Справа № 826/6050/18
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 року м. Київ № 826/6050/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій у розмірі 3 400 грн

Прийняв до уваги наступне

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області (далі - Позивач) з даним позовом, в якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) штраф за порушення законодавства про рекламу у розмірі 850 грн, згідно рішення від 12.12.2017 № 80, 850 грн, згідно рішення від 12.12.2017 № 81 та 1 700грн, згідно рішення від 12.12.2017 № 82.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що до відповідача були застосовані штрафні санкції в сумі 850 грн за порушення ч.1 ст.8 Закону України « Про рекламу» за порушення вимог законодавства про рекламу, розповсюдження зовнішньої реклами (банер-вивіска) на фасаді приміщення, що підтверджується рішенням від 12.12.2017 № 80; також застосовано штраф у розмірі 850 грн за порушення ч.1 ст.8 Закону України « Про рекламу» за порушення вимог законодавства про рекламу, розповсюдження зовнішньої реклами (тимчасова виносна конструкція), що підтверджується рішенням від 12.12.2017 № 81 та застосовано штраф в сумі 1700 грн за розповсюдженої зовнішньої реклами (банер) на фасаді приміщення, що підтверджується рішенням №82 від 12.1.2017.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, оформлений у відповідності до вимог 162 КАС України з доказами направлення відзиву з додатками до нього позивачу.

25.04.2018 судом направлено ухвалу суду від 19.04.2018 на адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 )

26.05.2018 на адресу суду від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 повернувся поштовий конверт, із зазначенням «повернення за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно з частиною 1 статті 131 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Таким чином, ухвала суду від 19.08.2018 вважається врученою відповідачу, оскільки була направлена на його адресу, зазначену в позовній заяві, однак поштове відправлення повернулось до суду «за закінченням терміну зберігання».

Відповідач відзиву на позовну заяву та будь-яких документів, що стосуються даного предмету спору, до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в ході здійснення відповідного контролю за дотриманням вимог законодавства про рекламу спеціалістами Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області встановлено ознаки порушення вимог п. 1 ст. 8 Закону України «Про рекламу»: розповсюдження зовнішньої реклами на території м.Ірпінь (на фасаді приміщення (2 об`єкти) та тимчасову виносну конструкцію) з рекламним сюжетом «ІНФОРМАЦІЯ_1»,а саме : у рекламі забороняється використовувати або імітувати зображення держаних символів інших держав.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про рекламу» Головним управлінням було направлено вимогу від 02.08.2017 №10-01-21/4693 на адресу відповідача, в якій зазначено про необхідність зявитися відповідачу або уповноваженому представнику до позивача та надати необхідну інформацію до 21.08.2017, а саме : письмові пояснення, затверджені макети зовнішньої реклами, документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договори з виробником реклами та розповсюджувачем, акти виконаних робіт, квитанції про сплату тощо), а також іншу інформацію, що може мати істотне значення для прийняття Головним управлінням рішення.

Крім того, даною вимогою було додатково повідомлено відповідача, що відповідно до ч.6 ст.27 Закону України «Про рекламу», за неподання або подання свідомо неправдивої інформації щодо вартості розповсюдженої реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених повноважень, на розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з ненаданням інформації на вказану вище вимогу, позивачем направлено повторні вимоги від 11.09.2017 № 10-01-21/5639 та від 23.10.2017 № 10-01-21/7057 до ФОП ОСОБА_1 на адресу : АДРЕСА_1 та на адресу здійснення господарської діяльності : АДРЕСА_3 , в яких зазначено про необхідність з`явитися відповідачу або уповноваженому представнику до позивача та надати необхідну інформацію до 10.11.2017, а саме : письмові пояснення, затверджені макети зовнішньої реклами, документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договори з виробником реклами та розповсюджувачем, акти виконаних робіт, квитанції про сплату тощо), а також іншу інформацію, що може мати істотне значення для прийняття Головним управлінням рішення.

Крім того, даними вимогами було додатково повідомлено відповідача, що відповідно до ч.6 ст.27 Закону України «Про рекламу», за неподання або подання свідомо неправдивої інформації щодо вартості розповсюдженої реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених повноважень, на розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вказані вимоги було вручено відповідачу.

Станом на 10.11.2017 жодної інформації Головному управлінню ФОП ОСОБА_1 надано не було.

13.11.2017 державним інспектором-начальником відділу контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Матвієнко А.Ф. було складено два протоколи про порушення вимог законодавства про рекламу, а саме з ознаками порушень ч.2 ст.26 Закону України «Про рекламу» та прийнято рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

Також 13.11.2017 державним інспектором начальником відділу контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Матвієнко А.Ф. відносно кожного об`єкта реклами (тимчасова виносна конструкція, банер на фасаді приміщення, банер-вивіска) було складено три протоколи про порушення законодавства про рекламу, а саме з ознаками порушень ч.1 ст.8 Закону України «Про рекламу».

В той же час, Головним управлінням було направлено вимогу від 13.11.2017 ФОП ОСОБА_1 на адресу : АДРЕСА_1 та на адресу здійснення господарської діяльності : АДРЕСА_3 , якою повідомлено, що у зв`язку з ігноруванням направлених йому вимог було складено протокол про порушення законодавства про рекламу за ненадання документів необхідних для здійснення повноважень щодо контролю та повідомлено, що розгляд справи про порушення вимог законодавств про рекламу відбудеться 04.12.2017 о 15:00 год. у приміщенні Головного управління. Також зазначено, що у разі неприбуття відповідача чи уповноваженої особи справу буде розглянуто без їх участі.

Вказану вимогу було вручено за адресою провадження господарської діяльності.

04.12.2017 Головним управлінням листом від 04.12.2017 № 10-01-21/8305 було повідомлено ФОП ОСОБА_1 , що розгляд справи відбудеться 12.12.2017 о 15:00 год. у приміщенні Головного управління та повідомлено, що у разі неявки справу буде розглянути за його відсутності.

На підставі матеріалів справи, протоколу засідань стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 04.12.2017 та від12.12.2017 та рішень про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу від 05.12.2017, керуючись ст.27 Закону України «Про рекламу» Головним управлінням прийняті наступні рішення :

- від 12.12.2017 № 80, яким за порушення вимог законодавства про рекламу, розповсюдження зовнішньої реклами (банер-вивіска) на фасаді приміщення за адресою : АДРЕСА_3 з рекламним сюжетом «ІНФОРМАЦІЯ_1» з порушенням вимог ч.1 ст.8 Закону України «Про рекламу» на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 850 грн;

- від 12.12.2017 № 81, яким за порушення вимог законодавства про рекламу, розповсюдження зовнішньої реклами (тимчасова виносна конструкція) на території міста Ірпінь з рекламним сюжетом «ІНФОРМАЦІЯ_1» з порушенням вимог ч.1 ст.8 Закону України «Про рекламу» на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 850 грн;

- від 12.12.2017 № 82, яким за порушення вимог законодавства про рекламу, розповсюдження зовнішньої реклами (банер) на фасаді приміщення за адресою : АДРЕСА_3 з рекламним сюжетом «ІНФОРМАЦІЯ_1» з порушенням вимог ч.1 ст.8 Закону України «Про рекламу» на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1 700 грн.

Оскільки відповідачем не було виконано рішення державного органу, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.

Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд приходить до наступного.

Засади рекламної діяльності в Україні визначає Закон України «Про рекламу» №270/96-ВР від 03.07.1996, який регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону України №270/96-ВР від 03.07.1996 року, контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень, зокрема, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

10 вересня 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» (далі - Постанова № 442), абз. 2 п. 1 якої передбачено утворити Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фіто санітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються (крім функцій з реалізації державної політики у сфері племінної справи у тваринництві, у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), а також функції із здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів.

Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері (п. 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №667 від 02.09.2015).

Відповідно до п. 2 вказаного Положення Держпродспоживслужба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

При цьому, Законом, який регулює відносини, які пов`язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України є Закон №270/96-ВР, а нормативним документом, що регулює питання накладення уповноваженими особами Держпродспоживслужби та її територіальними органами в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав), є Постанова Кабінету Міністрів України №693 від 26.05.2004, якою затверджений Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу.

Так, на підставі ч. 1 ст. 16 Закону №270/96-ВР, розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил (2067-2003-п), що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Під час видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється.

Частиною 2 ст. 26 Закону №270/96-ВР визначено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео - та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №270/96-ВР особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 4 ст. 27 Закону №270/96-ВР передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зокрема, на рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами;

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону №270/96-ВР відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно.

Відповідно до ч. 6 ст. 27 Закону №270/96-ВР за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 7 ст. 27 Закону №270/96-ВР у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог Закону України «Про рекламу», на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. п. 8-12, 14, 16, 18 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу накладати штрафи на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами мають право начальник, його заступники, начальники територіальних органів Держспоживінспекції та їх заступники. Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу в розмірі 300 і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймається виключно уповноваженою посадовою особою Держспоживінспекції. Підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів. Протокол про порушення законодавства про рекламу подається Держспоживінспекції або її територіальним органам за місцем вчинення порушення. Протокол розглядається у місячний строк. За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи. Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду. Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках не пізніш як за один день.

За приписами п. 16, 18 згаданого Порядку № 693 справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи. За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Як вбачається з матеріалів справи, за порушення вимог п. 1 ст. 8 Закону України «Про рекламу» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 850,00 грн, про що прийнято рішення від 12.12.2017 №80, також застосовано штрафні санкції у розмірі 850,00 грн, про що прийнято рішення від 12.12.2017 № 81, а також прийнято рішення №82 від 12.12.2017 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, яким до відповідача застосовано штрафні санкції в розмірі 1 700 грн.

При цьому, частиною 11 статті 27 Закону №270/96-ВР від 03.07.1996 року передбачено, що рішення у справах про порушення законодавства про рекламу можуть бути оскаржені до суду.

Крім того, у відповідності до п. 20 Порядку, накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Таким чином, оскільки відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ним здійснено оплату до державного бюджету штрафів на загальну суму 3 400 грн., також відсутні докази оскарження до судових органів вищевказаних рішень про застосування штрафних санкцій, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми штрафних санкцій у розмірі 3 400,00 грн. є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню повністю з викладених вище підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 8, 9, 72, 77, 139, 241 - 246, 250, КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області (08133, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Балукова, 22, ) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення штрафних санкцій - задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державного бюджету штраф за порушення законодавства про рекламу у розмірі 850 грн, згідно рішення від 12.12.2017 № 80; 850 грн, згідно рішення від 12.12.2017 № 81 та 1 700грн, згідно рішення від 12.12.2017 № 82.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Шостого апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій