Справа № 200/712/20-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 р. Справа№200/712/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., при секретарі Кудрявцеві О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Масенкова Сергія Олександровича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Центрального відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецької області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що пов`язана із не наданням у встановлений законом строк відповіді на письмове звернення позивача від 7 листопада 2019 року;

- зобов`язати відповідача розглянути звернення позивача від 7 листопада 2019 року і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

В обґрунтування позовних вимог у адміністративному позові зазначено, що 7 листопада 2019 року позивач через свого представника звернувся до Центрального відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецької області із письмовим зверненням, в якому просив повідомити про всі виконавчі провадження, які відкриті в Центральному відділі Державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецької області в період з 2018 року по дійсний час; повідомити про всі виконавчі провадження, які надходили (були передані) до відповідача відносно позивача в період з 2018 року по дійсний час; повідомити про всі виконавчі провадження, які здійснюються (перебувають на виконанні) у відповідача в період з 2018 року по дійсний час.

Відповідь представник позивача просив надати у встановлений законом строк за вказаними у заяві адресами.

Станом на 12 грудня 2019 року відповіді на звернення від відповідача не надходило, тому представником позивача до відповідача була подана друга заява від 12 грудня 2019 року, в якій запропоновано у триденний строк надати обґрунтовану та повну відповідь з приводу звернення представника позивача від 7 листопада 2019 року.

Заява позивача від 12 грудня 2019 року зареєстрована в канцелярії відповідача 18 грудня 2019 року.

Станом на час звернення до суду із даним позовом жодної відповіді від відповідача стосовно зазначених вище звернень позивач або його представник не отримав.

На думку позивача бездіяльність відповідача носить незаконний та протиправний характер, чим грубо порушуються права і законі інтереси позивача (а.с. 1-6).

Ухвалою суду від 20 січня 2020 року позивача звільнено від сплати судового збору, відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи; розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 29 січня 2020 року (а.с. 17-18, 30).

Ухвалою суду від 29 січня 2020 року зобов`язано відповідача надати суду пояснення (та докази на їх підтвердження) щодо пов`язаності Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління юстиції та Центральному відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецької області, судовий розгляд справи відкладено до 20 лютого 2020 року (а.с. 31-32).

Ухвалою суду від 20 лютого 2020 року повторно зобов`язано відповідача надати суду пояснення щодо пов`язаності Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління юстиції та Центральному відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецької області; зобов`язано Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області та Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) надати суду інформацію (та докази на її підтвердження) щодо юридичної пов`язаності Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління юстиції та Центральному відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецької області; відкладено розгляд справи до 5 березня 2020 року (а.с. 50-52).

Ухвалою суду від 5 березня 2020 року задоволено заяву представника позивача про зміну назви відповідача та здійснено зміну назви відповідача у справі: з «Центральний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області» на «Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)»; судове засідання відкладено на 19 березня 2020 року о 15-00 год (а.с. 72-73).

19 березня 2020 року позивач, представник позивача та представник відповідача у судове засідання не з`явились, про місце, дату та час проведення судового засідання сторони повідомлялись судом належним чином.

Разом із позовними вимогами представник позивача просив розглядати справу за без виклику сторін; крім цього 19 березня 2020 року на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача, в якій також міститься прохання про розгляд справи без його участі та без участі позивача (а.с. 5, 85-86).

Від відповідача заяв чи клопотань на адресу суду з приводу участі у судовому засіданні не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, беручи до уваги належне повідомлення сторін про дату, час і місце цього засідання, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності позивача, його представника та представника відповідача.

Суд зазначає, що ухвалою від 20 січня 2020 року відповідача було зобов`язано надати суду відзив на позовну заяву протягом 3-х днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та всі письмові і електронні документи, що підтверджують заперечення проти позову. Роз`яснено, що згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на суб`єкта владних повноважень та що неподання відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (а.с. 17-18).

Станом на 17-00 год 19 березня 2020 року відзиву від відповідача та витребуваних документів суду не надано, проте 29 січня 2020 року на офіційну електрону адресу Донецького окружного адміністративного суду від Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надійшла інформація, відповідно до якої на особистому прийомі у державного виконавця представник за довіреністю Масенков С.О. отримав відповідь та копії матеріалів виконавчого провадження, провів відео- та фотофіксацію матеріалів виконавчого провадження, про що у виконавчому проваджені є відмітка із зазначенням дати ознайомлення; також надав копію листа, адресованого Масенкову С.О. у відповідь на звернення від 12 грудня 2019 року (лист без зазначення дати його складення, але як вбачається із відмітки на ньому ОСОБА_2 його було вручено 28 січня 2020 року (а.с. 26-29).

У зв`язку із не отриманням від відповідача у встановлений судом строк відзиву на позов відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 8-11).

Відповідач, Центральний відділ Державної виконавчої служби м. Маріуполі східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) , місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 19, назву змінено з 3 січня 2020 року, про що є відповідний запис в ЄДР, є юридичною особою, та органом державної влади, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та відповідно до КАС України є належним відповідачем у даній справі (а.с. 24).

7 листопада 2019 року представник позивача за довіреністю Масенков С.О., діючий в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою на підставі ст.ст. 34, 40 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про доступ до публічної інформації» (вих. № 179/19), в якій просив повідомити про всі виконавчі провадження, які відкриті в Центральному відділі Державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецької області в період з 2018 року по дійсний час; повідомити про всі виконавчі провадження, які надходили (були передані) до відповідача відносно позивача в період з 2018 року по дійсний час; повідомити про всі виконавчі провадження, які здійснюються (перебувають на виконанні) у відповідача в період з 2018 року по дійсний час. Відповідь просив надати у встановлений законом строк за зазначеною у заяві поштовою адресою з одночасним направлянням скан-копії на електрону адресу, також зазначену у заяві.

Заява зареєстрована в Центральному ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області 7 листопада 2019 року, про що на заяві зроблена відповідна відмітка (а.с. 12).

За поясненням представника позивача відповіді на вказану заяву станом на 12 грудня 2019 року отримано не було (а.с. 2).

12 грудня 2020 року представник позивача з метою досудового врегулювання спору знов звернувся до Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою, вих. № 218/19, в якій пропонував в триденний строк надати обґрунтовану та повну відповідь з приводу його звернення від 7 листопада 2019 року. Відповідь також просив надати у встановлений законом строк за вказаною поштовою адресою із одночасним направленням скан-копії на вказану електрону адресу; зазначена заява зареєстрована в Центральному ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області 18 грудня 2019 року, про що свідчить відповідна відмітка (а.с. 13).

Оскільки на вказані заяви від 7 листопада 2019 року та 12 грудня 2020 року відповіді отримано не було позивач через свого представника звернувся до суду із даним позовом.

Під час розгляду справи від Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшла інформація, відповідно до якої на особистому прийомі у державного виконавця, представник за довіреністю Масенков С.О. отримав відповідь та копії матеріалів виконавчого провадження, провів відео- та фотофіксацію матеріалів виконавчого провадження, про що у виконавчому проваджені є відмітка із зазначенням дати ознайомлення та особи, на підтвердження чого надав лист Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (без дати та номеру), в якому представника позивача повідомлено, що його заяву від 12 грудня 2019 року розглянуто, за результатом розгляду повідомлено, що на примусовому виконанні у державного виконавця перебувають виконавчі провадження:

- № 58030118 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4264/2011, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця м. Маріуполя, Донецької області: про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ? частини його заробітку/дохіду/щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття;

- № 59899983 з примусового виконання виконавчого напису № 860 від 13 лютого 2018 року про стягнення на користь ПАТ Комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. ІД з ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місця проживання: АДРЕСА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Донецька область, м. Маріуполь, місце роботи невідомо, не сплаченої в строк за Кредитним договором № б/н від 26 липня 2007 року заборгованості; строк, за який проводиться стягнення, 3597 днів, а саме: з 26 липня 2007 року по 31 травня 2017 року.

На копії цього листа міститься відмітка (запис): відповідь отримав 28 січня 2020 року, ОСОБА_2 , представник Нетребенка ОСОБА_4 ; також зазначено, що Масенков С.О. 28 січня 2020 року отримав копію постанови від 10 січня 2019 року № ВП 58030118 та копію постанови від 29 серпня 2019 року, що також засвідчено власним підписом представника позивача (а.с. 26-27, 36-37).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року (далі - Закон України «Про виконавче провадження», Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Саме цим Законом встановлений визначений порядок відкриття та здійснення примусового виконання виконавчих документів, а також зміст прав та обов`язків учасників виконавчого провадження, до яких належать, в тому числі виконавець (державний або приватний) та сторони виконавчого провадження (стягувач та боржник) (ст.ст. 14, 15 зазначеного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 вказаного Закону сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Суд зазначає, що Законом № 1404-VIII не врегульовано питання щодо прядку розгляду заяв сторін виконавчого провадження зазначений Закон містить лише загальну норму щодо розгляду отриманих звернень так, у п. 3 ч. 2 ст. 18 цього Закону зазначено, що виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно ст. 5 Закону України від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» (далі Закон України «Про інформацію», Закон № 2657-ХІІ) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

За змістом частин 1 та 2 ст. 7 Закону України «Про інформацію» право на інформацію охороняється законом. [...] Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Порядок отримання інформації в Україні встановлений, перш за все, Законом України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР та Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI.

Разом із цим відповідно до ст. 12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений […] Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до преамбули Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон України «Про доступ до публічної інформації», Закон № 2939-VI) цей закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону № 2939-VI оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно до ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону № 2939-VI передбачено забезпечення доступу до інформації шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, в тому числі суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Статтею 14 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані, крім іншого, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію […].

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті у разі, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. При цьому, про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статею 23 Закону № 2939-VI передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. При цьому запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Згідно ст. 24 зазначеного Закону відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації, встановлена за порушення: 1) ненадання відповіді на запит; 2) ненадання інформації на запит; 3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; 4) неоприлюднення інформації відповідно до ст. 15 цього Закону; 5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; 6) несвоєчасне надання інформації; 7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; 8) нездійснення реєстрації документів; 9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів. При цьому, особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи заява представника позивача від 7 листопада 2019 року зареєстрована у Центральному відділі ДВС у той же день, 7 листопада 2019 року.

Доказів, які б підтверджували надіслання представнику позивача (або позивачу) відповіді на запит (заяву) в передбачений законом строк (5 робочих днів), або надіслання у зазначений строк (5 робочих днів) повідомлення про продовження строку розгляду запиту ОСОБА_2 до 20 робочих днів - відповідачем суду не надано.

Отже, має місце протиправна бездіяльність з боку Центрального відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецької області (назва відповідача до 17 грудня 2019 року).

Враховуючи наведене вище позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності Центрального відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецької області протиправною - суду підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача розглянути звернення позивача від 7 листопада 2019 року і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк суд зазначає наступне.

Після відкриття провадження в даній судовій справі ОСОБА_2 28 січня 2020 року був запрошений у телефонному режимі (за його поясненнями) до відповідача та отримав там лист із інформацією щодо наявних у відділі виконавчих проваджень, відкритих щодо ОСОБА_1 (а.с. 27-28).

Разом із цим як вбачається з цього листа він не містить дату його складання, вихідного номеру, у листі зазначено, що відповідь надається на заяву ОСОБА_2 від 12 грудня 2019 року (а не від 7 листопада 2019 року), крім цього, на бланку листа зазначено «Центральний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління юстиції» (без зазначення м. Харків), а у тексті цього листа вказано, що відповідь надається Центральним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 27-28).

У заяві представника позивача, яка надійшла до суду 3 лютого 2020 року (а.с. 33-34) останній зазначає, що даний лист не може вважатись належною відповіддю на його запит від 7 листопада 2019 року, а тому він наполягає на задоволенні всіх позовних вимог - в тому числі вимог щодо зобов`язання відповідача дати обґрунтовану відповідь у на його звернення від 7 листопада 2019 року (а.с. 34-35).

Надаючи оцінку наданому представнику позивача листу суд зазначає, що Наказом Міністерства юстиції України від 7 червня 2017 року № 1829/5 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 8 червня 2017 року за № 699/30567) затверджені Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, які встановлюють порядок документування діяльності з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), роботи з документами та організації архіву в районних, районних в містах, міських, міськрайонних, міжрайонних відділах державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, відділах примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, відділах примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, приватними виконавцями.

Пунктом 4 розділу І цих Правил передбачено, що запити на інформацію в органі державної виконавчої служби розглядаються відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Суд зазначає, що зазначеним законом не встановлені вимоги до оформлення відповіді на такий запит.

Разом із цим Наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5 (зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 року за № 736/27181) затверджені Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях (далі - Правила організації діловодства).

Відповідно до п. розділу 7 Правил організації діловодства (Порядок опрацювання та надсилання вихідних документів) не допускається надсилання або передача документів без їх реєстрації у службі діловодства; при опрацюванні документів службою діловодства Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Маріуполі останні зобов`язані перевірити: правильність оформлення документа (склад і розміщення в ньому всіх реквізитів); наявність і правильність зазначення адреси; наявність на документі відмітки про додатки; наявність усіх необхідних підписів на документі та додатках до нього; наявність віз на копії вихідного документа, що залишається у справах установи; наявність і повноту додатків; відповідність кількості примірників кількості адресатів.

Відповідно до розділу І Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженому наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 7 квітня 2003 року № 55 (ДСТУ 4163-2003), цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності (п. 1.1).

Цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташовування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів (п. 2.2).

Відповідно до п. 4.4 ДСТУ 4163-2003 документи, що їх складають в організації, повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва організації, назва виду документа (не зазначається на листах), дата, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту документа, текст документа, підпис; код організації проставляють за ЄДРПОУ після реквізиту «довідкові дані про організацію» (п. 5.4).

Назва організації (автора документа) повинна відповідати назві, зазначеній у його установчих документах. Скорочену назву організації зазначають тоді, коли її офіційно зафіксовано в статуті (положенні про організацію); скорочену назву подають у дужках (або без них) нижче повної, окремим рядком у центрі (п. 5.7).

Довідкові дані про організацію містять: поштову адресу та інші відомості (номери телефонів, факсів, телексів, рахунків у банку, адресу електронної пошти тощо). Їх розміщують нижче назви організації або структурного підрозділу (п. 5.9).

Посилання на реєстраційний індекс і дату документа містить реєстраційний індекс і дату того документа, на який дають відповідь. Цей реквізит розташовують нижче або на рівні реєстраційного індексу на спеціально відведеному місці на бланку (п. 5.13).

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи, враховуючи встановлені судом під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що відповідач не надав належним чином оформлену відповідь на запит позивача (в особі його представника) від 7 листопада 2019 року.

Відповідно, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача розглянути звернення позивача від 7 листопада 2019 року і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк - також підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ухвалою суду від 20 січня 2020 року позивача звільнено від сплати судового збору в розмірі 840,80 грн, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Центрального відділу Державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 19) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецької області, що пов`язана із ненаданням у встановлений законом строк відповіді на письмове звернення ОСОБА_2 , представника Нетребенка Максима Миколайовича за довіреністю, від 7 листопада 2019 року.

Зобов`язати Центральний відділ Державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) розглянути звернення ОСОБА_2 , представника Нетребенка Максима Миколайовича за довіреністю, від 7 листопада 2019 року і дати належним чином оформлену відповідь з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу Державної виконавчої служби в м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька, буд. 19) на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - рахунок -, , код банку 899998, отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду прийняте у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини складені та підписані 19 березня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів пп. 15.5 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького оружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 24 березня 2020 року.

Суддя Н.П. Волгіна