Справа № 295/1489/20
Суддя: Перекупка І. Г.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №295/1489/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції України Дем`янюка Дмитра Олександровича про скасування постанови про адміністративне стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить постанову інспектора роти № 1 батальйону №1 управління патрульної поліції в Житомирській області сержанта поліції Демянюка Д.О. серії ЕАК № 1999285 про накладення на мене адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425 грн. за порушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КупАП, визнати протиправною та скасувати в частині обвинувачень щодо відсутності у мене страхового полісу - за відсутності складу правопорушення та в частині порушення вимог п. 2.1.Ґ ПДР через малозначність правопорушення. В обґрунтування позову позивач вказав, що вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Постанова є незаконною тому, що винесена на місці зупинки, а не в приміщенні управління поліції та з порушенням процедури розгляду адміністративного провадження. Також позивач вказав про те, що на підставі п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він звільнений від даного виду страхування та від укладення договору про таке страхування, тому він не можу бути притягнутий до адміністративної відповідальності за відсутність полісу страхування.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 07.02.2020 року відкрито провадження по справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

25.02.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву де останній посилаючись на те, що обставини, зазначені в адміністративному позові не відповідають дійсності, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності, просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав відзив на позов, відповідно до якого у задоволенні позову просив відмовити та також відео-фіксацію з місця адміністративного правопорушення від 20.01.2020 року, що здійснювалась на нагрудний відео реєстратор, що записана на диск.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.01.2020 року інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Дем`янюком Дмитром Олександровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №19992854, якою на ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до мотивувальної частини даної постанови, 20.01.2020 о 10 год. 37 хв. 56 сек. в м. Житомирі по вул. майдан С.П. Корольова, 24, я керуючи автомобілем Volkswagen Golf, д/н НОМЕР_1 , не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 чим порушив вимоги п. 2.1.Ґ Правил дорожнього руху відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до ЗУ "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки, зокрема, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п.2.1.«Ґ» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За змістом п. 15 ст.1 та п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» причіп є наземним транспортним засобом, який підлягає державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України, а відтак, водій, який користується вказаним транспортним засобом, повинен мати при собі чинний страховий поліс на вказаний транспортний засіб згідно вимог п.п.2.1.«Ґ» ПДР України.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною першою ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Разом з тим, рішенням Конституційного суду України від 23.12.2014 року № 7-рп 2014 у справі № 1-6/2014 щодо тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» керуючись ст. 147, 150, 153 Конституції України , статтями 45, 51, 62, 66, 67, 69, 95 ЗУ «Про КСУ» , пунктом 1 параграфу 51 Регламенту КСУ, КСУ було ухвалено рішення: «В аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961 - IV змінами необхідно розуміти так що транспортними засобами , які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності так і на будь-якій іншій правовій підставі». У мотивувальній частині цього рішення зазначено: «… таким чином КСУ вважає, що згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону України № 1961 транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом інвалідами І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі».

Встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 27.07.2015 року безтерміново.

Крім того, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 06.02.2019 року, з терміном дії до 01.10.2020 року.

Вимогами статті 280 КУпАП передбачено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно копії Договору оренди нерухомого майна № 102 від 17.01.2018 року, ФОП ОСОБА_1 є орендарем нежитлового приміщення для розміщення кафе (без продажу товарів підакцизної групи) за адресою АДРЕСА_1 .

20.01.2020 року Позивач здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 чим порушив п. 2.1.ґ ПДР, оскільки здійснював привіз воду у великих пляшках та інші напої, які необхідно було занести до кафе.

Водночас, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, інвалідність отримав в зоні бойових дій АТО, і для значно важко переносити зазначені речі на великі відстані - з найближчої автопарковки, коли через наявність інших автомобілів навіть на тротуарі біля кафе не можливо було поставити свій автомобіль.

Крім того, своєю зупинкою позивач не створив жодної перешкоди в русі транспортних засобів, або будь-якої іншої незручності для руху транспорту та пішоходів.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Частина перша ст. 222 КУпАП України визначає перелік справ адміністративні правопорушення, які можуть розглядати органи Національної поліції, а саме: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 278 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 по справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення, проведений за місцем вчинення такого правопорушення, було проведено відповідачем у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, суд вважає, що постанова про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн, підлягає скасуванню та закриттю провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 139 КАС України з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 242-246 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції України Дем`янюка Дмитра Олександровича про скасування постанови про адміністративне стягнення, задовольнити.

Постанову інспектора роти № 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції України Дем`янюка Дмитра Олександровича винесену 20.01.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1999285 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425 грн. за порушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КупАП скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Богунський районний суд міста Житомира до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 1).

Відповідач: Інспектор роти № 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції України сержант полціїі Дем`янюк Дмитро Олександрович ( м. Житомир, вул. Покровська, 96).

Суддя І.Г. Перекупка