Справа № 420/131/20
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/131/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача при розгляді заяви від 08.11.2019 року за вхідним № Ко-3352, яка стосується питань регулювання земельних відносин, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га кожному за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Куяльник на території відповідача;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути колективну заяву від 08.11.2019 року за вхідним № Ко-3352 про надання кожному дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту Куяльник на території відповідача та прийняття рішення по даній заяві з урахуванням правової оціни, наданої судом.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі змістом позовної заяви та відповіді на відзив, позивач обґрунтовує заявлені вимоги, із зазначенням таких фактичних обставин:

- 08.11.2019 року за вхідним № Ко - 3352 позивач подав Куяльницькому сільському голові у Подільському районі Одеської області Паламарчуку С.М . колективне звернення свої родини у вигляді заяви, яке відноситься до питань регулювання земельних відносин, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею по 2 га у власність кожному для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області за межами с. Куяльник у відповідності із п. "б" ч. 1 ст. 121 ЗК України. До заяви було додано графічні матеріали, на яких зазначене бажане розташування та розмір земельної ділянки, а також копія паспорту та ідентифікаційного номеру кожного члена родини - заявника. Крім того в зверненні було зазначено, що якщо вказана ділянка з якихось причин не відповідає вимогам для відведення, прошу запропонувати свій варіант, який би влаштував адресата і заявників;

- листом від 05.12.2019 року № Ко - 3352 Куяльницький сільський голова Паламарчук С.М. повідомив, що він розглянув звернення самостійно та відмовив розглядати подане звернення, посилаючись на те, що «згідно ст. 121 Земельного Кодексу України кожен громадянин України має право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності. Для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського фермерського господарства у власність кожному громадянину необхідно особисто звернутися до Куяльницької сільської ради із заявою, документами, що посвідчують особу громадянина України, графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки». Відповідач лукавить, оскільки у вказаній статті зазначено: «ч. 1. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності», і зовсім немає того, про що вказує відповідач;

- відповідач протиправно вчинив дії, якими безпідставно відмовив в розгляді звернення по надуманим мотивам, чим порушив встановлений порядок. Таким чином, Куяльницький сільський голова Паламарчук С.М. не виніс вказане звернення та не розглянув це питання на пленарному засіданні Куяльницької сільської ради, чим порушив вимоги ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" від 21.05.1997 року № 280/97-ВР;

- відповідь свідчить про те, що на вказані земельні ділянки не існує підстав відмови у наданні такого дозволу на розробку проекту, оскільки такими підставами може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів… (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України). Крім того, відповідь свідчить про те, що вказані земельні ділянки не включені в перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Куяльницької об`єднаної територіальної громади в особі Куяльницької сільської ради, призначених для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону окремими лотами, а лише планується їх включення;

- також відмова може бути на підставі ч. 3 ст. 136 Земельного Кодексу України, коли земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів. При цьому, Куяльницький сільський голова Паламарчук С .М. не розглянув і не запропонував заявникам будь-які інші варіанти виділення земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Куяльницької об`єднаної територіальної громади в особі Куяльницької сільської ради, чим фактично порушив права позивача;

- Куяльницька сільська рада у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року № 280/97-ВР, Законом України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР, Земельним кодексом України, Типовим Регламентом сільської, селищної, міської ради та іншими законами України. У відповідності п.п. 1, 2, 30, 34, 42, 48 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема: - Затвердження регламенту ради; - Утворення і ліквідація постійних та інших комісій ради, затвердження та зміна їх складу, обрання голів комісій; - Прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна, затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади; - Вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; - Затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації; - Затвердження статуту територіальної громади;

- порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 Земельного кодексу України, яка містить виключний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Відповідач, в силу вимог Земельного кодексу України та покладених на нього обов`язків, зобов`язаний в кожному випадку дослідити фактичні обставини повно та всебічно для з`ясування наявності чи відсутності встановлених законом підстав для відмови в задоволенні заяви. Однак, жодної обґрунтованої з наведених у частині 7 статті 118 Земельного кодексу України підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідачем не зазначено. Відповідач, розглядаючи заяву (звернення) позивача, повинен був прийняти одне з двох рішень: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні. При цьому, у випадку надання відмови, відповідач повинен був керуватись лише тими підставами, виключний перелік яких визначено у ст. 118 Земельного кодексу України, з відповідним обґрунтуванням;

- з листа Куяльницької сільської ради у Одеській області від 21.12.2019 року № Ко - 3352 вбачається, що відмова позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність мотивована тим, що для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського фермерського господарства у власність кожному громадянину необхідно особисто звернутися до Куяльницької сільської ради із заявою, документами, що посвідчують особу громадянина України, графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Крім того, згідно відповіді Куяльницької сільської ради у Одеській області, встановлено, що спірні земельні ділянки не передані на аукціон і не знаходяться в оренді. Відповідач в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не обґрунтував правомірність оскаржуваного рішення. Тому відповідач протиправно відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області;

- для повного захисту прав позивача, суд, згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, має вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Куяльницьку сільську раду в Одеській області повторно розглянути заяву позивача і третіх осіб про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняти рішення по даній заяві з урахуванням правової оцінки, наданої судом. Оскаржуючи протиправну бездіяльність Куяльницької сільської ради позивач має матеріально-правову зацікавленість (інтерес), а тому має право на позов;

- правова позиція ВС у постанові від 28 лютого 2019 р. у справі № 522/3665/17;

- у відповіді відповідач лукавить коли вказує, що в заяві від 08.11.2019 року за вхідним № Ко - 3352 не було вказано бажане місце розташування земельної ділянки та її площа. Більше того, в заяві і графічних матеріалах до неї, було вказано декілька варіантів земельних ділянок. Крім того в зверненні було зазначено, що якщо вказана ділянка з якихось причин не відповідає вимогам для відведення, прошу запропонувати свій варіант який би влаштував вас і нас. Що стосується подачі колективної заяви, то в ст. 40 Конституції України закріплено право громадян направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення. Це право дублюється ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР. Стаття 5 вказаного Закону передбачає, що звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Вказане свідчить, що відповідач протиправно вчинив дії, якими безпідставно відмовлено в розгляді звернення по надуманим мотивам, чим порушив встановлений порядок.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, із зазначенням таких фактичних обставин:

- враховуючи позицію Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 143 Конституції України, п.п. "а", "б", "в", "г" ст. 12 Земельного кодексу України, п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України територіальна громада здійснює місцеве самоврядування в порядку, встановленому законом, безпосередньо або через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (частина третя статті 140, частина перша статті 144 Основного Закону України). Акти органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). П. 4 цього ж Рішення передбачає, що відповідно до пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності;

- аналіз статті 118 ЗК України дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому приписи статті 12 Земельного кодексу України свідчать про те, що сільські ради розпоряджаються земельними ділянками комунальної власності. Якщо земельна ділянка не належить сільській раді на праві комунальної власності, це також є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки;

- кожен громадянин України зацікавлений в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку, тому кожен з позивачів повинен був особисто звернутися з клопотанням про виділення земельної ділянки. Також додати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки. З наданих документів вбачається, що на графічних матеріалах відсутній розмір та місце розташування земельної ділянки, а тільки кадастровий номер, який не зазначає бажане місце розташування земельної ділянки та її площу. Дана позиція також зазначена у постанові Пленуму Верховного суду України справа № 369/3184/14-а, провадження № К/9901/1876/18 від 23 січня 2018 року. А, в свою чергу, не зазначення місця розташування є порушенням порядку звернення та відповідно підставою для відмови в наданні земельної ділянки через її фактичну відсутність.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю, з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.11.2019 року відповідачу на ім`я Куяльницького сільського голови Паламарчука С.М. була подана колективна заява, вхід. № Ко-3352 (а.с.13), від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за підписами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій заявники просили надати кожному заявнику дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею по 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами с. Куяльник Олександрівки у відповідності із п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України.

У даній колективній заяві також зазначено, зокрема:

- право безоплатної передачі у власність земельної ділянки за вказаним цільовим призначенням не використано;

- якщо вказана ділянка з якихось причин не відповідає вимогам для відведення, просимо запропонувати інші варіанти будь якої земельної ділянки, яка придатна для відведення, щоб дійти згоди;

- у разі відмови, просимо зробити це у відповідності до статті 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування», яка передбачає, що виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішується питання регулювання земельних відносин;

- підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України);

- надано згоду на обробку персональних даних.

Додатками до даної заяви зазначено та надано суду (а.с.15-26а):

- копія паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_1 ;

- копія паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_2 ;

- копія посвідчення права на пільги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- копія посвідчення права на пільги ОСОБА_3 ;

- копія свідоцтва про шлюб;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 ;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ;

- копія відомості документації із землеустрою, з позначенням місця розташування земельних ділянок, на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області на 7 аркушах.

Відповідач, розглянувши колективну заяву вх. № Ко-3352 від 08.11.2019 року про надання дозволу кожному заявнику на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, листом від 05.12.2019 року № Ко-3352 (а.с.14) повідомив позивача наступне:

- згідно ст. 121 Земельного кодексу України кожен громадянин України має право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності;

- для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність кожному громадянину необхідно особисто звернутися до Куяльницької сільської ради із заявою, документами, що посвідчують особу громадянина України, графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Зазначений лист-відповідь підписаний Куяльницьким сільським головою С. Паламарчуком.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Земельним кодексом України від 25.10.2001 року № 2768-III (далі - ЗК України), Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).

Пунктом б частини 1 статті 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно зі ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів;

є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать:

1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону;

2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання - вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 42 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова підписує рішення ради та її виконавчого комітету.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону № 280/97-ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Відповідно до ч. 16 ст. 46 Закону № 280/97-ВР протоколи сесій сільської, селищної, міської ради, прийняті нею рішення підписуються особисто сільським, селищним, міським головою, районної у місті, районної, обласної ради - головою відповідної ради, у разі їх відсутності - відповідно секретарем сільської, селищної, міської ради, відповідно заступником голови районної у місті, районної ради чи першим заступником, заступником голови обласної ради, а у випадку, передбаченому частинами сьомою та восьмою цієї статті, - депутатом ради, який за дорученням депутатів головував на її засіданні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Судом встановлено, що 08.11.2019 року відповідачу на ім`я Куяльницького сільського голови Паламарчука С.М. була подана колективна заява, вхід. № Ко-3352, від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за підписами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій заявники просили надати кожному заявнику дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею по 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами с. Куяльник Олександрівки у відповідності із п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України.

Проте, по-перше, відповідач розглянув колективну заяву вх. № Ко-3352 від 08.11.2019 року про надання дозволу кожному заявнику на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність 2,0 га для ведення особистого селянського господарства листом від 05.12.2019 року № Ко-3352.

Зазначений лист-відповідь підписаний Куяльницьким сільським головою С. Паламарчуком.

Отже, з встановленого вбачається, що клопотання позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за межами с. Куяльник Олександрівки у відповідності із п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України, яке викладене у поданій відповідачу колективній заяві, вхід. № Ко-3352, - відповідач, на порушення вищенаведених положень ЗК України та Закону № 280/97-ВР розглянув листом, а не шляхом прийняття рішення у законодавчо визначеному порядку, яким, фактично, відмовив у наданні відповідного дозволу.

При цьому суд також зазначає, що відсутність належним чином оформлених рішень відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні у формі рішень, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Отже, наданий відповідачем лист не може сприйматися судом як належна відмова у наданні такого дозволу, оскільки спірне питання вирішене не у встановленому законом порядку.

По-друге, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Як вбачається зі змісту листа від 05.12.2019 року № Ко-3352, відповідач, по суті, відмовив, в тому числі позивачу, у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, виключно з таких підстав:

- згідно ст. 121 Земельного кодексу України кожен громадянин України має право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності;

- для надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність кожному громадянину необхідно особисто звернутися до Куяльницької сільської ради із заявою, документами, що посвідчують особу громадянина України, графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

З встановленого вбачається, що єдиною підставою для фактичної відмови, в тому числі позивачу, в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - неособисте звернення до Куяльницької сільської ради із заявою, документами, що посвідчують особу громадянина України, графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, із посиланням на положення ст. 121 ЗК України.

Проте, положення ст. 121 ЗК України «Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам» не регулюють питання стосовно порядку звернення громадянина щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та відповідачем на наведено законодавчих положень, які регулюють спірні правовідносини, які містять наведені відповідачем вимоги щодо обов`язкового, лише та виключно особистого звернення з відповідною заявою.

Крім того, наведена відповідачем фактична обставина-підстава для відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - не відповідає змісту вищенаведених положень ЗК України та Закону № 280/97-ВР щодо вимог до клопотання про надання дозволу та підстав для відмови у його наданні.

Також, колективна заява, вхід. № Ко-3352, подана від імені та за особистим підписом позивача та до неї додано копії, зокрема: паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_1 ; посвідчення права на пільги ОСОБА_1 ; відомості документації із землеустрою, з позначенням місця розташування земельних ділянок, на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області тощо.

При цьому відповідачем у листі-відповіді на колективну заяву не наведено жодних зауважень щодо обсягу та змісту доданих до заяви документів та щодо наявності передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК України підстав для відмови у наданні на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, наведені у листі відповідача від 05.12.2019 року № Ко-3352 обставини-підстави фактичної відмови, в тому числі позивачу, в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - є необґрунтованими та законодавчо безпідставними.

Також, суд звертає увагу відповідача, що факт подання колективної заяви, вхід. № Ко-3352, від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за підписами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , жодним чином не спростовує той факт, що за результатами її розгляду відповідач з порушеного у заяві питання повинен прийняти саме рішення у законодавчо встановленому порядку.

При цьому суд не бере до уваги посилання представника відповідача на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року № 369/3184/14-а, з тих підстав, що вони викладені Верховним Судом при виборі і застосуванні норми права до інших спірних правовідносин та на підставі інших фактичних обставин, так предметом оскарження у даній справі було саме рішення Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 11 жовтня 2013 року 25-ї сесії 6-го скликання №29 «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_9 » про відмову у передачі безоплатно у власність земельної ділянки, відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області. У справі № 420/131/20 спірні правовідносини пов`язані саме з бездіяльністю відповідача щодо не прийняття такого рішення у законодавчо встановленому порядку.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 28 лютого 2020 року по справі № 461/1257/17, від 24 грудня 2019 року по справі № 823/59/17, від 21 листопада 2019 року по справі № 812/1268/17, від 24 квітня 2018 року по справі № 802/1534/17-а, від 27 лютого 2018 року по справі № 545/808/17 тощо.

Спосіб задоволення похідної вимоги позивача зобов`язального характеру та захисту прав позивача відповідає змісту, зокрема, постанови Верховного Суду від 24 грудня 2019 року по справі № 823/59/17.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності допущення оскаржуваної бездіяльності відповідачем суду не наведено та не надано.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновків, що:

- правова позиція відповідача зі спірних питань - є помилковою, такою що не відповідає змісту вищенаведених законодавчих норм, які регулюють спірні правовідносини, обмежує позивача у законодавчо встановленому праві;

- оскаржувана позивачем бездіяльність допущена відповідачем: не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; без використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано; недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця бездіяльність, тому - вона є протиправною, відповідно

- позовні вимоги позивача, в тому числі похідні вимоги зобов`язального характеру, для ефективного захисту прав та інтересів позивача та третіх осіб по справі у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку відповідача - підлягають задоволенню повністю.

В прохальній частині позовної заяви позивач також просить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати - сплату судового збору та за подання правничої допомоги.

Щодо стягнення з відповідача судового збору слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано квитанцію № 0.0..1 від 03.01.2020 року та № 0.0..1 від 17.01.2020 року про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову у загальній сумі 840,80 грн. (а.с.10, 35)

Відповідно, стягненню з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити таке.

Позивачем разом з уточненою позовною заявою подано заяву про стягнення витрат з відповідача, в якій останній, керуючись ст.ст. 132, 134, 139 КАС України, просить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати за подання правничої допомоги в сумі 1550,00 грн., з таких підстав:

- до позову було додано попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (складено відповідно до вимог ст. 134 ЦПК України (ред. 2019 р.);

- в процесі судового розгляду адміністративної справи позивачем понесені наступні судові витрати: 25.12.2019 року позивачем було укладено договір про надання професійної правничої допомоги з адвокатом Одеської обласної колегії адвокатів Опалько Олегом Миколайовичем, який надав позивачу правову допомогу, за яку він сплатив йому авансом 1550,00 грн., що підтверджується відповідним договором, актом виконаних робіт та квитанцією на суму 1550,00 грн.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником позивача суду надано копії, зокрема (а.с.27-28, 48-49):

- договору про надання професійної правничої допомоги від 25.12.2019 року, укладеного між адвокатом Опалько Олегом Миколайовичем, як Адвокатом, та позивачем, як Замовником, зокрема, про те, що Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язується оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами;

- попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (складено відповідно до вимог ст. 134 КА України (ред. 2017 р.);

- акту виконаних робіт від 17.01.2020 року, складеного адвокатом Опалько Олегом Миколайовичем та позивачем, про те, що Виконавець надав, а Замовник - позивач прийняв певні послуги на правову допомогу, на загальну суму 1550,00 грн., відповідно договору про надання юридичних послуг від 25.12.2019 року по адміністративній справі № 420/131/20;

- квитанції № б/н від 17.01.2020 року про прийняття від позивача адвокатом Опалько О.М. 1550,00 грн.

Порядок та підстави розподілу витрат на професійну правничу допомогу передбачені ст. 134 КАС України.

Так, відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до абз.абз. 1, 2 ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не подане.

На підставі наведеного, враховуючи предмет спору та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значення справи для позивача тощо, стягненню з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1550,00 грн. (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят гривень).

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись ст.ст. 9, 132, 139, 194, 241-246, 250, 255, 262, 295 та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (місцезнаходження: вул. Куяльницька, 26 А, м. Куяльник, Подільський район, Одеська область, 66350; ідентифікаційний код юридичної особи: 04379835), треті особи: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду колективної заяви, вхід. № Ко-3352 від 08.11.2019 року.

Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області повторно розглянути колективну заяву, вхід. № Ко-3352 від 08.11.2019 року, та прийняти рішення, передбачене частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся позивач, наданої судом у рішенні.

Стягнути з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1550,00 грн. (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят гривень).

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова

.