Справа № 686/3743/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 березня 2020 року

Київ

справа №686/3743/17

адміністративне провадження №К/9901/5061/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Рибачука А.І., Стрелець Т.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі №686/3743/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, начальника управління Пенсійного фонду у м. Хмельницькому Мудрої Любові Антонівни, відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області, державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Горбатюк Тетяни Валентинівни, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби у Хмельницькій області про визнання рішень, дій і бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, начальника управління Пенсійного фонду у м. Хмельницькому Мудрої Любові Антонівни, відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Горбатюк Тетяни Валентинівни, третя особа Головне управління Державної казначейської служби у Хмельницькій області, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила:

- визнати протиправним розпорядження Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому від 20.07.2016 р., а також протиправними дії та бездіяльність правонаступника УПФУ у м. Хмельницькому - Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, начальника цього органу як правонаступника при виконанні постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року № 686/20623/15-а з грубими порушеннями норм пенсійного законодавства, вимог зазначеної постанови та її прав, що полягають у: не проведенні призначення (перерахування) пенсії за віком згідно з законодавчим визначенням пенсії за віком за ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", без наведення у розпорядженні від 20.07.2016 р. та у розрахунку від 19.08.2016 р. складових формули ст. 27 Закону у розрізі місяців і років до і після збільшення індивідуального коефіцієнта зарплати та невиплаті різниці між розрахованим розміром новопризначеної пенсії за віком і фактично отриманою пенсією за віком за минулі періоди:

з 12.04.2004 по 30.06.2015 за показником середньої заробітної плати працівників за 2007 рік - 1 197,91 грн. у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії, індивідуальним коефіцієнтом зарплати 4,19678, коефіцієнтом страхового стажу 0,37333;

з 01.07.2015 по 30.09.2017, після подання заяви від 12.07.2015 р., за показником середньої заробітної плати працівників за 2012-2014 рік - 2 960,62 грн. у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії, індивідуальним коефіцієнтом зарплати 4,19678, коефіцієнтом страхового стажу 0,37333.

- незаконному застосуванні при обчисленні її середньої заробітної плати для обчислення пенсії за віком показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески: з 12.04.2004 по 31.12.2007 - середньої за 2003 рік - 372,72 грн.; з 01.01.2008 по 30.04.2012 - середньої за 2006 рік - 928,81 грн.; з 01.07.2015 по 30.09.2017 - середньої за 2007 рік 1 197,91 грн.;

- незаконному застосуванні за період з квітня 2004 рік по 2011 рік при перерахунку пенсії за віком у складі загальної пенсійної виплати коефіцієнта страхового стажу 0,37250 замість дійсного 0,37333.

- незаконному зменшенні суми пенсії за віком, що обчислена за новим індивідуальним коефіцієнтом заробітної плати, на суми складових загальної пенсійної виплати, що були їй виплачені за минулі періоди у порядку примусового виконання рішень Хмельницького міськрайонного суду: № 2а-39/10 індексація - в сумі 863,36 грн.; №2218/1080/2012 - підвищення за ч. 2 ст. 42 Закону - в сумі 888,26 грн.,; №686/2704/15-а - компенсація - 820,12 грн., усього на суму 2571,74 грн. та додатково злочинно зменшено пенсію на інші суми, які їй згідно з випискою з банківського рахунку у тодішньому Укрпромбанку фактично не виплачувались.

- скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому від 20.07.2016;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області:

призначити (перерахувати) її пенсію за віком згідно із законодавчим визначенням пенсії за віком за ст. 27 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та вимогами постанови суду від 01.06.2016, з наведенням у розрахунку усіх складових формули ст. 27 даного Закону у розрізі місяців і років до і після збільшення індивідуального коефіцієнта зарплати та виплатити різницю між розрахованим розміром новопризначеної пенсії за віком і фактично отриманою пенсією за віком за минулі періоди: з 12.04.2004 по 30.06.2015 за показником середньої заробітної плати працівників за 2007 рік - 1 197,91 грн. у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої оплачено страхові внески, та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії, індивідуальним коефіцієнтом зарплати 4,19678, коефіцієнтом страхового стажу 0,37333;

з 01.07.2015 по 30.09.2017 після подання нею заяви до УПФУ у м. Хмельницькому від 12.07.2015, за показником середньої заробітної плати працівників за 2012-2014 рік - 2 960,62 грн. у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої оплачено страхові внески, яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії, індивідуальним коефіцієнтом зарплати 4,19678, коефіцієнтом страхового стажу 0,37333;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області суму 2571,74 грн., на яку незаконно зменшено суми пенсії за віком, на суми, що були їй виплачені за минулі періоди як складові загальної пенсійної виплати у порядку примусового виконання рішень Хмельницького міськрайонного суду: № 2а-39/10 індексація - в сумі 863,36 грн.; № 2218/1080/2012 - підвищення за ч. 2 ст. 42 Закону - в сумі 888,26 грн.,; №686/2704/15-а - компенсація - 820,12 грн.;

- стягнути з відповідача Головного управління ПФУ у Хмельницькій області заподіяну їй моральну шкоду протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю згідно з нормою ст. 56 Конституції України, пенсійним законодавством та КАС України, яку вона оцінює у розмірі 30 000 гривень, через її душевні страждання унаслідок порушеного права при виконанні рішення суду від 01.06.2016;

- визнати протиправними дії і бездіяльність Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Хмельницькій області та головного державного виконавця цього відділу Горбатюк Тетяни Валентинівни, що полягають в ігноруванні її звернень з приводу незаконності та відсутності розрахунків УПФУ її пенсії за віком, їх перевірки за її участі при проведенні виконавчих дій та у непроведенні жодних примусових виконавчих дій як визначено Законом "Про виконавче провадження" з примусового виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року № 686/20623/15-а, ВП№51676493;

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області згідно з нормою ст. 56 Конституції України моральну шкоду в обсязі 10 000 грн., заподіяну протиправними діями і бездіяльністю Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Хмельницькій області та головного державного виконавця цього відділу Горбатюк Тетяни Валентинівни, що стало наслідком її душевних страждань через ігнорування її звернення від 23.12.2006 та невчинення жодних виконавчих дій згідно з нормами Закону України "Про виконавче провадження" з примусового виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року № 686/20623/15-а, ВП№51676493;

- відповідно до ч. 9 ст. 249 КАС України вчинити подання окремою ухвалою до прокуратури для перевірки ознак злочину за фактами службових підроблень службовими особами УПФУ у м. Хмельницькому у розрахунку від 19.08.2016 та у розпорядженні УПФУ від 20.07.2016; стягнення з суми пенсії за віком після перерахунку сум, що були виплачені як доплата до пенсії за віком на виконання вищезазначених рішень судів та інших сум, що підтверджується випискою з її банківського рахунку у тодішньому Укрпромбанку службовими особами УПФУ у м.Хмельницькому, зловживання службовими повноваженнями для розгляду цих злочинів проти її прав і свобод в окремій кримінальній справі;

- встановити судовий контроль за виконання рішення відповідно до ст. 382 КАС України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.05.2019 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.05.2019 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасувано розпорядження Управління Пенсійного фонду у м.Хмельницькому від 20.07.2016.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області повторно прийняти розпорядження відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" про обчислення і виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року у справі №686/20623/15-а.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вважаючи постанову суду апеляційної інстанції, такою що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, подало касаційну скаргу відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.

З оскаржуваного судового рішення вбачається, що спір у даній справі виник з приводу оскарження фізичною особою бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо перерахунку позивачу пенсійних виплат.

Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування підстав для відкриття касаційного провадження у справі, дослідила додані до скарги матеріали і дійшла висновку про наступне.

Частиною 3 статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Таким чином, справа в силу пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України віднесена до справ незначної складності.

Судові рішення, ухвалені у справах незначної складності, підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, виключний перелік яких передбачений підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

В касаційній скарзі відповідач посилається на те, що дана справа підлягає касаційному оскарженню на підставі підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, зазначаючи, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України є необґрунтованими, оскільки на поточний день ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі №686/3743/17, як у справі незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки оскаржувані судові рішення прийняті у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні і обґрунтування щодо їх наявності не наведено, тому у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09 жовтня 2018 року (заява № 26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 257, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі №686/3743/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, начальника управління Пенсійного фонду у м. Хмельницькому Мудрої Любові Антонівни, відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області, державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Горбатюк Тетяни Валентинівни, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби у Хмельницькій області про визнання рішень, дій і бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук,

Т.Г. Стрелець

Судді Верховного Суду