Справа № 580/916/20
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Черкаси

30 березня 2020 року Справа № 580/916/20

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаращенко В.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Табінського Олега Володимировича про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця Табінського Олега Володимировича, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 16.01.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем у виконавчому провадженні №60914329, та від 15.01.2020 у виконавчому провадженні №60913112, 60913117, при примусовому виконанні виконавчого напису №10058 від 28.09.2019 року який виданий приватним нотаріусом Харківського МНО Харківської області Остапенко Є.М.

Також позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить:

- зупинити стягнення у виконавчому провадженні №60914329, №60913112, №60913117, що відкрите приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем при примусовому виконанні виконавчого напису №10058 від 28.09.2019 року який виданий приватним нотаріусом Харківського МНО Харківської області Остапенко Є.М. до завершення розгляду справи та набрання рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 18 березня 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову суд відмовив позивачу з підстав не відповідності його вимог п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України.

26 березня 2020 року позивач повторно подає заяву про забезпечення адміністративного позову в якій просить зупинити примусове стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 за постановами про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №60914329, №60913112, №60913117, що були незаконно винесені приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем до завершення розгляду справи та набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що вжиття забезпечення позову сприятиме збереженню існуючого становища майна до розгляду справи по суті позовних вимог.

Розглянувши заяву про забезпечення позову від 25.03.2020, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою, другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною першою статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При цьому, частиною другою статті 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України.

Із системного аналізу вимог наведених статей вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» № 2 від 06 березня 2008 року надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Тому у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом з позовної заяви позивача та доданим матеріалів встановлено, що з ОСОБА_1 запропоновано стягнути на користь ТОВ «Фінансова «Компанія «Поліс» заборгованість в сумі 220934,08 грн., відповідно до кредитного договору від 13.03.2008 укладеного з «ВТБ Банк», заборгованість в сумі 196807,72 грн., відповідно до кредитного договору від 18.07.2008 укладеного з «ВТБ Банк», заборгованість в сумі 40857,69 грн., відповідно до кредитного договору від 19.03.2008 укладеного з «ВТБ Банк», при цьому сам позов про скасування постанов приватного виконавця обґрунтований порушенням відповідачем процедурних питань, зокрема щодо територіальності проведення виконавчих дій у відповідності до вимог Закону України «про виконавче провадження», та ніяким чином не стосується обґрунтування щодо відсутності заборгованості чи в інших спосіб унеможливлює стягнення зазначених коштів.

Отже, посилання позивача у заяві про забезпечення позову на те, що невжиття заходів призведе до неможливості захисту законних інтересів, поновлення порушеного права в майбутньому у випадку задоволення позовних вимог суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу на те, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову фактично обумовлена протиправністю рішення, дій та/або бездіяльності відповідача.

Однак, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 цієї статті).

Позивачем не доведено існування обставин, вказаних у ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб є неможливим, оскільки при цьому фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 152, 154, 241, 243, 248 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням особливостей п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя В.В. Гаращенко