11.2018 головним спеціалістом відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради Волинцевим В.В. за результатами перевірки, проведеної за адресою: АДРЕСА_1 область, м.Чорноморськ, вул. АДРЕСА_2 , 10 встановлено порушення передбачені частиною 5 статті 96 КУпАП. Даний протокол не підписаний Красновим В.О., в ньому містяться відмітки про те, Краснов В.О. на об`єкті будівництва був відсутній та те, що даний протокол направлено на адресу ОСОБА_1 . рекомендованим листом з повідомленням.

Згідно з приписом № 01-07/45, складеним 09.11.2018 заступником відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради Тодоровою Л.О. зупинено роботи за адресою: АДРЕСА_1 область, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , 10. Даний припис не підписаний Красновим В.О., в ньому містяться відмітки про те, що Краснов В.О. на об`єкті будівництва був відсутній та те, що даний припис направлено на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням.

Постановою № 01-07/62 від 19.11.2018 по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 96 та накладено на нього штраф у сумі 10 200, 00 грн. Відповідна постанова не підписана Красновим В.О., в ньому містяться відмітки про те, що постанову направлено на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI (далі - Закон №3038-VI), «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V (далі - Закон №877-V), «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 р. № 687-XIV (далі - Закон № 687-XIV), Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 (далі - Порядок № 553).

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 293 КУпАП.

Так, предметом спору є законність постанови по справі про адміністративне правопорушення №01-07/62 від 19.11.2018 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 96 КУпАП.

За змістом частини 1 статті 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 23.05.2011 року № 553 на виконання положень зазначеного Закону затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, яким визначається процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Під час здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю щодо суб`єктів містобудування (юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) на об`єктах будівництва органи державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, пункту 3 статті 22 «Прикінцеві положення» Закону № 877-V.

За правилами статті 2 Закону №877-V визначено, що його дія поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з частинами 1-4, 5 статті 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу, зокрема зазначаються: найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; дата початку та дата закінчення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

За наслідками здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити, зокрема відомості про дату складення акта.

Відповідно до пунктів 9, 12 Порядку № 553 закріплено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані: у повному обсязі, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством; ознайомлювати суб`єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством; надсилати повідомлення про проведення планової перевірки суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, рекомендованим листом та/або за допомогою електронного поштового зв`язку або вручати особисто під розписку керівнику суб`єкта містобудування чи його уповноваженій особі із зазначенням дати початку та дати закінчення перевірки не пізніше ніж за десять днів до її початку.

За змістом частини 5 статті 96 КУпАП передбачено, що виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі частини 2 статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За правилами статті 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, законодавством регламентовано чіткий та послідовний порядок проведення перевірки при здійсненні архітектурно-будівельного контролю, а також процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка, окрім іншого, передбачає обов`язок контролюючого органу забезпечити повне і всебічне дотримання процесуальних прав підконтрольного суб`єкта та належне оформлення відповідної документальної бази.

Водночас, встановлені контролюючим органом порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства в галузі містобудівної діяльності, повинні підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стали висновки відповідача про порушення ним пункту 1 частини 1 статті 34 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та пунктом 13 Постанови Кабінету Міністрів України № 466 «Про деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт»

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 34 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України № 466 «Про деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт», подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України. Повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) (далі - повідомлення), повідомлення про зміну даних у зазначених повідомленнях за формою згідно з додатками 1, 2 і 2-1 до цього Порядку подається замовником (його уповноваженою особою) особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронний кабінет до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта не пізніше ніж за один календарний день до початку виконання підготовчих або будівельних робіт.

За правилами статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки.

На підставі статті 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи вимагає від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні (стаття 251), здійснити всебічну й неупереджену оцінку цих доказів (статті 252), встановити наявність обставин, що пом`якшують (стаття 34) чи обтяжують (стаття 35) відповідальність, з`ясувати чи заподіяно майнову шкоду вчиненим правопорушенням, чи є можливість передати матеріали справи на розгляд громадських організацій чи звільнити від відповідальності через малозначність правопорушення (статті 21, 22 КУпАП).

Так, позивач зазначає, що, копію протоколу про адміністративне правопорушення, припису та постанови ним не отримано, для підпису не надавалися, та ним не здійснювались будівельні роботи.

При цьому, в ході судового розгляду відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що протокол про адміністративне правопорушення було складено у присутності позивача та/або принаймні, що він був обізнаний з приводу його складання та йому було забезпечено реальну можливість бути присутнім та надати відповідні пояснення.

До того ж, відповідачем не доведено і з матеріалів справи не вбачається, що позивач взагалі повідомлявся про призначення та проведення перевірки його як суб`єкта містобудування, що йому вручалося відповідне направлення на перевірку та пред`являлося посвідчення особи, уповноваженої на її проведення, що позбавило останнього можливості реалізувати надані йому права, які передбачені статтями 268, 271 КУпАП, що на думку суду апеляційної інстанції з огляду на закріплений в пункті 8 частини 2 статті 2 КАС України обов`язок адміністративного суду перевірити чи прийнято рішення суб`єкту владних повноважень пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), є беззаперечною підставою для скасування постанов про накладення адміністративних стягнень.

Колегія суддів зазначає, що, хоча ця справа стосується адміністративного правопорушення, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Отже недотримання відповідачем наведених правил належного розгляду справи про адміністративне правопорушення та порушення встановленого правового механізму забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності нівелювали об`єктивний і справедливий розгляд справи про адміністративне правопорушення, а отже виключає наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд постанові від 11 липня 2018 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 75285478, справа №308/8763/15-а, адміністративне провадження №К/9901/12342/18.

При цьому дотримання наведених правил є передумовою належного розгляду справи про адміністративне правопорушення, тобто розгляду справи в порядку передбаченому КУпАП.

Кодексом України про адміністративне правопорушення визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, з метою недопущення безпідставного притягнення її до відповідальності, і що це є гарантією об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Аналіз наведених норм свідчить про існування певного порядку, при дотриманні якого орган (посадова особа) має повноваження приймати постанову про накладення адміністративного стягнення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що пов`язані із його вчиненнями, зокрема, вину особи, можливість притягнення її до відповідальності, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин та інше.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи або у випадку надходження від неї клопотання про відкладення розгляду.

Отже, оскаржувана у даній справі постанова від № 01-07/82 від 19 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 5 статті 96 КУпАП України та накладення штрафу в сумі 10200 грн. є протиправною.

Крім того, для притягнення особи контролюючим органом у сфері містобудівної діяльності за порушення норм містобудівного законодавства наявність в її діях чи бездіяльності складу відповідного правопорушення повинна підтверджуватися сукупністю належних і допустимих доказів.

Водночас, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б достеменно підтверджували вчинення позивачем порушення законодавства, за яке його притягнуто до відповідальності.

Так, з фотокопій, доданих відповідачем до вище вказаного протоколу, припису та акту, неможливо встановити, яка саме місцевість на них зображена і коли саме вони були зроблені.

Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно бути обґрунтованим, тож у жодному разі не може засновуватися на припущеннях.

Слід зазначити, що відповідачем не доведено врахування при винесенні спірної постанови про адміністративне стягнення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, зокрема взагалі наявності вини позивача, майнового стану, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, як такі, що чітко визначені статтею 280 КУпАП.

Отже, матеріали, на які посилається відповідач, не відповідають вимогам належності та допустимості доказів в адміністративній справі, його висновки щодо наявності правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 96 КУпАП та складання відносно нього оскаржуваної постанови не ґрунтуються на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи та є передчасними, а зазначена постанова - протиправною.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на положення статті 286 КАС України, в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для скасування постанови № 01-07/82 від 19 листопада 2018 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції вирішив справу за відсутності ухвали про закриття підготовчого провадження, визнання позову та обставин, передбачених статями 189, 190 КАС України колегія суддів сприймає та зазначає, що хоча такі обставини є порушенням процесуального права, проте не спростовують висновків суду першої інстанції по суті.

Надані апелянтом наказ про проведення позапланового заходу та направлення для проведення позапланового заходу самі по собі не підтверджують належне повідомлення позивача про проведення позапланової перевірки.

З фотокопій, на які також посилається апелянт, доданих відповідачем до протоколу, припису та акту, неможливо встановити, яка саме місцевість на них зображена і коли саме вони були зроблені.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на звільнення сплати судового збору цієї категорії справ підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області залишити без задоволення, а рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 09 жовтня 2019 року у справі № 501/1855/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Г.В. Семенюк

Суддя: С.Д. Домусчі