Справа № 160/11419/19
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2020-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом приватного підприємства "Технологія-2000" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
На підставі вказаного акту відповідачем були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Однак, позивач стверджує, що не погоджується з винесеними Головним управлінням ДФС у Дніпропетровської області податковими повідомленнями - рішеннями, оскільки позивач взагалі не мав права призначати перевірку позивача, тому що на запит відповідача підприємством була надана вичерпна відповідь та пакет документів.
Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
28 грудня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.
В ході проведення перевірки встановлено, що ПП «Технологія-2000» (Замовник) укладено договір від 01.12.2017 №578 з ТОВ «Мілоус» (Виконавець) про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту крану. Також, ПП «Технологія-2000» (Замовник) укладено договір будівельного підряду від 01.12.2017 №579 з ТОВ «Мілоус» (Підрядник) в особі директора Кот Ю.В. про надання послуг з проведення капітального ремонту на загальну суму 520 432,80 грн. (в т.ч. ПДВ - 86 738,80 грн.).
Аналізом первинних документів встановлено, що в договорах від 01.12.2017 №578 та 01.12.2017 №579 в розділах «Юридичні адреси та реквізити сторін» вказані банківські реквізити р/р № НОМЕР_1 в АТ «УкрСиббанк». Так, відповідно до даних реєстраційної картки платника податків ТОВ «Мілоус», дата відкриття вищезазначеного розрахункового рахунку: 22.12.2017 (закрито 15.01.2018). Таким чином, на момент укладання договору ТОВ «Мілоус» не мало розрахункового рахунку № НОМЕР_1 в АТ «УкрСиббанк», що свідчить про штучний (уявний) характер оформлення правочину, який не опосередкований реальним виконанням операцій, що становить його предмет. Саме в період вчинення оформленої господарської операції первинні документи з наведеними реквізитами не могли бути складеними, тобто вони є неправомірно (безпідставно) оформленими на підтвердження нереальної господарської операції.
Відповідно до інформаційних баз даних ДФС ТОВ «Мілоус» перебуває на обліку у ГУ ДФС у Донецькій області (м. Краматорськ), стан платника «0» платник податку за основним місцем обліку, основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля, свідоцтво платника ПДВ №200348613 від 01.08.2017 - анульоване 18.02.2019 (у зв`язку з ненаданням декларацій протягом року). Згідно з звітом за формою 1-ДФ за IV квартал 2017 року на підприємстві працювала 1 особа. Баланс та декларація з податку на прибуток за 2017 рік підприємством не подавались.
Аналізом Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) встановлено, що з моменту реєстрації ТОВ «Мілоус» здійснювало придбання наступних товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ): кава, арахіс, цукор, бекон, соняшник, поліпропілен, котлети, нагітси, гумка жувальна, апельсини, балики, арматура, бітум, болти, газ, борошно та ін.
Оскільки вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 11.12.2018 підприємство ТОВ «Мілоус» визнано фіктивним, тому неможливо підтвердити правомірність віднесення сум до складу податкового кредиту та до складу витрат за відповідні періоди по взаємовідносинам з даним контрагентом-постачальником.
Таким чином, первинні документи, які складені ТОВ «Мілоус» по взаємовідносинам з ПП «Технологія-2000», є неправомірно складеними, носять формальний характер та не можуть підтверджувати факт здійснення будь-яких господарських операцій між вказаними підприємствами.
Перевіркою встановлено, що ПП «Технологія-2000» в порушення п. 44.1 ст. 44, п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України:
- занижено показники рядка 02 Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» на загальну суму 433 694,00 грн. за 2017 рік, за господарськими операціями з ТОВ «Мілоус», які не спрямовані на реальне настання наслідків. Зазначене призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 37 691,00 грн. за 2017 рік та завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток на суму 209 394,00 грн. за 2017 рік;
- завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 186 738,80 грн. за грудень 2017 року за фінансово-господарськими взаємовідносинами з ТОВ «Мілоус», які не спрямовані на реальне настання наслідків. Зазначене призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 59 031,00 грн. за грудень 2017 року, а також до завищення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 27 708,00 грн. за грудень 2017 року.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Приватне підприємство «Технологія-2000» зареєстроване 20.05.2000 року, директором є ОСОБА_2 . Підприємство знаходиться за юридичною адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач є платником податку на додану вартість з 22.07.2014 року, основним видом діяльності є неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90), в тому числі: код КВЕД 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; код КВЕД 77.39 надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н. в. і. у.; код КВЕД 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням;, код КВЕД 49.20 вантажний залізничний транспорт; код КВЕД 49.41 вантажний автомобільний транспорт; код КВЕД 52.10 складське господарство; код КВЕД 52.21 допоміжне обслуговування наземного транспорту; код КВЕД 52.24 транспортне оброблення вантажів; код КВЕД 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту. Також статутом підприємства передбачено здійснення інших видів діяльності, що не заборонена законом.
01 червня 2019 року директором ПП «Технологія-2000» поштовим відправленням було отримано наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 3076-п від 28.05.2019 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Технологія-2000» та повідомлення про проведення перевірки.
Згідно акту перевіркою встановлені наступні порушення:
15.07.2019 року позивачем до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області направлено заперечення до акту перевірки.
За результатами розгляду заперечень до акту перевірки відповідач залишив висновки акту перевірки без змін.
На підставі висновків акту перевірки відповідач виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а саме:
Не погодившись з винесеними відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями позивач направив скаргу до ДФС України № 15/08- 19СК від 15.08.2019 року.
Рішенням про результати розгляду скарги ДПС України № 5049/6/99-00-08-05-01 від 10.10.2019 року, остання залишила скаргу позивача без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Вирішуючи правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступного.

Відповідачем на адресу позивача направлений запит від 18.02.2019 року за №17630/10/04-36-14-09 "Про надання інформації (пояснень та їх документального підтвердження)", в якому зазначено, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області виявлено факти, що свідчать про недостовірність визначення ПП "Технологія-2000" даних по взаємовідносинах з ТОВ "Мілоус" за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, а саме, податкового кредиту за грудень 2017 року на суму 86 739 грн. та витрат за 2017 на суму 433 695 грн., який отриманий позивачем 26 лютого 2019 року.

18 березня 2019 року позивачем були надані письмові пояснення із наданням документального підтвердження за вих. № 29 на запит Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 18.02.2019 року № 17630/10/04-26-14-09 про надання інформації (пояснень та документальних підтверджень) по взаємовідносинам з товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоус» () за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, який направлений на адресу відповідача 20.03.2019 року з додатками на 41 арк., що підтверджується копіями документів: поштової накладної, чеком та описом вкладення від 20.03.2019 року на 46 арк.

Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було направлено на адресу приватного підприємства «Технологія-2000» наказ від 28.05.2019 № 3076-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Технологія - 2000» ()», а також повідомлення від 29.05.2019 року № 967.

Наказ винесено на підставі п.п. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1, п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 75, п.п.78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 грудня № 2755-VI (зі змінами), та наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «Технологія» () з 18.06.2019 року тривалістю 5 робочих днів, за період діяльності з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року з метою перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «МІЛОУС» ().

У відповідності до п.п.19-1.1 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України, контролюючі органи здійснюють, зокрема, адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Так, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

При цьому, згідно п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до статті 81 ПК України у наказі на проведення документальної позапланової перевірки зазначено підставу для її проведення, а саме: підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Кодексу.

У відповідності до положень п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:

- податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

Платник податків зобов`язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання (п.п. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України).

У той же час, у разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Судом встановлено, що у запиті від 18.02.2019 року № 17630/10/04-36-14-09 визначено підставу для направлення запиту, а саме отримання вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2018 року у справі №199/5541/18, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за № 000808 відповідно, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України. Оскільки дії ОСОБА_1 , які виразились у створенні суб`єктів підприємницької діяльності, у т.ч. ТОВ «Мілоус» () з метою прикриття незаконної діяльності призвели до того, що невстановлена особа здійснювала фінансові операції за межами податкового контролю від імені формально призначеного засновника та директора, в порушення встановленого законодавством порядку. Вироком ТОВ «Мілоус» () визнано фіктивним, тому неможливо підтвердити правомірність винесених сум до складу податкового кредиту та до складу витрат за відповідні періоди по взаємовідносинам з даним контрагентом постачальником. Вказане свідчить про недотримання ПП «Технологія-2000» норм п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137, п. 192.1 ст. 192, пп. «а» п. 198.1 ст. 198, пп. 198.3, п.п. «г» п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року № 159/28289 (із змінами та доповненнями) та частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пунктів 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704.

На підставі отриманого вироку суду та висновків контролюючого органу, відповідачем було запропоновано надати інформацію (пояснення та документальні підтвердження) з приводу наведених вище фактів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у відповідь на запит відповідача від 18.02.2019 року № 1760/10/04-36-14-09, було надано пояснення по взаємовідносинах ПП «Технологія-2000» та ТОВ «Мілоус» за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року та документи, що підтверджують здійснення господарських операцій між ПП «Технологія-2000» та ТОВ «Мілоус» листом від 18.03.2019 № 29, який направлено відповідачу 20.03.2019 р.

Разом із поясненнями, були надані наступні документи:

наказ про призначення директора на момент здійснення господарської операції;

наказ про призначення директора на момент подання документів;

договір оренди виробничої бази (цілісний майновий комплекс);

договір з ТОВ «Мілоус»;

акти виконаних робіт, рахунки;

податкові накладні, що були належним чином зареєстровані в ЄРПН.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, позивач надав документи, а також письмові пояснення, що узгоджується з приписами п.п. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Отже, приватним підприємством «Технологія-2000» було надано відповідь на запит у визначений законодавством строк.

Також суд зазначає, що ч. 2 ст. 61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, при цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом будь-яких податкових зобов`язань

Стаття 207 Господарського кодексу України встановлює, що господарське зобов`язання яке не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

З аналізу змісту статті 20 ПК України вбачається, що фіскальній службі відповідно до покладених на неї функцій та повноважень не надано права щодо встановлення нереальності господарської операції або фіктивності діяльності суб`єкта господарювання, який виступає контрагентом.

Тобто, законодавством не передбачена можливість визначення контролюючою установою правочину нереальним, нікчемним або фіктивним під час проведення перевірки суб`єкта господарювання на підставі припущень, що відповідні господарські операції проведені з певними контрагентами було здійснено без наміру створення правових наслідків, а саме реалізації товарів, виконання робіт, спрямованих на отримання доходу.

Таким чином, навіть за наявності, на думку контролюючого органу, нереальності, нікчемності, фіктивності правочину податкові органи мають право лише звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.

Крім того, на недопустимість покладення тягаря негативних наслідків від встановлення протиправності дій контрагента платника податків неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні від 9 січня 2007 року «Інтерсплав проти України», а також Верховний Суд України, зокрема у постанові № 21-1578 від 13.01.2009 року.

Верховний Суд України звернув увагу на те, що платник податків, за умови його необізнаності, не може нести відповідальність за недобросовісні дії свого контрагента, а тим більше перевіряти чи реальною була воля засновників даного підприємства на здійснення господарської діяльності.

Приймаючи рішення по даній справі, суд враховує ту обставину, що 20 червня 2019 року приватне підприємство «Технологія-2000» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якій просило визнати дії посадових осіб Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо призначення й проведення документальної позапланової перевірки приватного підприємства «Технологія-2000» з метою перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Мілоус» () за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року протиправними та скасувати наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 3076-п від 28.05.2019 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Технологія-2000».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/5700/19 позовні вимоги ПП «Технологія -2000» були задоволені, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 3076-п від 28.05.2019 року "Про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Технологія-2000» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Мілоус» () за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року."

Вищевказане рішення набрало законної сили 21 грудня 2019 року згідно ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року.

20 вересня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 0340/1931/18, адміністративне провадження №К/9901/19419/19, досліджував питання щодо підстав для визнання наслідків податкової перевірки незаконними та зробив висновок про те, що визнання незаконною документальної позапланової невиїзної перевірки, проведеної контролюючим органом, є безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

Аналогічна правова позиція висловлена 11 липня 2019 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 804/8855/14, адміністративне провадження №К/9901/8957/18.

Таким чином, враховуючи, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано Наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №3076-н від 28.05.2019 року, то винесені в ході перевірки відповідачем податкове повідомлення-рішення № від 30.07.2019 року форми «В4» з розрахунком, податкове повідомлення-рішення № від 30.07.2019 року форми «Р», податкове повідомлення-рішення № від 30.07.2019 року форми «Р», податкове повідомлення-рішення № від 30.07.2019 року форми «П», є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.

На підставі ст. 139 КАС України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 5 814,00 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.07.2019 року форми «В4» з розрахунком, податкове повідомлення-рішення № від 30.07.2019 року форми «Р», податкове повідомлення-рішення № від 30.07.2019 року форми «Р», податкове повідомлення-рішення № від 30.07.2019 року форми «П» Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Присудити на користь приватного підприємства «Технологія-2000» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 5 814,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник