Справа № 640/12603/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

31 березня 2020 року справа №640/12603/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доМіністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач, МЮУ)
треті особи1. Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих (далі по тексту - третя особа 1, Дисциплінарна комісія); 2. Головне територіальне управління юстиції у Харківській області (далі по тексту - третя особа 2, ГТУЮ у Харківській області)
провизнання протиправним та скасування наказу МЮУ від 21 червня 2019 року №1906/5 "Про анулювання свідоцтв про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора)" в частині анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 16 квітня 2013 року НОМЕР_2, виданого ОСОБА_1
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню наказ МЮУ від 21 червня 2019 року №1906/5 "Про анулювання свідоцтв про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора)" (далі по тексту - наказ МЮУ від 21 червня 2019 року №1906/5), обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що мав строк на підвищення кваліфікації до кінця 2020 року, оскільки відлік строку на підвищення кваліфікації починається з наступного дня після отримання свідоцтва про підвищення кваліфікації відповідно до пункту 4.1.9 розділу IV Положення про систему підготовки і перепідготовки осіб, які мають намір здійснювати діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), та підвищення кваліфікації і перепідготовки арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), їх підготовки у справах про банкрутство страхових організацій, затвердженого наказом МЮУ від 27 грудня 2012 року №1973/5.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду України від 04 вересня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі; призначено підготовче судове засідання.

Відповідач у письмовому відзиві на адміністративний позов зазначив, що приймаючи наказ від 21 червня 2019 року №1906/5 діяв у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством; зазначає, що не проходження арбітражним керуючим підвищення кваліфікації в порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства, є підставою для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення. Вказує, що перелік арбітражних керуючих, які не пройшли підвищення кваліфікації, Департаментом з питань банкрутства направлено для розгляду на засідання Дисциплінарної комісії, якою вирішено застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та направлено подання до МЮУ про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, на підставі якого прийнято наказ МЮУ від 21 червня 2019 року №1906/5.

Третьою особою 1 не надано суду письмових пояснень на адміністративний позов.

Третьою особою 2 подано до суду письмові пояснення, у яких зазначено про безпідставність позовних вимог, оскільки позивач пройшов підвищення кваліфікації вже після анулювання йому свідоцтва.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Судом встановлено, що працівниками Департаменту з питань судової роботи та банкрутства було здійснено моніторинг осіб, які пройшли підвищення кваліфікації та виявлено, що позивач останній раз проходив підвищення кваліфікації 23 квітня 2016 року. За результатом проведеного моніторингу, Департаментом з питань судової роботи та банкрутства було направлено подання до Дисциплінарної комісії про застосування до позивача дисциплінарного стягнення від 26 квітня 2019 року №1265 про накладення дисциплінарного стягнення на арбітражних керуючих, які не пройшли підвищення кваліфікації у встановлений законодавством строк.

26 квітня 2019 року на засіданні Дисциплінарної комісії прийнято рішення про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), оформленого протоколом від 16 травня 2019 року №82/05/19.

Дисциплінарною комісією відповідно до протоколу №82/05/19 винесено подання до МЮУ від 16 травня 2019 року №82/05/19 про застосування до арбітражних керуючих дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), на підставі якого МЮУ видано наказ від 21 червня 2019 року №1906 про анулювання свідоцтв на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) (далі по тексту - свідоцтво арбітражного керуючого), в тому числі й у позивача анульовано свідоцтво арбітражного керуючого від 16 квітня 2013 року НОМЕР_2.

Вирішуючи адміністративний позов по суті позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 105 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дисциплінарними проступками арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) є винне невиконання або неналежне виконання обов`язків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Частиною першою статті 107 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть за свої дії та заподіяну третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом.

У відповідності до частин четвертої-шостої статті 108 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дисциплінарна комісія розглядає заяви, скарги та подання на арбітражних керуючих; організовує перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів); надає консультації і рекомендації, а також готує методичні розробки з питань професійної етики арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та застосування прогресивних практик; приймає рішення про застосування до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень. Рішення дисциплінарної комісії приймаються на її засіданнях шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. Дисциплінарна комісія вважається повноважною у разі присутності не менше п`яти членів комісії. Рішення дисциплінарної комісії оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії.

Анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) здійснюється відповідно до пункту 16 Порядку видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затвердженого наказом МЮУ від 14 січня 2013 року №93/5 (далі по тексту - Порядок №93/5), зокрема, у разі припинення діяльності арбітражного керуючого на підставі його письмової заяви про припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку та з інших підстав, передбачених статтею 112 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в тому числі накладення дисциплінарного стягнення), структурний підрозділ готує висновок про наявність підстави для анулювання свідоцтва та проект наказу МЮУ про анулювання свідоцтва.

Водночас, згідно з пунктами 27 та 28 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом МЮУ від 11 січня 2013 року №81/5 (далі по тексту - Положення №81/5), у разі прийняття комісією рішення про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого протокол її засідання та її подання про застосування до арбітражного керуючого такого виду дисциплінарного стягнення у триденний строк направляються до структурного підрозділу для анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України відомостей про арбітражного керуючого, стосовно якого комісією прийнято рішення. Структурний підрозділ шляхом надіслання листа за підписом керівника структурного підрозділу або особи, яка виконує його обов`язки, у п`ятиденний строк з дня надходження відповідного протоколу засідання комісії повідомляє заявника про прийняте Комісією рішення за результатом розгляду заяви або скарги щодо діяльності арбітражного керуючого, організації його роботи, дотримання ним вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики арбітражного керуючого.

Однак, зі змісту статей 112, 113 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вбачається, що свідоцтво анулюється у разі припинення діяльності арбітражного керуючого (частина друга статті 112 Закону), підставою для припинення діяльності є накладення стягнення (пункт 5 частини першої статті 112 Закону). Припинення діяльності здійснюється шляхом прийняття рішення державного органу з питань банкрутства про позбавлення права арбітражного керуючого на здійснення діяльності на підставі подання дисциплінарної комісії.

Відповідно до частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні органу, уповноваженого приймати зазначене рішення про позбавлення арбітражного керуючого права на здійснення такої діяльності підлягають застосуванню норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а не Положення №81/5.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №К/9901/16715/19 та від 16 липня 2019 року у справі №К/9901/10533/18.

Системний аналіз наведених нормативних положень дає підстави суду для висновку, що саме Міністерство юстиції України є державним органом з питань банкрутства, до повноважень якого відноситься прийняття рішення про накладення на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень за поданням Дисциплінарної комісії, а рішення Дисциплінарної комісії носять рекомендаційний характер для органу, який наділений виключними повноваженнями щодо видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), у тому числі позбавлення особи права на заняття такою діяльністю, та, як наслідок такого рішення, - анулювання свідоцтва.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд звертає увагу, що відповідач не надав суду рішення про накладення ним дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 відповідно до пункту 16 Порядку №93/5, де зазначається, що воно є підставою для припинення діяльності арбітражного керуючого, у зв`язку з чим, не вбачає визначеної у пункті 5 статті 112 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" підстави для анулювання свідоцтва арбітражного керуючого.

Таким чином, вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу МЮУ від 21 червня 2019 року №1906/5 в частині анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 16 квітня 2013 року НОМЕР_2, виданого ОСОБА_1 , підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного наказу МЮУ від 21 червня 2019 року №1906 з врахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено, на користь позивача належить присуди сплачений ним судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань МЮУ.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 21 червня 2019 року №1906/5 "Про анулювання свідоцтв про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора)" в частині анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 16 квітня 2013 року НОМЕР_2, виданого ОСОБА_1 .

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 1 921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );
Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13; ідентифікаційний код 00015622);

Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) при міністерстві юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13; ідентифікаційний код 00015622);

Головне територіальне управління юстиції у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд.16; ідентифікаційний код 34859512).

Суддя В.А. Кузьменко