Справа № 824/35/20-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/35/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Путильської селищної ради Путильського району Чернівецької області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1 просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Путильської селищної ради Путильського району Чернівецької області №92/27-19 від 12.07.2019р. про відмову йому в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для надання її у власність шляхом викупу для будівництва торгово-адміністративного комплексу; зобов`язати Путильську селищну раду Путильського району Чернівецької області повторно розглянути його заяву (клопотання) про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (площею 0,05га по АДРЕСА_1 з призначенням - для виробничих потреб) в натурі на місцевості для надання її у власність шляхом викупу для будівництва торгового комплексу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості для надання її у власність шляхом викупу для будівництва торгово-адміністративного комплексу. Однак, рішенням Путильської селищної ради №92/27-19 від 12.07.2019р. йому було відмовлено у наданні дозволу на розробку вказаної технічної документації з тих підстав, що державний акт виданий за цільовим призначенням «для виробничих потреб», тоді як позивач, не користувався земельною ділянкою 24 роки, не сплачував земельний податок, земельну ділянку утримувала, обкошувала та прибирала комунальна служба, а також те, що генпланом на даній земельній ділянці будівництво для виробничих потреб не передбачено.

Позивач не погоджується з указаним рішенням та вказує, що рішенням Путильської селищної ради 15.05.1996р. №37/3 йому було надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,05га по АДРЕСА_1 .Путили з призначенням - для виробничих потреб. Згодом, рішенням виконавчого комітету Путильської селищної ради народних депутатів Путильського району Чернівецької області №52/4 від 19.06.1996р. йому було надано дозвіл на проведення проектно-вишукувальних робіт для встановлення на вказаній земельній ділянці торгової точки. Однак, у зв`язку зі зміною матеріального стану будівництво довелось відкласти на невизначений строк.

Позивач зазначає, що рішення Путильської селищної ради №92/27-19 від 12.07.2019р. суперечить вимогам ч.3 ст.128 Земельного кодексу України, оскільки, на його думку, результатом розгляду заяви може бути виключно рішення про відмову в продажу земельної ділянки. У зв`язку з цим вважає, що указане рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 29.01.2020р. відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні).

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не надав без поважних причин, у зв`язку з чим, суд, керуючись ч.6 ст.162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно Акту вибору земельної ділянки під будівництво магазину ОСОБА_1 від 12.01.1996р. Комісією в складі заступника голови РДА та членів комісії, в тому числі ОСОБА_1 , проведено вибір земельної ділянки під будівництво магазину з баром по АДРЕСА_1 вирішено визнати придатною земельну ділянку площею 0,02га, пасовище, розміщена на землях запасу Путильської селищної Ради народних депутатів, біля центрального входу на стадіон по АДРЕСА_2 . АДРЕСА_1 (а. АДРЕСА_3 .9).

Згідно Державного акту від 21.05.1996р. серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення Путильської селищної ради народних депутатів Путильського району Чернівецької області від 15.05.1996р. № 37/3, ОСОБА_1 надана у постійне користування земельна ділянка площею 0,05га в межах згідно з планом, що розташована на території Путильської селищної ради народних депутатів з призначенням - для виробничих потреб (а.с.8).

Рішенням виконавчого комітету Путильської селищної ради народних депутатів Путильського району Чернівецької області №52/4 від 19.06.1996р. ОСОБА_1 було надано дозвіл на проведення проектно-вишукувальних робіт для встановлення торгової точки по АДРЕСА_1 магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с. АДРЕСА_4 ).

12.07.2019р. Путильська селищна рада за наслідком розгляду звернення ОСОБА_1 відмовила останньому у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості у власність шляхом викупу для будівництва торгово-адміністративного комплексу. Відмова вмотивована тим, що державний акт виданий за цільовим призначенням «для виробничих потреб», тоді як позивач, не користувався земельною ділянкою 24 роки, не сплачував земельний податок, земельну ділянку утримувала, обкошувала та прибирала комунальна служба, а також те, що генпланом на даній земельній ділянці будівництво для виробничих потреб не передбачено (а.с.7).

Позивач вважає протиправним вказане вище рішення, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Згідно з п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997р. №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР) до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Стаття 33 Закону №280/97-ВР відносить до відання виконавчих органів селищних рад організацію і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Отже, відповідно до вимог Закону №280/97-ВР, ст.144 Конституції України селищні ради як органи місцевого самоврядування вирішують питання щодо регулювання земельних відносин на відповідній території, шляхом прийняття рішень, які є обов`язковими до виконання на цій території.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно зі ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У відповідності до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 128 ЗК України визначено спеціальний порядок набуття права власності на землю.

Згідно з ч.2 ст.128 ЗК України громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються:

а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);

б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.

Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови (ч.3 ст.128 ЗК України).

В силу ч.5 ст.128 ЗК України підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:

а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;

б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;

г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;

ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки (ч.6 ст.128 ЗК України).

З системного аналізу викладених вище приписів ЗК України слідує, що при зверненні особи із заявою щодо придбання земельної ділянки у власність заявники подають заяву (клопотання), а орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки або про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Натомість, оскаржуваним рішенням відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості у власність шляхом викупу для будівництва торгово-адміністративного комплексу.

Суд звертає увагу на те, що приписами ст.128 ЗК України прийняття такого рішення не передбачено.

Крім того, відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що підставою для відмови у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі є те, що державний акт виданий за цільовим призначенням «для виробничих потреб», тоді як позивач, не користувався земельною ділянкою 24 роки, не сплачував земельний податок, земельну ділянку утримувала, обкошувала та прибирала комунальна служба, а також те, що генпланом на даній земельній ділянці будівництво для виробничих потреб не передбачено.

При цьому, в розумінні приписів ст.128 ЗК України, обґрунтованими підставами відмови є ті, які передбачені в ч.5 ст.128 ЗК України. З наведеного слідує, що відповідач фактично відмовив позивачу в продажу земельної ділянки з підстав, які не передбачені ч.5 ст.128 ЗК України, у зв`язку з чим, такі підстави є необґрунтованими.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування рішення Путильської селищної ради Путильського району Чернівецької області №92/27-19 від 12.07.2019р. Відтак, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Враховуючи наявність порушеного права та необхідність застосування судом ефективного механізму для його відновлення, суд, в межах повноважень, наданих ст.245 КАС України, вважає за можливе зобов`язати Путильську селищну раду Путильського району Чернівецької області повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (площею 0,05га по АДРЕСА_1 з призначенням - для виробничих потреб) в натурі на місцевості для надання її у власність шляхом викупу для будівництва торгового комплексу.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наведених вище обставин, проаналізувавши вищенаведені положення нормативно-правових актів, враховуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що відповідач не навів належних обґрунтувань щодо правомірності прийнятого щодо позивача рішення. Водночас, позивачем доведено обґрунтованість заявлених ним вимог.

Відтак, суд вважає, що адміністративний позов необхідно задовольнити повністю.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 840,80грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Путильської селищної ради Путильського району Чернівецької області №92/27-19 від 12.07.2019р. про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для надання її у власність шляхом викупу для будівництва торгово-адміністративного комплексу.

3. Зобов`язати Путильську селищну раду Путильського району Чернівецької області повторно розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (площею 0,05га по АДРЕСА_1 з призначенням - для виробничих потреб) в натурі на місцевості для надання її у власність шляхом викупу для будівництва торгового комплексу.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок)грн. 80коп. за рахунок бюджетних асигнувань Путильської селищної ради Путильського району Чернівецької області.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

Відповідач - Путильська селищна рада Путильського району Чернівецької області (вул.Українська, 196, смт.Путила Чернівецька область, 59100; )

Суддя В.О. Кушнір