Справа № 200/1215/20-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 р. Справа№200/1215/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мозгової Н.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2020 року позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у безпідставному зменшенні ОСОБА_1 , при перерахунку пенсії за вислугою років МВС з 01.01.2016 року, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», основного розміру пенсії до 70 відсотків, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при здійсненні ОСОБА_1 , перерахунку пенсії за вислугою років з 01.01.2016 року на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», застосувати основний розмір пенсії 90 відсотків від грошового забезпечення, та виплатити різницю недоотриманої пенсії, починаючи з 01.01.2016 року.

В обґрунтування позову зазначає, що він проходив службу в органах внутрішніх справ України на різних посадах та в 2005 році його було звільнено з органів внутрішніх справ за вислугою років у зв`язку з виходом на пенсію. Вказав, що він перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Донецькій області та йому призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб». На момент виходу на пенсію він мав вислугу років 32 роки на підставі чого Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області було розраховано основний розмір пенсії 90%. В травні 2018 року йому було перераховано пенсію, однак при перерахунку був зменшений основний розмір пенсії з 90% на 70%.

Вважає, що оскільки йому пенсія була призначена у 2005 році, то внесені Законами №3668-17 та №1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосується перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватись лише при призначенні виключно нових пенсій.

24.02.2020 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» позивачу здійснено перерахунок пенсії. У зв`язку зі збільшенням грошового забезпечення військовослужбовцям, осіб рядового і начальницького складу, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення змінився процент відповідних сум грошового забезпечення та на даний час складає 70% від грошового забезпечення. Зазначає, що вказані зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, що унеможливлює порушення прав позивача. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.27-28).

Ухвалою суду від 03.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 30.03.2020 року у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Дослідивши докази, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на нього, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ), громадянин України, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (надалі Закон № 2262-ХІІ).

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі за текстом Положення №384/2011).

13.01.2020 року позивач на підставі Закону України «Про звернення громадян» звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою, у якій, зокрема, просив провести перерахунок пенсії (а.с.12-13).

Листом від 27.01.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило, що в березні 2018 року проведено перерахунок пенсії. Розмір пенсії після проведення перерахунку становить 4881,40 грн. (6973,43 грн.х70% відповідних сум грошового забезпечення). Таким чином, підстав для перерахунку пенсії х урахуванням 90% грошового забезпечення не має (а.с.15-16).

Судом встановлено, що відповідно до ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови КМУ від 21.02.2018 року №103, постанови КМУ від 11.11.2015 року №988 розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.01.2016 року за посадою поліцейського/старший інспектор (стройові підрозділи поліції) становить 6973,43 грн. (а.с.31).

Згідно протоколу за пенсійною справою 30864 (МВС) від 24.03.2018 року позивачеві з 01.01.2007 року призначено пенсію за вислугу років згідно з Законом України №2262-ХІІ. Основний розмір пенсії склав 1855,97 грн., виходячи із розміру 90 % грошового забезпечення (вислуга років 32). Загальний розмір пенсії склав 3252,54 (а.с.18).

Як вбачається з протоколу за пенсійною справою 30864 (МВС) від 27.01.2020 року позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року у розмірі 70% грошового забезпечення та призначено загальний розмір пенсії щомісячно в сумі 4881,40 грн. (а.с.17).

Не погоджуючись із таким діями відповідача щодо проведення перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на пенсійне забезпечення (в даному випадку це стосується можливості реалізації встановленої державою гарантії для військовослужбовців та деяких інших осіб на отримання пенсійного забезпечення, розмір якого визначається у певному порядку, відмінному від пенсій для решти категорій громадян) будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на отримання пенсії відповідно до Закону №2262-XII, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів адміністративної справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2016 року.

При проведенні перерахунку пенсії відповідачем застосовано новий максимальний розмір грошового забезпечення - 70% відповідних сум грошового забезпечення, при цьому правомірність своїх дій Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області обґрунтовує необхідністю застосування норми закону, що визначає основний розмір пенсії у відсотках від грошового забезпечення, яка діяла на момент здійснення перерахунку пенсії, тобто виходячи із 70% грошового забезпечення, як це передбачено частиною 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Суд критично оцінює такі доводи відповідача, виходячи з наступного.

Проаналізувавши викладені норми законодавства, суд встановив, що дійсно підпунктом 8 пункту 6 Розділу 2 (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI) внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ і зменшено розмір пенсій військовослужбовців спочатку з 90% до 80% грошового забезпечення, а надалі з 80% до 70% грошового забезпечення.

У той же час, пунктом 2 Розділу 2 (Прикінцеві та перехідні положення) Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Отже, дія Закону № 3668-VI не поширюється на позивача, тому що йому призначено пенсію до набрання чинності цим Законом. Крім того, зменшення розміру пенсії з 90% до 70% грошового утримання є порушенням гарантій, передбачених статтею 22 Конституції України, якою закріплено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічну позицію щодо застосування норм права висловив Верховний Суд у постанові від 24.04.2018 у справі № 686/12623/17 (провадження № К/9901/849/17), а також у рішенні від 04.02.2019 року № Пз/9901/58/18 (зразкова справа № 240/5401/18).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду.

Враховуючи викладене, позивач має право на перерахунок пенсії, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність визнати протиправними дії, які полягають у зменшенні позивачу при перерахунку пенсії за вислугою років з 01.01.2016 року згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» основного розміру пенсії до 70% відповідних сум грошового забезпечення, зобов`язати здійснити позивачу перерахунок пенсії за вислугою років з 01.01.2016 року на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», застосувавши основний розмір пенсії 90% відповідних сум грошового забезпечення та виплатити різницю недоотриманої пенсії з 01.01.2016 року.

Згідно з нормами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у безпідставному зменшенні ОСОБА_1 , при перерахунку пенсії за вислугою років МВС з 01.01.2016 року, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», основного розміру пенсії до 70 відсотків, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії за вислугою років з 01.01.2016 року на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», застосувати основний розмір пенсії 90 відсотків від грошового забезпечення, та виплатити різницю недоотриманої пенсії, починаючи з 01.01.2016 року - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місце знаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Соборна, 3), які полягають у зменшенні ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) при перерахунку пенсії за вислугою років з 01.01.2016 року згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» основного розміру пенсії до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) перерахунок пенсії за вислугою років з 01.01.2016 року на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», застосувавши основний розмір пенсії 90% відповідних сум грошового забезпечення та виплатити різницю недоотриманої пенсії з 01.01.2016 року.

Повний текст судового рішення складено 30 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая