Справа № 640/16623/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

31 березня 2020 року справа №640/16623/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомКиївського учбово-виробничого підприємства №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС) (далі по тексту - позивач; Київське учбово-виробниче підприємство №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС));
доДепартаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); (далі по тексту - відповідач; Департамент охорони культурної спадщини);
третя особаОрган самоорганізації населення «Вуличний комітет «Воздвиженка» у Подільському районі м. Києва (далі по тексту - третя особа);
про1) визнання протиправним та скасування припису відповідача від 24 червня 2019 року №75/П; 2) визнання протиправним та скасування припису відповідача від 03 липня 2019 року №81/П; 3) визнання протиправною та скасування постанови від 01 серпня 2019 року №08-19 «Про накладання фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини»
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню оскаржувані приписи відповідача та постанову, у зв`язку з тим, що будівельні роботи Київським учбово-виробничим підприємством №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС)) проводились відповідно до отриманого в Міністерстві культури України дозволу від 05 листопада 2018 року №22-070/183 та від 04 лютого 2019 року №22-020/193з; вказує, що оскаржувані приписи не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки прийняті на підставі огляду, а не на підставі здійсненої відповідачем перевірки у встановленому порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/16623/19 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року у справі №640/16623/19 задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено дію оскаржуваних приписів Департаменту охорони культурної спадщини.

Відповідач подав до суду відзив, у якому зазначив про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки він діяв у відповідності до вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини»; зазначає, що Міністерство культури України надавало позивачу дозвіл на проведення земельних, а не будівельних робіт, проте, в акті огляду земельної ділянки на вулиці Вознесенський узвіз, 28-30 у Подільському районі м. Києва проводились будівельні роботи.

Київське учбово-виробниче підприємство №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС) у свої відповіді на відзив від 18 листопада 2019 року, наданій до суду, не погоджується з доводами відповідача у відзиві та вважає їх безпідставними і не обґрунтованими, а також відзначає, що земельні та будівельні роботи здійснюються на підставі отриманих від Міністерства культури України дозволів та дозволу на виконання будівельних робіт, виданого Державною будівельно-архітектурною інспекцією України.

Третя особа в свої поясненнях від 04 грудня 2019 року зазначила, що позовні вимоги не відповідають чинному законодавству, оскільки позивачем здійснюються не земельні роботи відповідно до отриманих дозволів, а будівельні роботи, які завдають шкоду землям історико-культурного значення та порушують законні права та інтереси громадян і третьої особи.

Орган самоорганізації населення «Вуличний комітет «Воздвиженка» у Подільському районі м. Києва направив до суду заяву про залучення його у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, від 15 жовтня 2019 року №03-14/108857/19, обґрунтовуючи її тим, що рішення по цій справі може негативно вплинути на його законні права та інтереси, а також порушити права жителів міста Києва по вулиці Воздвиженська в будинках №5-7, №9-15, 14, 16-а, 18, 21-23, 25, 27, 28-30, 29, 29-б, 31-а, корпус 2, 32, 33, 34, 38, 40, 48, 50.

Позивач подав до суду заперечення про залучення Органу самоорганізації населення «Вуличний комітет «Воздвиженка» у Подільському районі м. Києва у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, до участі у справі №640/16623/19, оскільки рішення у цій справі не може вплинути на права Органу самоорганізації населення «Вуличний комітет «Воздвиженка» у Подільському районі м. Києва та на права мешканців території, яка не входить в межі здійснення його діяльності, визначеної рішенням Київської міської адміністрації від 21 червня 2018 року №997/5041.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2019 року по адміністративній справі №640/16623/19 залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Орган самоорганізації населення «Вуличний комітет «Воздвиженка» у Подільському районі м. Києва.

У своїх запереченнях на пояснення третьої особи від 08 січня 2010 року №0801/3 позивач повторно зазначає, що третьою особою не спростовано доводів позивача про неправомірність оскаржуваних приписів, що містять припущення, а не встановлені факти порушення позивачем; зазначає, що Міністерство культури України не має компетенції з видачі дозволу на будівельні роботи, оскільки видача такого дозволу є компетенцією органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідачем 27 червня 2019 року складено акт огляду земельної ділянки на вул . Вознесенський узвіз, 28-30 у Подільському районі м. Києва від 27 червня 2019 року, в якому за результатом огляду встановлено, що на вказаній земельній ділянці розташовується будівельний майданчик огороджений парканом. Інформаційний стенд об`єкта будівництва спеціалістом Департаменту не зафіксовано. За наявною у Департаменті інформацією на вказаній земельній ділянці проводяться роботи за проектом «Будівництво житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом по вул. Вознесенський узвіз, 28-30 у Подільському районі м. Києва»; замовник - «КИЇВСЬКЕ УЧБОВО ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО №3 (УВП-3) УКРАЇНСЬКОГО ТОВАРИСТВА СЛІПИХ, КУВП №3 УТОС»; генеральний підрядник - ТОВ «ПІВНІЧНО-УКРАЇНСЬКИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС»; дозвіл на виконання будівельних робіт від 30 грудня 2014 року №ІУ 78 виданий ДАБІ України.

На будівельному майданчику розташовується об`єкт незавершеного будівництва, а саме двоповерхова будівля, наявні будівельні матеріали; працюють робітники (будівельники).

Також наявне будівельне обладнання та устаткування. Також на території розміщено побутівки для робітників (будівельників).

На підставі вказаного акта відповідачем винесено наступні приписи:

- від 24 червня 2019 року №75/П, у якому вимагає: « 1. З дня отримання цього припису не виконувати будь-які роботи за вказаною адресою. 2. В триденний термін, з дня отримання цього припису, проінформувати Департамент про відповідність проведених робіт з заявленими роботами у вищезазначеному дозволі Міністерства культури України»;

- від 03 липня 2019 року №81/П, у якому вимагає « 1. З дня отримання цього припису не виконувати будь-які роботи за вказаною адресою. 2. В триденний термін, з дня отримання цього припису, проінформувати Департамент про відповідність проведених робіт з роботами, вказаними у Дозволі міністерства культури України від 04.01.2019 №22-020/19з, які повинні проводиться відповідно до проектної документації, розробленої та погодженої у встановленому законодавством порядку від 05.11.2018 за №1039/10-2/61-18».

В згаданих приписах Департамент охорони культурної спадщини зазначає, що на будівельному майданчику виконані та виконуються будівельні, в тому числі земляні роботи, які можуть не відповідати характеру робіт, що є відхиленням від заявлених робіт у вищезазначених дозволах.

У відповідь на припис від 24 червня 2019 року №75/П Київське учбово-виробниче підприємство №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС)) у листі від 02 липня 2019 року №99 повідомило, що проведені роботи на об`єкті будівництва «Будівництво житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом по вул. Вознесенський узвіз, 28-30 у Подільському районі м. Києва» виконані в обсязі згідно проектної документації, яка погоджена Міністерством культури України від 12 жовтня 2018 року №994/10/2/61-18, надавши відповідну копію.

На виконання припису від 03 липня 2019 року №81/П позивач у листі від 09 липня 2019 року №103 повідомив, що проведені роботи на об`єкті будівництва «Будівництво житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом по вул. Вознесенський узвіз, 28-30 у Подільському районі м. Києва» виконані в обсязі згідно проектної документації, яка погоджена Міністерством культури України від 12 жовтня 2018 року №994/10/2/61-18, надавши відповідну копію.

Не прийнявши до уваги листи позивача, Департамент охорони культурної спадщини прийняв постанову від 01 серпня 2019 року №08-19 «Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини», якою, на підставі абзацу першого частини першої статті 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини» накладено на Київське учбово-виробниче підприємство №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС)) накладено фінансові санкції за невиконання припису органів охорони культурної спадщини на загальну суму 1 700,00 грн.

У постанові зазначається про обставини, встановлені в акті перевірки, та, що Департаментом охорони культурної спадщини направлено позивачу приписи від 26 червня 2019 року №75/п та від 03 липня 2019 року №81/П з вимогою в триденний термін з дня отримання приписів проінформувати про відповідність проведених робіт з заявленими роботами у дозволі Міністерства культури України від 04 вересня 2019 року №22-020/19з, які повинні проводитись відповідно до проектної документації, розробленої та погодженої у встановленому законодавством порядку від 05 листопада 2018 року №1039/10-2/61-18; вимоги приписів не виконані. Вказане свідчить про порушення Київським учбово-виробничим підприємством №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС) статті 30 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

В постанові також зазначено, що на будівельному майданчику виконані будівельні, в тому числі земельні роботи, які можуть не відповідати характеру робіт з заявленими роботами у вищевказаному дозволі Міністерства культури України.

Зміст оскаржуваних приписів та постанови по суті свідчить, що вони прийняті відповідачем не у зв`язку із вчиненням позивачем порушень вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини», а на підставі припущень про ймовірну невідповідність характеру робіт, заявлених у дозволах.

Виходячи зі змісту пред`явлених позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

За визначенням статті 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» (у редакції що діяла на дату прийняття оскаржуваних приписів та постанови) охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

У частині першій статті 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» вказано, що державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації підзвітні і підконтрольні відповідним органам виконавчої влади та центральним органам виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини в межах, передбачених законом.

Відповідно до вимог пункту 9 частини другої статті 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на цих пам`ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що органи охорони культурної спадщини зобов`язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу пам`ятці або порушує законодавство, державні стандарти, норми і правила у сфері охорони культурної спадщини.

Приписи органів охорони культурної спадщини є обов`язковими для виконання всіма юридичними та фізичними особами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що приписи про заборону виконання позивачем будь-яких робіт приймаються компетентними органами охорони культурної спадщини виключно за умови встановлення ними діяльності юридичних або фізичних, що погіршує, або створює загрозу пам`ятці культурної спадщини, а також порушує стандарти, норми і правила у сфері охорони культурної спадщини.

Однак, як свідчать матеріали справи, позивач здійснює будівельні та земляні роботи на підставі отриманих дозволів від Міністерства культури України від 05 листопада 2011 року №22-070/18з та від 04 лютого 2019 року №22-020/19з, а також дозволу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 05 квітня 2019 року №ІУ 07, що визнається відповідачем.

Судом також встановлено наявність у позивача дозволу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на виконання будівельних робіт №ІУ 51307 на об`єкті «Будівництво житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом по вул. Вознесенський узвіз, 28-30 в Подільському районі м. Києва (коригування)». Вид будівництва - нове будівництво. Клас наслідків (відповідальності) - значні наслідки (ССЗ), зареєстрованого 05 квітня 2019 року за №ІУ 51307.

У свою чергу відповідач в оскаржуваних приписах щодо заборони здійснення позивачем будь-яких робіт та в постанові не визначив факту здійснення позивачем діяльності, що становить загрозу, погіршує, псує пам`ятку культурної спадщини, або іншої діяльності, що порушує вимоги Закону України «Про охорону культурної спадщини», а лише вказує про існуючі у Департаменту охорони культурної спадщини припущення, що позивач на будівельному майданчику виконав та виконує будівельні, в тому числі земельні роботи, які можуть не відповідати характеру робіт, що є відхиленням від заявлених робіт у отриманих дозволах.

На переконання суду, рішення суб`єкта владних повноважень не можуть ґрунтуватись на припущенні про ймовірну невідповідність характеру робіт тим, що заявлені в дозволах.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, відповідач, на якого покладено обов`язок доказування, не надав суду доказів, які б підтверджували вчинення позивачем будівельних та земельних робіт з відхиленням від заявлених робіт у отриманих позивачем дозволах Міністерства культури України та Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувані приписи суперечать Закону України «Про охорону культурної спадщини», у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Відповідно до абзацу сьомого частини першої статті 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що відповідний орган охорони культурної спадщини накладає на юридичну особу, яка є власником або уповноваженим ним органом чи замовником робіт фінансову санкцію за невиконання припису органів культурної спадщини - у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом із тим, з огляду на доведену вище незаконність приписів суд вважає, що накладення на Київське учбово-виробниче підприємство №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС)) фінансової санкції за невиконання приписів є протиправним.

Крім того, суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові відповідач посилається на абзац перший частини першої статті 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини», проте, дана норма не вказує конкретну санкцію, а лише передбачає право відповідного органу охорони культурної спадщини накладати фінансову санкцію.

Таким чином, постанова Департаменту охорони культурної спадщини від 01 серпня 2019 року №08-19 «Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини» підлягає скасуванню.

При цьому суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 16 березня 2020 року у справі №826/6522/15 (провадження №К/9901/14853/18), де підтримано висновок суду першої інстанції про те, що під час огляду пам`ятки архітектури відповідачем виконувались повноваження щодо дотримання законодавства про охорону культурної спадщини та вимог щодо захисту, збереження, утримання, використання пам`ятки архітектури та перевірка належного утримання та використання пам`ятки архітектури, а не проводилась перевірка позивача. А, оскільки позивачем не надано до суду документів, які б спростовували доводи, викладені в акті огляду, то відповідно, відсутні підстави для задоволення позову.

З огляду на такі висновки суд не приймає до уваги доводи позивача про те, шо перевірка його діяльності мала бути оформлена Департаментом культурної спадщини відповідним актом перевірки, а не актом огляду. Разом із цим, зазначене не впливає на результати вирішення спору, у зв`язку із відсутністю факту порушення Київським учбово-виробничим підприємством №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС)) законодавства про охорону культурної спадщини.

Суд відхиляє доводи третьої особи про те, що позивачем здійснюються не земельні роботи відповідно до отриманих дозволів, а будівельні роботи, що завдають шкоду землям історико-культурного значення та порушують законні права та інтереси громадян і третьої особи, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, а факт наявності у позивача дозволів на будівельні та земельні роботи не заперечується самим відповідачем.

Отже, позовні вимоги Київського учбово-виробничого підприємства №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС)) є обґрунтованими, підтверджуються нормативно та документально.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва відповідачем не доведена правомірність оскаржуваних приписів та постанови з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Київського учбово-виробничого підприємства №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС)) підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 5 763,00 грн, якій підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Київського учбово-виробничого підприємства №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати припис Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) від 24 червня 2019 року №75/П.

3. Визнати протиправними та скасувати припис Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) від 03 липня 2019 року №81/П.

4. Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) від 01 серпня 2019 року №08-19 «Про накладення фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини».

5. Стягнути на користь Київського учбово-виробничого підприємства №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 763,00 грн. (п`ять тисяч сімсот шістдесят три гривні нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Київське учбово-виробниче підприємство №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС) (04050, м.Київ, вул. Глибочицька, буд. 72; ідентифікаційний код 03967702);

Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) (04070, м.Київ, вул. Спаська, буд.12, ідентифікаційний код 42475311);

Орган самоорганізації населення «Вуличний комітет «Воздвиженка» у Подільському районі м. Києва (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, буд. 41, оф.120, ідентифікаційний код 42855046).

Суддя В.А. Кузьменко