Справа № 620/2763/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2763/19 Головуючий у І інстанції - Падій В.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправним повернення ГУ ПФУ в Чернігівській області до Державної фіскальної служби України документів ОСОБА_1 для призначення пенсії, що надійшли від Державної фіскальної служби України листом від 21.09.2018 року № 17126/5/99-99-21-10-01-16;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області розглянути подані Державною фіскальною службою України документи, згідно з листом Державної фіскальної служби України від 21.09.2018 року № 17126/5/99-99-21-10-01-16 та прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 пенсії або про відмову у призначенні пенсії.

Обґрунтовуючи вимоги, Позивач зазначив про протиправність дій Відповідача, оскільки останній не прийняв рішення щодо призначення йому пенсії або про відмову у призначенні йому пенсії, натомість повернув документи без виконання, що не передбачено чинним законодавством України.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановленим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції мав перевірити, чи повернення Відповідачем заяви про призначення пенсії по інвалідності від 09.12.2016 року разом з іншими документами до роботодавця, вчинено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, добросовісно, пропорційно. Проте суд першої інстанції цього не зробив, оскільки не дав відповіді на ключове питання, якою законодавчою нормою передбачено повноваження органу пенсійного фонду повертати заяву потенційного пенсіонера про призначення йому пенсії разом з іншими документами до роботодавця.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства. Також, Відповідач звернув увагу на те, що для призначення пенсії за вислугу років Позивачу необхідно мати 21 календарний рік та 6 місяців. Проте, календарна вислуга років Позивача складає 19 років 10 місяці 05 днів, що не дає йому права на пенсію за вислугою років згідно з п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач подав до Державної фіскальної служби України заяву про призначення пенсії по інвалідності.

Листом від 05.03.2019 року № 858/03/Ч-12 Відповідач повідомив Позивача про повернення документів, надісланих листом Державної фіскальної служби України від 21.09.2018 року №17126/5/99-99-21-10-01-16, для призначення йому пенсії по інвалідності.

Також у листі зазначив, що ГУ ПФУ в Чернігівській області документи, які були надані Державною фіскальною службою України листом від 14.01.2019 року № 771/5/99-99-21-10-01-16, для призначення Позивачу пенсії за вислугу років, уважно розглянуло та вважає, що оскільки на день звільнення зі служби 21.10.2013 року Позивач не мав вислуги років, передбаченої пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (календарна вислуга років на день звільнення складає 19 років 10 місяців 05 днів), то документи повернуто до Державної фіскальної служби України без виконання (а.с. 11-12).

Вважаючи протиправним повернення документів для призначення пенсії, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив того, що оскільки Відповідачем не призначалась Позивачу пенсія, не було переведення з одного виду пенсії на інший та не було відновлення раніше призначеної пенсії, а фактично було відмовлено останньому у призначенні пенсії за вислугу років з підстав, що Позивач на день звільнення мав календарну вислугу років тільки 19 років 10 місяців 5 днів, замість передбачених чинним законодавством - 21 календарний рік 6 місяців, про що Позивача було повідомлено листом від 05.03.2019 року № 858/03/Ч-12, та враховуючи, що нормами Порядку № 3-1 не встановлена форма рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії, тому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у нього обов`язку з прийняття відповідного рішення щодо призначення Позивачу пенсії або про відмову у призначенні йому пенсії.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв?язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 1-2 Закону № 2262 передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог ч. 5 ст. 30 цього закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Згідно ст. 10 Закону № 2262 призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у ст. 1-2 цього закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Пунктом 1 Порядку № 3-1 передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Відповідно до п. 14 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Згідно з п. 17 Порядку № 3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що отримавши від відповідного органу заяву про призначення пенсії за вислугу років разом з пакетом документів, що підтверджує відомості про особу та її стаж, орган, що призначає пенсію, зобов`язаний перевірити правильність оформлення та наявність усіх обов`язкових документів, необхідних для призначення пенсії.

Встановивши, що заявником подані всі необхідні документи, оформлені відповідно до вимог Порядку № 3-1, орган, який призначає пенсію, зобов`язаний розглянути їх по суті та не пізніше десяти днів з дня їх надходження прийняти рішення щодо призначення пенсії за вислугу років або відмову у призначення пенсії.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що листом від 05.03.2019 року № 858/03/Ч-12 Відповідач повідомив Позивача про повернення документів без виконання, надісланих листом Державної фіскальної служби України від 21.09.2018 року № 17126/5/99-99-21-10-01-16, для призначення йому пенсії по інвалідності, а також документів, які були надані Державною фіскальною службою України листом від 14.01.2019 року № 771/5/99-99-21-10-01-16, для призначення Позивачу пенсії за вислугу років, оскільки на день звільнення зі служби 21.10.2013 року Позивач не мав вислуги років, передбаченої пунктом «а» статті 12 Закону № 2262 (календарна вислуга років на день звільнення складає 19 років 10 місяців 05 днів) (а.с. 11-12).

При цьому, Позивач вважає протиправним повернення ГУ ПФУ в Чернігівській області до Державної фіскальної служби України його документів для призначення пенсії, що надійшли від Державної фіскальної служби України листом від 21.09.2018 року № 17126/5/99-99-21-10-01-16 з підстав, що Відповідач не прийняв рішення щодо призначення йому пенсії або про відмову у призначенні йому пенсії, натомість повернув документи без виконання, що не передбачено чинним законодавством України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для повернення пакету документів не були недоліки, що пов`язані з правильністю оформлення заяви та/або подання про призначення пенсії чи поданих документів.

Тобто, пенсійним органом не виносилося рішення щодо призначення чи відмови у призначенні пенсії за вислугу років.

Крім того, ані Порядок № 3-1, ані Закон № 2262, не наділяє орган, що призначає пенсію, повноваженнями повертати документи для призначення пенсії без виконання.

Так, встановивши, що Позивач не має вислуги років, необхідної для призначення пенсії згідно з Законом № 2262, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зобов`язане було прийняти рішення про відмову у призначенні пенсії.

Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області документи про призначення пенсії Позивачу у порядку і спосіб, визначений чинним законодавством не розглянув, то відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області у призначенні Позивачеві пенсії, що оформлена листом від 21.09.2018 року № 17126/5/99-99-21-10-01-16 є протиправною.

Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним повернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Державної фіскальної служби України документів ОСОБА_1 для призначення пенсії, що надійшли від Державної фіскальної служби України листом від 21.09.2018 року №17126/5/99-99-21-10-01-16.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області розглянути подані Державною фіскальною службою України документи, згідно з листом Державної фіскальної служби України від 21.09.2018 року № 17126/5/99-99-21-10-01-16 та прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 пенсії або про відмову у призначенні пенсії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко