Справа № 308/2968/19
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 308/2968/19 пров. № А/857/2383/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Орбан Наталії Леонідівни представника ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (головуючий суддя Придачук О.А.) про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді 20 січня 2020 року у справі №308/2968/19 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС, в.о. начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухара Анатолія Васильовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

15.03.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Закарпатської митниці ДФС, в.о. начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухара Анатолія Васильовича, просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №1025/30500/19 від 05.03.2019, а справу закрити.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Орбан Наталія Леонідівна, залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи ініціатором судового розгляду справи, в першу чергу має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані. Суд першої інстанції вказав, що визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи, дотримання процесуальних строків. Дослідивши матеріали справи, враховуючи ту обставину, що позивач та представник позивача повторно не прибули у судове засідання без поважних причин, будучи вчасно та належним чином повідомленими, про час та місце розгляду справи, з метою дотримання строків розгляду адміністративної справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Орбан Наталія Леонідівна представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду у суд першої інстанції. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суду першої інстанції було повідомлено про причини неявки у письмовій формі шляхом подачі клопотань. Скаржник вказує, що суд першої інстанції обмежив позивача у доступі до правосуддя, не врахував письмових повідомлень про підстави неможливості забезпечити явку представника. Вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України та статті 230 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2019 відкрито провадження у справі за адміністративним позовом адвоката Орбан Наталії Леонідівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 29 березня 2019 року о 15 год. 00 хв. Сторони до суду не з`явились.

29.08.2019 позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи призначеної на 30.08. на 11:30 у зв`язку з тим, що через сімейні обставини перебуватиме за межами області, має намір особисто брати участь у розгляді справи. До клопотання долучені копії посадочних документів.

Відповідно до довідки, складеної секретарем судового засідання 30.08.2019 фіксування судового процесу за допомогою зукозаписувального технічного засобу по справі №308/2968/19 не здійснювалось у зв`язку з неявкою сторін.

20.01.2020 представник позивача подав клопотання відкладення розгляду справи 20.01.2020 у зв`язку з перебуванням на лікарняному, про дату і час повідомити додатково.

Відповідно до довідки, складеної секретарем судового засідання 20.01.2020 фіксування судового процесу за допомогою зукозаписувального технічного засобу по справі №308/2968/19 не здійснювалось у зв`язку з неявкою сторін.

Оскільки позивач та представник позивача повторно не прибули у судове засідання без поважних причин, вважаючи, що позивачем неналежно здійсненні процесуальні права та виконані процесуальні обов`язки, що виразилось у відсутності інтересу до поданої до суду заяви, призвело до затягування судового розгляду справи, ухвалою суду першої інстанції від 20.01.2020 позовну заяву залишено без розгляду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, підставою для ухвалення процесуального рішення про залишення позовної заяви без розгляду є повторне неприбуття позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, у судове засідання без поважних причин, за умови належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, за відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності та неможливості розгляду справи за неявки.

У розумінні КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Тому, будучи ініціатором судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права, тоді як процесуальним обов`язком позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи.

При цьому неприбуття в судове засідання позивача належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге (на два чи більше судових засідання підряд) не прибули на розгляд справи, і в суду є достовірні дані (докази) про те, що обидва рази позивача належним чином повідомлено, а також сторонами не було заявлено підставне клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд такої без їх участі. Перше таке неприбуття тягне за собою відкладення розгляду справи.

При вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави слід з`ясовувати: чи належним чином позивача було повідомлено про судовий розгляд перший і другий раз; чи обидва рази були відсутні поважні причини неприбуття позивача або інформація про такі причини; чи відсутня заява позивача про розгляд справи за його відсутності та чи неявка позивача перешкоджає розгляду справи.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

В свою чергу, поінформованість осіб, які беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду, є однією із суттєвих гарантій реалізації ними права на особисту участь у процесі. Для висновку суду про належне повідомлення сторін про розгляд справи на час такого розгляду у матеріалах останньої мають бути відомості, які б це підтверджували.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності віднесена законодавцем до категорії термінових адміністративних справ щодо яких запроваджені особливості позовного провадження, зокрема, щодо повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду, поданням заяв по суті справи, обчисленням процесуальних строків, проголошенням та врученням судових рішень.

Так, статтею 268 КАС України встановлено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з частиною 1 статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, ні положення статті 286 КАС України, ні статті 286 КАС України не передбачають безумовну обов`язкову участь учасників справи в судовому засіданні, не містять застережень щодо неможливості розгляду справи за відсутності сторін, повідомлених належним чином про час та місце розгляду справи. При цьому, учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи також і з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Зазначене дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що з урахуванням обмеженості строку розгляду судами першої інстанції справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд, що розглядає справу, не позбавлений можливості розглянути справу у відсутність сторін, повідомлених належним чином про час та місце розгляду справи.

Відповідно до висновків Верховного Суду, висловлених в постанові від 18.12.2019 у справі № 9901/949/18, законодавче формулювання «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.

В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції не наведено чому саме неявка позивача перешкоджає розгляду справи, які саме не з`ясовані обставини у справі не дають можливості ухвалити законне судове рішення, тоді як саме такими перешкодами зумовлено такий процесуальний наслідок як залишення позовної заяви без розгляду. При цьому, явка позивача та/чи представника позивача в судове засідання судом першої інстанції обов`язковою не визнавалась.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції наголошує, на неприпустимості зловживання учасниками справи процесуальними правами. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зокрема, не перешкоджати розгляду справи у строки, встановлені КАС України.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справа «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у пункті 52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

За таких обставин, з врахуванням статті 320 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції належно не врахував особливостей строку розгляду даної категорії справ та не дослідив обставин, за яких розгляд справи неможливий без участі позивача, а тому дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без розгляду, що унеможливило доступ позивача до правосуддя, та має наслідком скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 230, 241, 308, 310, 312, 320, 321, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Орбан Наталії Леонідівни представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про залишення позовної заяви без розгляду від 20 січня 2020 року у справі №308/2968/19 скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 30.03.2020 згідно з ч.3 ст.321 КАС України