Справа № 620/3605/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3605/19 Головуючий у І інстанції - Клопот С.Л.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з рахунків в установах банку Відповідача суму податкового боргу в розмірі 17 285,84 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідач є платником податків і зобов`язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов`язкових платежів) у встановлені законодавством терміни.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач зазначає, що на підставі акта перевірки від 19.01.2018 року № 8/13/ НОМЕР_1 було винесено і інше рішення - повідомлення № 9, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок з ввезених транспортних засобів (крім мотоциклів та велосипедів), код платежу 14030809 та донараховано до сплати 38871, 12 грн. Крім того податковим рішенням-повідомленням ОСОБА_1 зобов`язано сплатити до бюджету 9717,78 грн. штрафних санкцій, а всього 48588,90 грн. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2018 року (справа № 825/1905/18) задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 : визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення - рішення від 26 січня 2018 року № , винесене Головним управлінням ДФС у Чернігівській області, яким ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок з ввезених транспортних засобів (крім мотоциклів тавелосипедів), код платежу 14030809 та донараховано до сплати 38871, 12 грн. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року апеляційна скарга ГУ ДФС у Чернігівській області на зазначене вище рішення суду залишена без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду залишене без змін. Відповідач вважає, що оскільки зазначені вище рішення - повідомлення винесені на підставі одного і того-ж акта № 8/13/ НОМЕР_1 від 09.01.2018 року про результати документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , то позовні вимоги Позивача задоволенню не підлягають.

Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства. Також, Позивач звернув увагу на те, що ФОП ОСОБА_1 має податковий борг по податку на додану вартість в розмірі 17285,84 грн., який підтверджується податковим повідомленням-рішенням № 9 від 26.01.2018 року, яким визначена сума податкового зобов`язання в розмірі 9717,79 грн. (отримане платником податків 16.01.2018 року), яке винесене на підставі акту перевірки від 09.01.2018 року № 8/13/ НОМЕР_1 . У зв`язку з несвоєчасною сплатою грошових зобов`язань з ПДВ, контролюючим органом відповідно до п.п.129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України Відповідачу нарахована пеня в розмірі 7568,05 грн.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Чернігівській області з 12.08.2013 року.

Відповідно до розрахунку Позивача, Відповідач має податковий борг по податку на додану вартість в розмірі 17 285,84 грн.

Податковий борг по податку на додану вартість в розмірі 17285,84 грн. підтверджується наступними документами:

- податковим повідомленням-рішенням № 9 від 26.01.2018 року, яким сплачена сума податкового зобов`язання в розмірі 9717,79 грн. (отримане платником датків 16.01.2018 року), яке винесене на підставі акту перевірки від 09.01.2018 року № 3/.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою грошових зобов`язань з ПДВ, контролюючим органом відповідно до п.п.129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України Відповідачу нарахована пеня в розмірі 7568,05 грн.

Задовольняючи адміністративний позову суд першої інстанції виходив того, що сума податкового боргу в добровільному порядку Відповідачем не сплачена. Тобто, оскільки встановлено порушення Відповідачем вищезазначених норм Податкового кодексу України, суд першої інстанції визнав, що податковий борг виник саме внаслідок несплати Відповідачем узгодженого податкового зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В силу пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Кодексу - податковий борг, це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно враховуючи терміни "податкове зобов`язання" та "податкове повідомлення-рішення", визначені пп.14.1.156 та пп.14.1.157 п.14.1 ст.14 Кодексу, суд зазначає, що вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України (п.109.2 ст.109 Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 має податковий борг по податку на додану вартість в розмірі 17285,84 грн., який підтверджується податковим повідомленням-рішенням № 9 від 26.01.2018 року, яким визначена сума податкового зобов`язання в розмірі 9717,79 грн. (отримане платником податків 16.01.2018 року), яке винесене на підставі акту перевірки від 09.01.2018 року № 8/13/ НОМЕР_1 .

При цьому, контролюючим органом відповідно до п.п.129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України Відповідачу нарахована пеня в розмірі 7568,05 грн., у зв`язку з несвоєчасною сплатою грошових зобов`язань з ПДВ.

Зазначене податкове повідомлення-рішення надіслано Відповідачу з дотриманням вимог пункту 58.3 статті 58 ПК України (за місцезнаходженням Відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення), що підтверджується матеріалами справи.

Положеннями п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Також, слід врахувати порядок та строки нарахування пені, визначені п.129.4 ст.129 Податкового кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що контролюючим органом, відповідно до порядку надіслання податкової вимоги, визначеного п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України, на адресу Відповідача було направлено податкову вимогу форми «Ю» № 3575-17 від 26.04.2018 року, яка отримана Відповідачем 28.04.2018 року.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, передбачені чинним законодавством заходи не привели до погашення податкового боргу.

Сума податкового боргу в добровільному порядку Відповідачем не сплачена.

Тобто, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податковий борг виник саме внаслідок несплати Відповідачем узгодженого податкового зобов`язання.

З огляду на встановлене та враховуючи норми пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 та пп. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, якою встановлено право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини та може бути примусово стягнуто за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини, згідно п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу в розмірі 17285,84 грн. є такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню, з чим також погоджується і колегія суддів.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи Відповідача в апеляційній скарзі, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду по справі від 18 липня 2018 року (набрало законної сили 31.10.2018 року) у справі № 825/1905/18, яким скасоване податкове повідомлення - рішення 26.01.2018 року № , не було предметом дослідження в суді першої інстанції, у зв`язку з чим порушено процесуальні права Відповідача.

Оскільки в даному адміністративному позові сума (17285,84 грн.) податкового боргу по податку на додану вартість визначена ФОП ОСОБА_1 на підставі податкового повідомлення - рішення № 9 від 26.01.2018 року.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко