Справа № 540/2269/19
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2269/19
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Кравченка К.В.

- Запорожана Д.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року у справі за позовом приватного підприємства «A&S Мастер» до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів № UA508000/2019/000090/2 від 16.10.2019 року,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Позивач приватне підприємство «A&S Мастер» звернувся адміністративним позовом до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 16.10.2019 р. № UA508000/2019/000090/2 про коригування митної вартості товарів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно ст. ст. 49, 51, 52, 53, 54 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Метод визначення митної вартості за ціною договору є пріоритетним, а тому при контролі правильності визначення митної вартості товарів перш за все митним органом мають бути здійснені всі передбачені законом заходи для застосування основного методу. За наявності сумнівів щодо повноти відомостей та документів, що подані декларантом для підтвердження митної вартості, митний орган має витребувати необхідні додаткові документи та вжити інші заходи для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

З метою підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем надано митному органу всі необхідні документи, передбачені ст. 53 МК України, а саме ті, які ідентифікують оцінювані товари та містять достовірні дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів, яка підлягає сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України.

За таких обставин позивач вважає, що відповідачем необґрунтовано було відмовлено у застосуванні першого методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту).

Відповідач заявлені вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що декларантом обрано основний метод визначення митої вартості товарів - за ціною товару щодо товарів, які імпортуються.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 58 МК України під митною вартістю товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту розуміється ціна, що була сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну.

Відповідач вказував на те, що перевіркою поданих документів виявлені розбіжності, які не давали змогу встановити реальну митну вартість товарів за ціною договору. Позивач не спростував додатково наданими документами сумніви стосовно заявленої митної вартості товарів. Тому вважає, що дії митного органу є правомірними та відповідають вимогам законодавства, а тому відсутні підстави для скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення митного органу про коригування митної вартості товарів № UA508000/2019/000090/2 від 16.10.2019 року.

На підставі постанови КМУ від 02.10.2019 року № 858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Держмитслужби, а саме Чорноморська митниця Держмитслужби.

Згідно виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань утворено Чорноморську митницю Держмитслужби.

У зв`язку з цим було здійснено заміну відповідача Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на його правонаступника Чорноморську митницю Держмитслужби.

На рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року Чорноморською митницею Держмитслужби подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Апелянт зазначає, що за результатами аналізу рівня заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, інформація про які наявна в ПІК «ЄАІС ДФС» було виявлено невідповідність заявленого рівня митної вартості до інформації, яка є в розпорядженні митниці.

За результатами оцінки ризику щодо МД № UA508030/2019/007058 спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) із формою контролю стосовно перевірки правильності визначення митної вартості задекларованих товарів.

Серед документів наданих митниці для підтвердження заявленого рівня митної вартості відсутня інформація про те, що товар не страхувався покупцем, що може свідчити про приховування достовірної інформації щодо страхування товару.

Розгляд справи проведено за відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» про введення з 12 березня 2020 року карантину, рекомендацій Ради суддів України від 16.03.2020 № 9рс-186/20 щодо утримання від участі в судових засіданнях особисто учасників процесу, введення особливого режиму у м. Одеса.

Матеріали справи є достатніми для її розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

27.03.2018 р. між позивачем (покупець) та HAINING YICHENG HARDWARE CO.LTD (продавець) укладено контракт № СН-UA-18/03/27 стосовно продажу товару «меблева фурнітура, шурупи в номенклатурі, кількості та за ціною, згідно супровідних документів» на умовах FOB SHANGHAI відповідно до Міжнародних правил Інкотермс 2010.

На умовах, визначених контрактом, та на підставі супроводжувальних документів продавець (HAINING YICHENG HARDWARE CO.LTD) здійснив поставку на адресу покупця (ПП «A&S Мастер») товарів вироби з різьбою, з чорних металів: шурупи меблеві.

15.10.2019 року позивачем, з метою розмитнення товарів, що прибули на митну територію України, до сектору митного оформлення митного поста «Херсон-центральний» Митниці ДФС у Херсонській області, Автономної Республіки Крим та м. Севастополі подано митну декларацію МД № UА508030/2019/007058 для здійснення митного оформлення зазначених товарів.

Митна вартість товарів, визначена декларантом самостійно за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження митної вартості товарів ПП «A&S Мастер» надало такі документи: пакувальний лист від 29.08.2019 р. б/н; рахунок-фактуру (інвойс) від 29.08.2019 р. № 08/2019В; коносамент від 01.09.2019 р. № S; автотранспортну накладну від 14.10.2019 р. № 117; декларацію про походження товару від 29.08.2019 р. № 08/2019В; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 04.10.2019 р. № 6, документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 04.10.2019 р. № 2028/2019, зовнішньоекономічний договір (контракт) від 27.03.2018 р. № СН-UA-18/03/27; доповнення до зовнішньоекономічного договору від 29.08.2019 р. № 13; договір про перевезення від 01.02.2018 р. № 34/18, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 р.

За результатами оцінки ризику щодо МД № UА508030/2019/007058 та поданих до них документів, за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), митним органом виявлені ризики та сформовані повідомлення, відповідно до яких, на підставі ч.3 ст.53 МК України, митницею запропоновано ПП «A&S Мастер» надати додаткові документи, а саме: 1) банківські платіжні документи, що стосуються товару; 2) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 4) каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та /або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 6) митну декларацію країни експортера. Додатково повідомлено позивача, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

16.10.2019 р. на виконання наведених вимог позивач додатково надав відповідачу прайс-лист, комерційну пропозицію, Інтернет інформацію, платіжне доручення, а також повідомив про відсутність будь-яких інших документів.

За результатами контролю правильності визначення митної вартості товару відповідачем 16.10.2019 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA508000/2019/000090/2, відповідно до якого визначено вартість товару 1,12 дол. США/кг, а всього 28 476 дол. США.

Відповідач виходив з того, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що заявлено неповні відомості про митну вартість та складові митної вартості достовірно документально не підтверджено. Поставка здійснюється на умовах FOB NANSHA. Згідно правил ІНКОТЕРМС на умовах поставки FOB NANSHА, продавець зобов`язаний надати покупцю, на його прохання, на його ризик і за його рахунок (при наявності витрат) інформацію, необхідну для отримання страхування. Серед документів, наданих митниці для підтвердження заявленого рівня митної вартості, відсутня інформація про те, що товар не страхувався продавцем, що може свідчити про приховування достовірної інформації щодо страхування товару. Додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців. У додатково наданій комерційній пропозиції виробника товару відсутня інформація щодо терміну дії цін, тобто неможливо прослідкувати чи діяли зазначені у комерційній пропозиції ціни на день виставлення специфікації до контракту. На вимогу митного органу декларантом не надано наступні документи, а саме: 1) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За результатами проведеної консультації, митну вартість товару № 1 скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст. 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу - МД від 05.09.2019 № UА500010/2019/024489, а саме: 1,12 дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 25 425 * 1,12 = 28476 дол. США).

Вважаючи зазначене рішення протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Згідно до положень Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст. 49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поняття митної вартості є базовою категорією у системі митного законодавства з питань державної митної справи, оскільки саме на основі митної вартості здійснюється розрахунок митних платежів.

Вказане узгоджується з положеннями ст. 50 МК України, якою передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

За змістом ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Положеннями ч.ч. 1, 2 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Тобто, заявлення митної вартості товарів здійснюється виключно декларантом без жодного втручання митних органів, за винятком проведення певних консультацій за бажанням та зверненням декларанта для отримання певної інформації, необхідної йому для визначення митної вартості товарів.

Статтею 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Стаття 57 МК України встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей.

При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для висновку про те, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять інформації щодо ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті, відповідачем в спірному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено те, що позивачем подано не всі документи для підтвердження митної вартості, а саме: - якщо здійснювалося страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - виписку з бухгалтерської документації; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно до п.п. 3.1, 3.3 контракту від 27.03.2018 р. № СН-UA-18/03/27 поставка товару здійснюється на умовах FOВ SНANGНА згідно Міжнародним правилам тлумачення торгових термінів «Інкотермс». Транспортування товару морем в контейнері.

Відповідно до умов поставки FOB позивач, як покупець, здійснював витрати по транспортуванню товару. Умови страхування товару не є обов`язковими.

На підтвердження витрат щодо перевезення позивачем було надано відповідачу договір транспортно-експедиторського обслуговування від 01.02.2018 р. № 34/18, рахунок від 04.10.2019 р. № 6, довідку про транспортні витрати від 04.10.2019 р. № 2628/2019, до змісту та правильності розрахунку яких відповідачем не мав жодних зауважень.

Разом з тим, позивач зазначив, що витрати на страхування товару не здійснювалися, про що було повідомлено митний орган у наданих до митного оформлення документах, зокрема, у довідці про транспортні витрати від 04.10.2019 р. № 2628/2019.

Положеннями п. 6.2 контракту від 27.03.2018 р. № СН-UA-18/03/27 передбачено умови передачі (приймання) товару та визначено перелік товаросупровідних документів: 3 оригінали та 3 копії морських коносаментів з описом вантажу і завантаженої кількості товару; 2 оригінали специфікації товару; комерційний рахунок-фактура - 3 оригінали; пакувальний лист - 3 оригінали.

Таким чином, за умовами вказаного контракту не передбачено передачу продавцем покупцю документів стосовно страхування вантажу.

Враховуючи, що позивач не ніс витрати по страхуванню та не мав документів щодо вартості страхування, то і вимога апелянта про надання документів, яких не існує, не ґрунтується на вимогах законодавства та є безпідставною.

Разом з тим, згідно наданих позивачем у підтвердження митної вартості товарів документів, зокрема, інвойсу від 29.08.2019 р. № 08/2019В, прайс-листа продавця від 22.08.2019 р., комерційної пропозиції від 27.08.2019 р. ціна товару вказана з урахуванням умов поставки FOВ SНANGНА.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку щодо помилковості доводів апелянта про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються в силу приписів п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України.

Аналогічний висновок з цього питання викладено у постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.07.2019 р. у справі № 540/127/19, від 20.06.2019 р. у справі № 540/268/19.

Посилання апелянта на ненадання позивачем висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини колегія суддів також вважає необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Під час митного оформлення у позивача були відсутні висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, а тому не надання вказаних документів не може бути підставою для здійснення коригування митної вартості з огляду на наявність інших документів, які підтверджують митну вартість товарів, заявлених до розмитнення.

Доводи апелянта щодо ненадання позивачем виписи з бухгалтерської документації також не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів, оскільки жодним чином не впливають на визначення митної вартості товарів.

З апеляційної скарги не вбачається, яким саме чином наявність чи відсутність бухгалтерської виписки впливає на правильність визначення митної вартості поставлених позивачу товарів.

Згідно до п. 5.3 контракту № СН-UA-18/03/27 від 18.03.2018 р. місце платежу валютні реквізити продавця, що вказані в даному контракті чи доповненнях до нього (додаткових угодах, інвойсах, специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього контракту. Крім цього, за п. 5.5 контракту умови оплати 100 % оплата протягом 30 днів після отримання товару на склад.

Так, факт оплати не впливає на митну вартість товару, оскільки за умовами контракту сторони можуть здійснити розрахунки вже після розмитнення товару. При цьому, позивачем на вимогу митного органу серед додаткових документів було надано платіжне доручення від 24.09.2019 р. № 115 про сплату постачальнику 16 965,43 дол. США за поставлений товар.

Крім того, позивачем серед додаткових документів було надано апелянту інформацію з Інтернету стосовно цінової політики на аналогічний товар, яку не було враховано митним органом без будь-яких пояснень.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не доведено факту сплати позивачем за товар іншої суми ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Позивачем було надано для митного оформлення імпортованого товару документи, які передбачені Митним кодексом України та дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту).

Разом з тим, апелянтом не зазначено, який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

З рішення про коригування митної вартості товарів від 16.10.2019 р. № UA508000/2019/000090/2 вбачається, що апелянтом використано МД від 05.09.2019 р. № UA500010/2019/024489.

Доказами наявності підстав для коригування митної вартості товару № 1 є МД, на яку посилається у оскаржуваному рішенні апелянт, та за даними яких позивачу скориговано митну вартість товарів за резервним методом, а саме: МД від 05.09.2019 р. № UA500010/2019/024489.

Колегія суддів враховує, що ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 р. відповідача було зобов`язано разом з відзивом надати до суду належним чином засвідчену копію МД від 05.09.2019 р. № UA500010/2019/024489. Однак, копії вказаної МД не надано, причини її неподання не зазначено, вказано на відсутність у митного органу МД від 05.09.2019 р. № UA500010/2019/024489.

Таким чином, серед іншого апелянтом не підтверджено належними доказами правомірність визначення митної вартості товару № 1 за резервним методом.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Враховуючи, що позивачем для оформлення товару за методом № 1 надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 16.10.2019 р. № UA508000/2019/000090/2 як протиправного.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач (апелянт), який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Запорожан Д.В. Кравченко К.В.