Справа № 428/1061/20
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року справа №428/1061/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Луганській області Кислова Михайла Дмитровича на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2020 року у справі № 428/1061/20 (головуючий І інстанції Шубочкіна Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати незаконною та скасувати постанову поліцейського батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Луганській області Кислова Михайла Дмитровича серії ЕАК №2038259 від 29.01.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 425 грн; закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постанова відповідача є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки інспектором незаконно розглянуто справу на місці зупинки автомобілю, позивач був позбавлений можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Крім того, відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, встановлені статтями 278, 279 КУпАП. Зазначив також, що відповідач не роз`яснив йому права та обов`язки, встановлені законодавством, позбавив позивача можливості долучити до матеріалів справи письмові пояснення, не надав можливості скористатися юридичною допомогою, а також проігнорував клопотання щодо перенесення часу та місця розгляду справи.

Крім того, зазначив, що рухався на автомобілі по головній дорозі і не змінював напрямок руху автомобілю, отже жодних сигналів подавити не повинен, оскільки на дорозі відсутній знак перехрестя або поворот праворуч.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2020 року позов задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК №2038259 від 29.01.2020 року.

Провадження по адміністративній справі закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Судом першої інстанції не було належним чином повідомлено відповідача про дату, час та місце судового засідання, що унеможливило надання витребуваних судом доказів у визначений строк.

Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, що призвело до безпідставного висновку про незаконність постанови відповідача.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Фактичні обставини справи.

29.01.2020 року поліцейським сержантом поліції УПП в Луганській області Кисловим М.Д. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК №2038259 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 29.01.2020 року о 08 год. 30 хв. в м. Сєвєродонецьку по вулиці Єгорова, він, керуючи транспортним засобом OPEL FRONTERA, номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед поворотом праворуч, чим порушив п.п. 9.2.б ПДР України.

Приймаючи рішення про скасування постанови відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не виконав вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірності прийнятого рішення відносно ОСОБА_1 , що є підставою для скасування постанови.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно частини 2 4 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Законом України "Про Національну поліцію" та "Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі -Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції № 1395).

Згідно пункту 4 р.І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого, зокрема, частиною 2 статті 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 2 статті 122, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, зазначене спростовує посилання позивача про незаконність розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання відповідачем постанови на місці вчинення правопорушення.

Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявний диск з відеофайлами з нагрудного відео реєстратора інспектора з фактом вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Під час дослідження відеозапису, судом встановлено, що позивач керуючи транспортним засобом OPEL FRONTERA, номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед поворотом праворуч при проїзді перехрестя, чим порушив п.п. 9.2.б ПДР України.

Відеозапис свідчить, що зупинення транспортного засобу було здійснено екіпажем інспекторів поліції. Інспектори поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, роз`яснили позивачу суть скоєного ним адміністративного правопорушення, а саме, що позивач у порушення вимог ПДР при здійсненні повороту праворуч, не подав сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п.п. 9.2 (б) ПДР України.

Таким чином, вказаний відеозапис є достатнім для визначення правопорушення.

З відеозапису також встановлено, що під час спілкування з інспектором поліції позивач заперечував обов`язок подання водієм покажчика повороту при здійсненні руху по головній дорозі навіть якщо вона змінює свій напрямок.

Отже, зазначене свідчить, що позивач після зупинки не спростовував, що здійснив поворот праворуч не подавши сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, в порушення вимог пп. "б" п. 9.2 ПДР України.

З відеозапису також вбачається, що інспектором поліції після зупинки транспортного засобу роз`яснено позивачу причину зупинки, а також права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Позивачем не було заявлено будь-яких клопотань стосовно перенесення розгляду справи чи про необхідність надання йому юридичної допомоги, що спростовує твердження позивача в адміністративному позові про порушення інспектором процедури розгляду справи та порушення прав позивача.

Доказів, які спростовують вчинення позивачем адміністративних правопорушень, до суду першої та апеляційної інстанції надано не було.

З відеозапису також встановлено, що працівник поліції оголосив про розгляд справи за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, КУпАП, та у відповідності до ст. 33, 36, 284 КУпАП притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого зазначеною статтею у вигляді адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 425 грн.

Факт роз`яснення прав та обов`язків особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зафіксований на камеру поліцейського, після чого позивач був також ознайомлений з відеозаписом на якому зафіксоване правопорушення.

Крім того, як свідчить відеозапис, позивач ніяких зауважень щодо порушення працівниками поліції його права на захист не робив.

Таким чином, суд не вбачає порушення розгляду справи про адміністративне правопорушення з боку відповідача.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку про дотримання працівниками поліції порядку прийняття постанови з роз`ясненням суті скоєних адміністративних правопорушень, наданням (роз`ясненням) позивачу його прав, можливості подання заперечень (клопотань), залучення спеціаліста в галузі права (адвоката).

З урахуванням викладеного, постанова у справі про адміністративне правопорушення складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так, як відповідачем надано достатньо доказів правомірності своїх дій та підтвердження наявності в діях позивача правопорушення, зокрема, підтверджується постановою, відеозаписом та поясненнями позивача на відеозаписі.

Висновок суду першої інстанції про не доведення відповідачем правомірності оскаржуваної постанови, з огляду на ненадання, в строк встановлений судом, витребуваних доказів є помилковим, оскільки неналежне повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, унеможливило надання витребуваних судом доказів у визначений строк.

Матеріали справи свідчать, що ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі №428/1061/20 надійшла на адресу відповідача 13.02.2020 року, при цьому судом встановлено строк для надання доказів до 12.02.2020 року.

Суд вважає помилковим твердження позивача, що при здійсненні повороту при русі по головній дорозі у водія не виникає обов`язку вмикати покажчик повороту, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.10. ПДР України маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

Згідно з п. 9.2. ПДР України 9.2. водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

За приписами п. 9.4. ПДР України подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Аналіз вказаних норм свідчить, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку завчасно до початку будь-якого маневру (початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом).

Тобто, навіть при здійсненні повороту при русі по головній дорозі водій зобов`язаний подавати сигнал покажчиками повороту, завчасно перед здійсненням такого повороту, оскільки в даний момент він здійснює маневр (маневрування).

Будь-яких застережень стосовно відсутності обов`язку у водія при здійсненні повороту при русі по головній дорозі подавати сигнал покажчиками повороту Правила дорожнього руху України не містять.

Відтак, інспектор поліції дійшов правильного висновку, що позивачем було порушено п. 9.2. ПДР України

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що постанова про адміністративне правопорушення є законною, прийнятою відповідачем на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Законом.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для скасування постанови в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що обумовлює задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 268-272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Луганській області Кислова Михайла Дмитровича на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2020 року у справі № 428/1061/20 - задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2020 року у справі № 428/1061/20 - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови поліцейського батальйону №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Луганській області Кислова Михайла Дмитровича серії ЕАК №2038259 від 29.01.2020 року - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 31 березня 2020 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 31 березня 2020 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв