Справа № 160/3036/20
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2020 року Справа № 160/3036/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
розглянувши в м.Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу №160/3036/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличка Віктора Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" про визнання протиправною та скасування постанови, зняття арешту,-
18 березня 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла направлена 14 березня 2020 р. засобами поштового зв`язку позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличка Віктора Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна", в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличка Віктора Анатолійовича від 14.02.2020 р. про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №61280435, в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок НОМЕР_1 , картковий рахунок НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ "Приватбанк", як соціальні виплати;
- зняти арешт з рахунку НОМЕР_1 карткового рахунку НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ "Приватбанк" на ОСОБА_1 .
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/3036/20 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані протиправністю постанови відповідача. Так, позивач зазначив, що виконавче провадження відкрите на підставі заяви ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" про примусове виконання виконавчого напису № 1453 виданого 21.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" заборгованості в розмірі 63 884,72 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , які, зокрема, перебувають на рахунку НОМЕР_1 , карткового рахунку НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ "Приватбанк". При цьому, позивач зауважує, що на даний рахунок йому перераховується пенсія по інвалідності, а, отже, враховуючи, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, непрацездатним і пенсія по інвалідності є для нього єдиним джерелом для існування, то відповідний рахунок, на думку позивача, є рахунком зі спеціальним режимом призначення, на який законом заборонено накладення арешту, оскільки це рахунок для соціальних виплат. При цьому, позивач зауважив, що накладення арешту на його рахунок відповідно до постанови приватного виконавця від 14.02.2020 р., що відкритий в АТ КБ «Приватбанк» унеможливлює отримання ОСОБА_1 пенсії по інвалідності.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 р. прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі №160/3036/20 за вищезазначеним позовом, ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами у письмовому провадженні.
26 березня 2020 р. до суду надійшов від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличка В.А. відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог. Так, відповідач зазначив, що 14 лютого 2020 р. одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження відповідачем, керуючись приписами статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна та коштів боржника у відповідності до заяви ТОВ «Росвен Інвест України», в якій останнім зазначено про необхідність накладення арешту на все майно боржника в межах суми стягнення одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. 18 лютого 2020 р., як зауважує відповідач, до системи АСВП надійшло електронне повідомлення від АТ КБ «Приватбанк», в якому були відсутні застереження, що рахунок №НОМЕР_1 має спеціальний режим використання та на ньому розміщені кошти, на які заборонено звертати стягнення, у зв`язку з чим приватним виконавцем були підготовлені платіжні вимоги. Надалі, після ознайомлення позивача з матеріалами виконавчого провадження в ході усної бесіди ОСОБА_1 повідомив відповідача, що кошти на вищезазначеному рахунку є соціальними виплатами, звернення на які заборонено законом, однак з огляду на відсутність підтвердження даного факту відповідач запропонував позивачу звернутись до банківської установи для отримання довідки стосовно призначення рахунку. 05 березня 2020 р. відповідач отримав від ОСОБА_1 заяву про зняття арешту із зазначеного вище рахунку, до якої було додано довідку АТ КБ «Приватбанк» та виписку за картковим рахунком. Відповідач стверджує, що за результатами розгляду даної заяви ним було винесено постанову про зняття арешту з відповідного рахунку, яку виконано банківською установою 10 березня 2020 р., про що приватний виконавець також повідомив позивача. Відповідач вважає, що звернення ОСОБА_1 до суду є безпідставним та таким, що відволікає суд та приватного виконавця з огляду на те, що позивач усвідомлював факт зняття арешту з відповідного рахунку, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.
Письмові пояснення від третьої особи до суду не надійшли.
Згідно положень ст. 262, ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличка Віктора Анатолійовича із заявою (вих. №10522152 від 25.01.2020 р.) про примусове виконання виконавчого напису №1453, виданого 21.01.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., в якій третя особа також звернулась до відповідача з проханням у відповідності до вимог ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника (позивача), а також накласти арешт на банківські рахунки боржника.
За результатами розгляду вищезазначеної заяви 14 лютого 2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61280435 з примусового виконання виконавчого напису №1453, виданого 21.01.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. та постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 6388, 47 грн. та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 7012, 97 грн.
Також, 14 лютого 2020 р. приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження №61280435 винесено постанову про арешт майна боржника, якою постановлено накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у загальному розмірі 70 897, 69 грн.
Окрім того, 14 лютого 2020 р. відповідачем в рамках виконавчого провадження №61280435 винесено постанову про арешт коштів боржника, в якій відповідач постановив накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у загальному розмірі 70 897, 69 грн.
18 лютого 2020 р. до системи АСВП надійшло електронне повідомлення від Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») за вих. №20.10.0.0/7-200214/739 від 14.02.2020 р., в якому зазначено таке:
«На Вашу постанову від 01-01-1970 р. про арешт коштів ОСОБА_1 ЄДРПОУ/ІПН НОМЕР_3 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомляє наступне.
На рахунках недостатньо коштів для виконання Вашої постанови.
Рахунок IBAN/Карта/Рахунок: НОМЕР_1 (валюта - UAH), НОМЕР_4 (валюта - UAH), НОМЕР_5 (валюта - UAH).
Додатково повідомляємо:
У разі вимоги державного виконавця накласти арешт на кошти, що обліковуються на рахунках М 2604*, банк має відмовити у виконанні. Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-X1V. Статтею 34 вищевказаного Закону передбачено, що страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальникам виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.
У разі вимоги державного виконавця накласти арешт на кошти, що обліковуються на рахунках 2606, банк має відмовити у виконанні. Рахунки у банку не обслуговуються».
18 лютого 2020 р. відповідачем підготовлено платіжні вимоги для списання коштів з вищевказаних рахунків, які були скеровані до фінансової установи.
25 лютого 2020 р. ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження №61280435.
05 березня 2020 р. на електронну адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_1 від 04 березня 2020 року про зняття арешту з рахунку НОМЕР_1, до якої позивачем додано довідку АТ КБ «Приватбанк» за №S8TD2T6578LH8EFV від 04.03.2020 р. та виписку за картковим рахунком за період з 01.06.2019 р. по 25.02.2020 р.
За результатами розгляду даної заяви приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. 05 березня 2020 р. винесено постанову про зняття арешту з коштів, що розміщені на рахунку НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», що накладено приватним виконавцем Теличко В.А. в межах виконавчого провадження ВП №61280435.
Згідно наданої виписки з ІС ДП «НАІС» від 25.03.2020 р. постанову приватного виконавця від 05.03.2020 р. по виконавчому провадженню №61280435 повністю виконано 10 березня 2020 р.
Не погодившись із накладенням арешту коштів на відповідному банківському рахунку в АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1404-VІІІ).
Статтею 1 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ - примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VІІІ).
Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII - виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Статтею 10 Закону №1404-VIII встановлено, що заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника передбачений статтею 48 Закону №1404-VIII.
Так, відповідно до частин 1 та 3 статті 48 Закону №1404-VІІІ - звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Частиною 2 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.
У частині 7 статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
Приписи частини 1 та частини 2 статті 56 Закону №1404-VIII передбачають, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Частиною 3 статті 56 Закону №1404-VIII встановлено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (ч. 4 статті 48 Закону №1404-VIII).
У відповідності до ч. 8 ст. 48 Закону №1404-VIII - виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
З аналізу вищевикладених норм вбачається, що державний виконавець у випадку зазначення стягувачем в заяві рахунків боржника у банках та інших фінансових установах зобов`язаний негайно під час відкриття виконавчого провадження накласти арешт на кошти боржника на таких рахунках шляхом винесення відповідної постанови.
При цьому, закон не покладає на виконавця обов`язку на цій стадії вчинення виконавчих дій перевіряти наявність грошових коштів на банківських рахунках, їх розмір та призначення, джерело надходження тощо та не обмежує накладення арешту коштів реальним майновим станом боржника.
Натомість, відповідну перевірку майнового стану боржника виконавець проводить у строки, визначені частиною 8 статті 48 Закону №1404-VIII, тобто вже після відкриття виконавчого провадження. Перевірка майнового стану боржника передбачає виявлення майна (рахунків), майнових прав боржника та отримання інформації про його доходи.
Матеріалами справи підтверджується, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. було отримано від третьої особи заяву про примусове виконання виконавчого напису №1453, виданого 21.01.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., в якій заявник просив у відповідності до вимог ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника (позивача), а також накласти арешт на банківські рахунки боржника.
У день відкриття виконавчого провадження №61280435 (14 лютого 2020 р.) приватним виконавцем, зокрема, було винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №61280435, в якій відповідач постановив накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у загальному розмірі 70 897, 69 грн. (в т.ч.: 63 884,72 грн. - заборгованість за виконавчим документом та 7012, 97 грн. - заборгованість за постановою про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження).
Положеннями статті 52 Закону №1404-VIII визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Аналізуючи статтю 52 Закону, суд зазначає, що є дві обставини, на підставі яких не підлягають арешту кошти:
- кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках;
- звернення стягнення на виплати, які заборонено законом.
У відповідності до наказу Міністерства фінансів України №758 від 22.06.2012 р., рахунки із спеціальним режимом використання - рахунки, які відкриваються в Казначействі та його органах підприємствам, установам, організаціям для проведення розрахунків з надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу ( в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, з погашення заборгованості перед державним бюджетом, з повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поротній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (Верховною Радою Автономної Республіки Крим, міськими радами) або під державні (місцеві) гарантії, з електронного адміністрування податків, для сплати заборгованості за електроенергію, для зарахування депозитних коштів та не бюджетні рахунки розпорядників бюджетних коштів.
Постановою Національного банку України «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів» за №492 від 12.11.2003 р. встановлено, що банк відкриває поточні рахунки фізичним особам для здійснення деяких видів виплат (заробітної плати, дивідендів, стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, інших виплат) за зверненням суб`єкта господарювання, який укладає з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб (розділ 5, пункт 68). Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України (розділ 1, пункт 6).
З урахування вищезазначеного, суд зазначає, що оскаржувана постанова про накладення арешту АТ КБ «Приватбанк» не повернута виконавцю без виконання в частині арешту коштів на рахунку НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», то даний рахунок, не є рахунком зі спеціальним режимом використання, і крім того, на нього можуть зараховуватися будь-які надходження (грошові кошти).
При цьому, суд зауважує, що в оскаржуваній постанові відповідач зазначив про накладення арешту на грошові кошти боржника із застереженням щодо не накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
З урахуванням вищезазначеного, суд доходить висновку, що постанова приватного виконавця приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличка В.А. від 14.02.2020 р. про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №61280435 є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята в межах повноважень та у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження», а відтак, відсутні підстави для визнання оскаржуваної ОСОБА_1 постанови протиправною та її скасування.
Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зняття арешту з рахунку НОМЕР_1 карткового рахунку НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ "Приватбанк" на ім`я позивача, слід зазначити наступне.
Відповідно до частин 2, 4 та 5 статті 59 Закону №1404-VIII - виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Вичерпний перелік виплат, на які не може бути звернено стягнення, а також сум, з яких стягнення не здійснюється, визначений статтею 73 Закону №1404-VIII.
Так, згідно зі статтею 73 Закону № 1404-VIII стягнення не може бути звернено на такі виплати: вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; допомогу при усиновленні дитини; допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; допомогу на дітей одиноким матерям; допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; допомогу на лікування; допомогу на поховання; щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.
Стягнення не здійснюється також із сум: неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.
Статтями 68 та 70 Закону №1404-VIII встановлено умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника.
Так, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.
В постанові, що є предметом оскарження приватним виконавцем було постановлено накласти арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у загальному розмірі 70 897, 69 грн.
При цьому, у повідомленні АТ КБ «Приватбанк» не було застережень, що кошти, що містяться та надходять на рахунок НОМЕР_1 є такими, які стягувати заборонено законом.
Натомість, після отримання від ОСОБА_1 заяви про зняття арешту з рахунку разом із довідкою АТ КБ «Приватбанк» за №S8TD2T6578LH8EFV від 04.03.2020 р. та випискою за картковим рахунком за період з 01.06.2019 р. по 25.02.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. було винесено постанову від 05 березня 2020 року про зняття арешту з коштів, що розміщені на рахунку НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», що накладено приватним виконавцем Теличко В.А. в межах виконавчого провадження ВП №61280435.
Як слідує зі змісту наданої відповідачем до суду копії виписки з ІС ДП «НАІС» від 25 березня 2020 р. постанову приватного виконавця від 05 березня 2020 р. по виконавчому провадженню №61280435 повністю виконано 10 березня 2020 р.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а отже в задоволенні позову слід відмовити.
Зважаючи, що у задоволенні позову позивача відмовлено, та позивач звільнений від сплати судового збору, іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене у строки, встановлені частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 31 березня 2020 року.

Суддя Н.В. Боженко