Справа № 520/10387/19
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 р. Справа № 520/10387/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 09.12.19 року по справі № 520/10387/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі - відповідач, ГУ ДПС, контролюючий орган), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 30.06.2017 про сплату ОСОБА_1 земельного податку у сумі 22477,52 гривень за 2017 рік.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №1 від 30.06.2017 про сплату ОСОБА_1 земельного податку у сумі 22477,52 гривень за 2017 рік.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків,61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління ДПС у Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує, що розрахунок земельного податку ОСОБА_1 здійснювався на підставі площі земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача, та нормативну грошову оцінку якої не проведено.

Рішенням Харківської міської ради від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки та збори у місті Харкові» установлена ставка земельного податку за земельні ділянки, відносно яких відсутня довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на рівні 1% від добутку базової вартості одного квадратного метра землі м. Харкова, помноженої на коефіцієнт функціонального використання (Кф), та зональний коефіцієнт (Км2), за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з даними ІС «Податковий блок» ОСОБА_1 зареєстрована як платник земельного податку за земельну ділянку площею 0,0594 га і земельний податок позивачу розраховано на підставі технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013р., з урахуванням рішення Харківської міської ради від 25.09.2013 № 1269/13, яким визначена по м. Харкову базова вартість 1 кв.м. земель у розмірі 291,8 грн., а також затверджено зональний коефіцієнт та коефіцієнт функціонального використання, а також з урахуванням рішення Харківської міської ради від 24.06.2015 № 1894/15 «Про затвердження Положення про сплату за землю в м. Харкові», додатку № 2 до рішення Харківської міської ради від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки та збори у м. Харкові».

Враховуючи викладене, відповідачем визначено тариф (земельний податок за 1 кв.м.) та в автоматичному режимі проведено нарахування земельного податку за 0,0594 га в сумі 22477,52 грн.

Не врахування вказаних обставин свідчить про формальний підхід суду першої інстанції до з`ясування фактичних обставин цієї справи, а судове рішення ґрунтується виключно на правовій позиції позивача, без урахування доводів та пояснень, наданих представником відповідача.

Просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник ОСОБА_1. подав до суду відзив на апеляційну скаргу, вважає її доводи безпідставними, а рішення суду першої інстанції - повністю законним та обґрунтованим, з підстав, наведених у судовому рішенні. Просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 - без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що згідно з наявною податковою інформацією бази даних інформаційного ресурсу ДПС України ІС "Податковий блок" ОСОБА_1 зареєстрована як платник земельного податку з 03.12.2013 року за земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0594 га, у зв`язку з чим, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №1 від 30.06.2017, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 22477,52 грн.

ОСОБА_1 , не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з неправомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки відповідачем при проведенні розрахунку податкового зобов`язання позивачу не доведено врахування площі земельної ділянки, яка перебуває у користуванні співвласників, а також частки кожного співвласника у праві власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з такого.

Відповідно до п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст.120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до пп.14.1.42 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Згідно з п.п.14 п.24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051, до Державного земельного кадастру вносяться такі відомості про земельні ділянки, зокрема, як нормативна грошова оцінка: значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з пп. 8 п. 22 цього Порядку.

Відповідно до п.2-1 Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 №213, дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості з Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр" на отримання відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку мають право, зокрема, органи державної влади та органи місцевого самоврядування для реалізації своїх повноважень, визначених законом.

Згідно з п.286.6 ст.286 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб:

1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності;

3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Згідно з п.271.1 ст.271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (п.271.2 ст.271 ПК України).

Ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності) (п.274.2 ст.274 ПК України).

Згідно з п.4 Порядку подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2011 № 1386, Держгеокадастр та Мін`юст подають щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку, в тому числі: Держгеокадастр - про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача.

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на запит ДФС та її територіальних органів надається відповідно до Порядку доступу посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів внутрішніх справ, органів прокуратури, органів Служби безпеки, нотаріусів, адвокатів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2014 р. № 722.

Враховуючи викладене, при визначенні площі земельної ділянки, щодо якої здійснено розрахунок величини земельного податку, контролюючому органу необхідно з`ясувати загальну площу будівлі, загальну площу земельної ділянки, на якій розташована будівля, та здійснити розрахунок площі частки земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача, пропорційно до загальної площі вказаної будівлі.

Колегія суддів зазначає, що питання щодо нарахування плати за землю фізичними особами було предметом розгляду Верховним Судом України, який постановою від 07 липня 2015 року у справі №826/12388/13-а висловив позицію, відповідно до якої власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Фізична особа - власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Касаційного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2018 року по справі №820/3171/17, від 27.02.2018 по справі №820/7225/16, від 27.02.2018 по справі №826/14191/16, від 24.04.2018 по справі №818/1027/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договорів купівлі-продажу від 27.09.2013 належать нежитлові приміщення 1-го поверху № 36-41, 2-го поверху № 7-22 загальною площею 575,9 кв. м. в нежитловій будівлі літ. "О-3", які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-35, 43, 44, 46, 48-50 загальною площею 896,1 кв.м. в нежитловій будівлі літ. "О-3", які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, нежитлова будівля за адресою: м. Харків, АДРЕСА_2 , в якій знаходяться належні позивачу нежитлові приміщення, є триповерховою будівлею із підвалом, в якій також знаходяться нежитлові приміщення, що належать іншим фізичним та юридичним особам.

З огляду на викладене, при розрахунку земельного податку податковим органом має враховуватись площа земельної ділянки пропорційно площі приміщень, які належать позивачу.

В свою чергу, податковим органом здійснено розрахунок земельного податку позивача, виходячи із загальної площі земельної ділянки 0,0594 га, без урахування того, що за цією адресою знаходиться декілька будівель, та без вирахування частки земельного податку, яка повинна сплачуватися позивачем, від загальної суми земельного податку, яка підлягає сплаті за земельну ділянку під будівлею «О-3».

Таким чином, здійснення відповідачем розрахунку земельного податку не у відповідності до п.286.6 ст.286 ПК України не можна вважати належним нарахуванням позивачу земельного податку, виходячи з площі оподатковуваної земельної ділянки у 0,0594 га.

Колегією суддів встановлено, що в обґрунтування правомірності нарахування позивачу земельного податку контролюючий орган посилається лише на дані бази ІС "Податковий блок".

При цьому, ані на вимогу суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції на підтвердження факту наявності у ОСОБА_1 у власності чи користуванні спірної земельної ділянки відповідачем не наданого жодних належних та допустимих доказів, в розумінні ст.77, 78 КАС України, зокрема, даних державного земельного кадастру, які б дозволили встановити факт наявності у ОСОБА_1 у власності чи користуванні спірної земельної ділянки чи нормативно грошова оцінка земельної ділянки.

Крім того, колегія суддів зауважує на те, що технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова, базову вартість 1 кв.м. земель міста Харкова та коефіцієнти (зональний, функціонального використання, коефіцієнт впливу локальних факторів) затверджено рішенням Харківської міської ради від 03.07.2013 № 1209/13 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013", а не рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 № 1269/13 Про затвердження «Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013», як помилково стверджує відповідач в апеляційній скарзі.

Також, надаючи оцінку правомірності здійсненого відповідачем розрахунку, колегія суддів зазначає, що відповідач в апеляційній скарзі вказує на підпункт 5.1 пункту 5 Положення про плату за землю у м. Харкові, не зазначаючи при цьому, яким рішенням Харківської міської ради затверджене це Положення.

У Положенні Додатку № 2 до рішення Харківської міської ради від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки та збори у м. Харкові», яким становлено ставки плати за землю та пільги із земельного податку, та яке підлягало застосуванню до спірних відносин, підпункт 5.1 пункту 5 відсутній.

З огляду на викладене, контролюючим органом при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не встановлено кількість користувачів земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Харків, пл.Повстання, буд.7/8, та при визначенні позивачу земельного податку не враховано площу частки земельної ділянки кожного співвласника у праві власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці, розрахунок суми земельного податку з фізичних осіб для позивача здійснено відповідачем за відсутності відомостей, обов`язкова наявність яких обумовлена нормами Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №1 від 30.06.2017 є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність податкового повідомлення-рішення, що оскаржується.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зміст апеляційної скарги, який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, інших обґрунтувань в апеляційній скарзі наведено не було.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 по справі № 520/10387/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді І.С. Чалий В.В. Зеленський