Справа № 300/143/20
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2020 р. справа № 300/143/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 385193,51 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДПС в Івано-Франківській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу в сумі 385193,51 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем станом на 24.01.2020 рахується податковий борг в розмірі 385193,51 грн, який виник у зв`язку із несплатою податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування в розмірі 358246,81 грн, що підтверджується винесеним на підставі акту перевірки від 03.12.2018 № 1222/09-19-13-06/ НОМЕР_1 податковим повідомленням-рішенням № від 19.12.2018 в зв`язку з частковою сплатою сума до стягнення 286299,13 грн, штрафної санкції - 71935,81 грн, пені в сумі 11,54 грн та військового збору в розмірі - 26947,03 грн, що підтверджується винесеним на підставі акту перевірки від 03.12.2018 року № 1222/09-19-13-06/ НОМЕР_1 податковим повідомленням-рішенням від 19.12.2018 року № на суму податкового зобов`язання - 21626,42 грн, в зв`язку з частковою сплатою сума до стягнення 21 504,42 грн, та штрафної санкції - 5406,61 грн. Враховуючи те, що у встановлений законом строк та ігноруючи податкову вимогу, надіслану відповідачу, сума податкового боргу в розмірі 385193,51 грн, добровільно не сплачена, позивач просить позов задовольнити повністю та стягнути дану заборгованість.

Відповідно до частини 3 статті 171 КАС України, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом 27.01.2020 направлено відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області запит щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інших персональних даних, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі особи щодо ОСОБА_1 (а.с.25).

31.01.2020 на адресу суду, через канцелярію, надійшла відповідь відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС в Івано-Франківській області, згідно якої місце проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (а.с.33 зворотній бік).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, в якій містяться відомості про порядок і строк подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення (а.с.1-2).

Судом на виконання вимог статті 174 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачу за адресою його місцезнаходження (вул. Паркова, 5, м. Тлумач, Тлумацький район, Івано-Франківська область), надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію ухвали про відкриття провадження, в якій зазначено, що дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 18.02.2020 та міститься в матеріалах справи. Проти заявлених позовних вимог заперечив, вказавши, що у період з 26.11.2018 по 30.11.2018 на підставі наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №1668 від 25.120.2018 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів у вигляді блага за період з 01.01.2015 по 31.12.2015. Відповідач, 29.01.2019 на підставі заяви про надання копій матеріалів зазначеної перевірки, отримав особисто у приміщенні позивача акт перевірки №1222/09-19-13-06/ НОМЕР_1 від 03.12.2018 про результати документальної позапланової перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період з 01.01.2015 по 31.12.2015. На підставі наведеного акту перевірки позивачем винесено податкові повідомлення-рішення форми "Р" від 19.12.2018 № та № . Однак відповідач зазначає, що дані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушення норм матеріального та процесуального права та винесені при неповному з`ясуванні обставин справи, оскільки не дотримана та грубо порушена процедура проведення перевірки, Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки складено з грубими порушеннями, самі податкові повідомлення-рішення не відповідають чинному законодавству. Звертає увагу на протиправні дії працівників Тлумацького відділення Укрпошти щодо невручення акту перевірки № 1222/09-19-13-06/ НОМЕР_1 від 03.12.2018 та податкових повідомлень-рішень № та № від 19.12.2018, які стали наслідком порушення законної можливості оскарження порушених законних прав та інтересів щодо сплати незрозумілих нарахованих податкових платежів у законні терміни. Додатково зазначає, що відповідач, у відповідності до одержаної податкової вимоги форми «Ф» № 146019-54 від 28.08.2019 сплатив узгоджену суму податкового боргу, чим виконав свої податкові зобов`язання. В зв`язку із наведеним просить суд в задоволенні позову відмовити (а.с.40-46).

24.02.2020 на адресу суду від представника позивача, надійшла відповідь на відзив, згідно якої зазначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. Також звертає увагу суду, що рішеннями Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі № 300/710/19 від 08.05.2019 та по справі № 300/709/19 від 15.05.2019, які набрали законної сили, відмовлено відповідачу у скасуванні податкових повідомлень-рішень № та № від 19.12.2018. Щодо податкової вимоги, то вказала на те, що відповідно до даних карток особових рахунків податковий борг відповідачем за визначеною сумою у податковій вимозі 11.09.2019 було сплачено, та цього ж дня виникає заборгованість згідно податкових повідомлень-рішень від 19.12.2018 № та № . Відтак, податковий борг змінився та не був погашений відповідачем. У зв`язку із наведеним, Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області при поданні позовної заяви про стягнення заборгованості дотримано норм матеріального та процесуального права, а наведені відповідачем в відзиві на позовну заяву обставини не мають правових підстав для задоволення (а.с.53-54).

Представник позивача, скористався правом на подання заперечення, яке надійшло на адресу суду 28.02.2020, згідно якого щодо заявлених позовних вимог заперечив та вказав, що відповідач, у відповідності до одержаної податкової вимоги форми «Ф» № 146019-54 від 28.08.2019 сплатив узгоджену суму податкового боргу, чим виконав свої податкові зобов`язання, що підтверджується платіжними квитанціями №ПН 1121456, №ПН 1121462 та №ПН 1121464. Інших відомостей щодо того, що згідно вищезазначеної вимоги сума податкового боргу змінилася, у відповідача не було. В зв`язку із наведеним просить суд в задоволенні позову відмовити (а.с.79-80).

Зважаючи на вищевикладене, судом здійснено розгляд справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та повідомлення та (або) виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області у період з 26.11.2018 по 30.11.2018 на підставі наказу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №1668 від 25.12.2018 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів у вигляді блага за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 платника податків-фізичної особи-громадянина ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

За результатом перевірки складено акт перевірки №1222/09-19-13-06/ НОМЕР_1 від 03.12.2018, згідно якого виявлено одержання ОСОБА_1 додаткового блага у вигляді прощення (анулювання) Акціонерним товариством "Райфайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором в сумі 1441761,14 грн, внаслідок чого встановлено отримання доходу у вигляді додаткового блага за 2015 рік на суму 1441761,14 грн та неподання відповідачем декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, чим встановлено порушення серед яких, зокрема порушення:

- пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164, п. 167.1, ст. 167 Податкового кодексу України (надалі, також - ПК України), у результаті чого донараховано 425344,02 грн податку на доходи фізичних осіб;

- пп. 49.18.4 п.49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 ПК України, а саме неподання річної декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік;

- п. 1.2, пп. 1.6 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, у результаті чого донараховано 31946,48 грн військового збору (а.с.7-11).

Акт перевірки від 03.12.2018 направлений контролюючим органом на адресу відповідача та отриманий останнім 06.12.2018, що підтверджується підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.12).

На підставі висновків акта перевірки №1222/09-19-13-06/ НОМЕР_1 від 03.12.2018, посадовими особами Головного управління ДФС в Івано-Франківській області зроблено розрахунок розміру штрафних (фінансових) санкцій та винесено податкові повідомлення-рішення форми "Р":

- № від 19.12.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 359679,04 грн, з яких 287743,23 грн за податковим зобов`язанням та 71935,81 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.13);

- № від 19.12.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в розмірі 21626,42 грн, з яких 21626,42 грн за податковим зобов`язанням та 5406,61 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.14).

Розрахунок розміру штрафних (фінансових) санкцій та винесені податкові повідомлення-рішення направлялися на адресу відповідача та отримані ним що підтверджується підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.15).

Суд звертає увагу на те, що відповідачем частково погашено заборгованість визначену вищенаведеними податковими повідомленнями-рішеннями форми "Р" від 19.12.2018 № та № .

В зв`язку із наведеним, несплачений податковий борг ОСОБА_1 за податковими повідомленнями-рішеннями форми "Р" від 19.12.2018 № та № становить 385193,51 грн, що підтверджується довідкою про суму податкового боргу за платежем від 20.12.2019 (а.с.5), позивач, виконуючи свої повноваження, звернувся до суду з метою стягнення податкового боргу.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 6.1 статті 6 Податкового кодексу України визначено, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Стаття 8 Податкового кодексу України визначає види податків та зборів.

В Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1).

До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 8.2).

Згідно підпункту 9.1.2 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПУ України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Податок на доходи фізичних осіб визначає розділ IV Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України, платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так й іноземні доходи.

Згідно з підпунктом 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Абзацами 1 та 2 пункту 164.1 статті 164 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 даного Кодексу додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Аналізуючи вищенаведені нормативно-правові акти, суд дійшов висновку, що сума боргу платника податку, анульована (прощена) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, є доходом такого платника та включається до загального річного оподатковуваного доходу, що є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Пунктом 179.1 статті 179 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

Пунктом 54.5 статті 54 ПК України передбачено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 123.1. статті 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що анульований АТ "Райфайзен Банк Аваль" борг ОСОБА_1 в розмірі 1441761,14 грн за укладеним кредитним договором є доходом відповідача, який підлягав включенню платником податку до його річного оподатковуваного доходу, як отримане додаткове благо відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України.

Таким чином, судом встановлено допущення позивачем порушення вимог підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивач правомірно, збільшив відповідачу суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб.

Відповідно до пункту 16-1 Підрозділу 10 Інші перехідні положення ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Підпунктами 1.1-1.4 вказаного пункту Податкового кодексу України передбачено, що платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відтак, з огляду на вищенаведені приписи, сума прощеної (анульованої) кредитної заборгованості позивача підлягає оподаткуванню військовим збором.

Проаналізувавши подані суду докази та норми податкового законодавства, судом встановлено, що контролюючим органом у межах повноважень проведено перевірку відповідача, якою встановлено порушення приписів податкового законодавства в частині неподання податкової декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік та не задекларовано дохід у вигляду додаткового блага в розмірі 1441761,14 грн. У зв`язку з чим позивачем самостійно нараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а також застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та за неподання податкової декларації.

Вказані суми податкового зобов`язання відображені в податкових повідомленнях-рішеннях № від 19.12.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 359679,04 грн, з яких 287743,23 грн за податковим зобов`язанням та 71935,81 грн за штрафними (фінансовими) санкціями та № від 19.12.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в розмірі 21626,42 грн, з яких 21626,42 грн за податковим зобов`язанням та 5406,61 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення оскаржувались відповідачем в судовому порядку.

За результатами оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, рішеннями Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі № 300/710/19 від 08.05.2019 та по справі № 300/709/19 від 15.05.2019, які набрали законної сили, відмовлено відповідачу у скасуванні податкових повідомлень-рішень № та № від 19.12.2018 (а.с.63-78).

Cуд зазначає, що згідно частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, у зв`язку із вищенаведеним суд дійшов висновку, що у розгляді даної справи не підлягають доказуванню обставини щодо правомірності податкових повідомлення-рішень за № та № від 19.12.2018, так як судовими рішеннями у спірних відносинах за участю позивача і відповідача встановлено правомірність визначення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування в розмірі 358246,81 грн, а також військового збору в розмірі - 26947,03 грн.

За приписами пункту 56.18. статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

В зв`язку із вищенаведеним, грошове зобов`язання відповідача, визначене податковими повідомленнями-рішеннями № та № від 19.12.2018, які відповідач оскаржив в судовому порядку, є узгодженими, у відповідності до підпункту 56.18. статті 56 Податкового кодексу України.

Згідно підпункту 129.1.1. пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання.

Нарахування пені закінчується у випадках, визначених пунктом 129.3. статті 129 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 131.1. статті 131 Податкового кодексу України нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків.

Судом встановлено, що контролюючим органом нараховано ОСОБА_1 пеню за несплату узгоджених податкових зобов`язань у розмірі 11,54 грн., що підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податків, що міститься в матеріалах справи (а.с.5).

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгодженого податкового зобов`язання у зв`язку із несплатою податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування в розмірі 358246,81 грн, та військового збору в розмірі - 26947,03 грн, а в загальному розмірі 385193,51 грн є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

Щодо посилань відповідача, що у відповідності до одержаної податкової вимоги форми «Ф» № 146019-54 від 28.08.2019, він сплатив узгоджену суму податкового боргу, чим виконав свої податкові зобов`язання, а інших відомостей щодо зміни суми податкового боргу згідно вищезазначеної вимоги, у відповідача не було, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачем надіслано відповідачу податкову вимогу форми «Ф» від 28.08.2019 за №146019-54 на суму 1361,68 грн, яка ним отримана (а.с.10).

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п.59.5 ст.59 ПК України).

Так, відповідно до даних облікової картки платника податку, 11.09.2019 ОСОБА_1 проведено оплату суми боргу 1361,68 грн. за податковою вимогою наявна заборгованість, однак цього ж дня внесено дані про наявність податкового боргу за податковими повідомленнями рішеннями "Р" № та № від 19.12.2018, що свідчить про збільшення податкового боргу на день його погашення та відсутність обов`язку позивача повторного направлення податкової вимоги.

Додатково суд зазначає, що про наявність підстав сплати суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування в розмірі 358246,81 грн, а також військового збору в розмірі - 26947,03 грн, ОСОБА_1 було відомо з моменту узгодження відповідних грошових зобов`язань шляхом набрання законної сили відповідних рішень судів у справах за його позовними заявами № 300/709/19, 300/710/19.

Податковий борг відповідача підтверджується податковими повідомленнями рішеннями "Р" № та № від 19.12.2018 (а.с.13-14), рішеннями Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі № 300/710/19 від 08.05.2019 та по справі № 300/709/19 від 15.05.2019, які набрали законної сили (а.с.63-78), а також довідкою про наявність боргу за платежами, яка міститься в матеріалах справи (а.с.5).

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний погасити податковий борг за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування та військового збору в загальному розмірі 385193,51 грн. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, цей обов`язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Згідно з приписами частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи, що позивачем у справі підтверджено тільки сплату судового збору, судові витрати не підлягають розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в дохід держави податковий борг в розмірі 385193 (триста вісімдесят п`ять тисяч сто дев`яносто три) гривні 51 копійку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018);

відповідач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Суддя /підпис/ Микитин Н.М.