Справа № 520/12065/19
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

16 березня 2020 р. № 520/12065/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

представника позивача - Москаля Р.Б.,

представника відповідача - Потапенко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОР-СЕРВИС" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТОР-СЕРВИС" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати податкове повідомлення-рішення від 05.08.2019 р. №1 Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області частково, на суму 575219,33 грн, протиправним та скасувати.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення, яке підлягає скасуванню в частині, оскільки ґрунтується на помилкових висновках контролюючого органу, викладених у акті перевірки №2438/20-40-14-01-08/38157998 від 16.07.2019 року.

Ухвалою суду від 18.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у вищевказаній адміністративній справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що податкові повідомлення-рішення було прийнято контролюючим органом у зв`язку із встановленням перевіркою обставин порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "ВТОР-СЕРВИС" норм діючого законодавства, які належним чином зафіксовано у акті перевірки. Отже, позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача у судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТОР-СЕРВИС", код ЄДРПОУ - 39599198, зареєстровано у відповідності до норм діючого законодавства як суб`єкт господарювання.

Судовим розглядом справи встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку підприємства позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, результати якої оформлено у вигляді акту перевірки від 16.07.2019 року № 2438/20-40-14-01-08/38157998.

Відповідно до висновків акту від 16.07.2019 року № 2438/20-40-14-01-08/38157998 перевіркою, зокрема, встановлено порушення ТОВ "ВТОР-СЕРВИС", зокрема, порушення п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 464199 грн., в тому числі за 2017 рік у сумі 207990 грн., за 3 квартал 2018 року у сумі 256209 грн., за 2018 рік у сумі 256209 грн.

Позивач, не погодившись із висновками акту перевірки від 16.07.2019 року № 2438/20-40-14-01-08/38157998, звернувся до відповідача із запереченнями та відповідач листом від 31.07.2019 року №37958/10/20-40-14-01-15 повідомив, що висновки акту перевірки необхідно викласти у новій редакції.

Як встановлено судом під час розгляду справи, на підставі висновків акту перевірки контролюючим органом 05.08.2019 року винесено податкове повідомлення-рішення №1, яким за встановлене порушення п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 580248,75 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням у розмірі 464199,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 116049,75 грн.

Матеріали справи свідчать, що підприємством позивача було подано скаргу на податкове повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України, але рішенням про результати розгляду скарги від 21.10.2019 року №6261/6/99-00-08-05-01 податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивач, не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями в частині нарахування грошового зобов`язання, звернувся до суду з даним позовом.

Зі змісту наданого до суду відзиву на позов та акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено проведення в бухгалтерському обліку ТОВ «ВТОР-СЕРВИС» за період з 01.01.2016 по 31.03,2019 господарських операцій отримання, оприбуткування товарів та отримання послуг без підтвердження первинними документами складеними відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також вказано, що документи, що наведені у додатку 7 акта перевірки, а саме: видаткові та прибуткові накладні, акти надання послуг у переважній більшості не містять назву посади та прізвище особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, проте, містять відмітки схожі на підпис директора підприємства Чумака Д.М., який був відсутній на робочому місці та не мав повноважень на підписання таких документів, бо в цей час або знаходився у щорічній відпустці, на час якої такі повноваження були передані іншій особі. При цьому, вказано, що відсутність директора ОСОБА_1 на робочому місці підтверджено наданими до перевірки наказами про надання йому основної щорічної відпустки та табелями обліку використання робочого часу, які містять інформацію щодо кількості відпрацьованих днів (явок) та днів відсутності на роботі (неявок), копії яких додано до акту перевірки.

Надаючи оцінку правомірності прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення в частині, що оскаржується позивачем, суд зазначає наступне.

Як передбачено положеннями пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до положень п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як передбачено приписами п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до положень пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування податку на прибуток є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу.

Судовим розглядом справи встановлено, що під час червня - жовтня 2017 року на підставі закупівельних актів №1 від 21.06.2017 року, №2 від 26.06.2017 року, №3 від 04.07.2017 року, №6 від 24.07.2017 року, №4 від 24.07.2017 року, №7 від 25.07.2017 року, №5 від 25.07.2017 року, №8 від 26.07.2017 року, №9 від 28.07.2017 року, №10 від 08.09.207 року, №11 від 11.10.2017 року, №12 від 24.10.2017 року підприємством позивача отримано від фізичних осіб вторинну сировину: відходи плівки, плівку.

У зазначених актах наведено перелік прізвищ та ініціалів імені та по-батькові осіб, які засвідчили своїми підписами кількість та вартість сировини поставленої кожним.

В бухгалтерському обліку оприбуткування сировини проведено по рахунках проведення: Дт 201 - Кт 631, а розрахунки за придбану сировину проведено по рахунках: Дт631 Кт301.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ВТОР-СЕРВИС» до перевірки для підтвердження розрахунків з постачальниками сировини за зазначеними закупівельними актами надано видаткові касові ордери (типова форма №КО-2) №24 від 21.06.2017 року, №25 від 26.06.2017 року, №26 від 04.07.2017 року, №29 від 24.07.2017 року, №27 від 24.07.2017 року, №31 від 25.07.2017 року, №28 від 25.07.2017 року, №33 від 26.07.2017 року, №35 від 28.07.2017 року, №43 від 08.09.2017 року, №53 від 11.10.2017 року, №55 від 24.10.2017 року.

Зі змісту акту перевірки вбачається встановлення обставин того, що видача готівкових коштів з каси ТОВ «ВТОР-СЕРВИС» не підтверджена підписом отримувача, прізвище, ім`я, по батькові та реквізити документу, що засвідчує його особу не вказані у вищезазначених видаткових касових ордерах.

Вказані обставини, на думку відповідача, свідчать про встановлення перевіркою відсутності документального підтвердження витрат готівкових коштів ТОВ «ВТОР-СЕРВИС» на оплату сировини отриманої по закупівельних актах, а саме касових ордерів або видаткових відомостей оформлених відповідно до вимог чинного законодавства.

Також у акті перевірки зазначено про встановлення не підтвердження проведення розрахунків через касу підприємства з видачею відповідних квитанцій, у встановленому порядку. Так, контролюючим органом в акті перевірки вказано, що такі документи у вигляді спрощених розрахункових квитанцій, на час проведення перевірки також були відсутні. З огляду на зазначене контролюючий орган дійшов висновку про безпідставне проведення в бухгалтерському обліку ТОВ «ВТОР-СЕРВИС» та відображення у фінансовій та податковій звітності операцій з розрахунків за сировину у фізичних осіб на загальну суму 470000,00 грн.

Суд зазначає, що основні вимоги до касової дисципліни викладені в Положенні про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженому постановою Правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320, що було чинне на час складання касових ордерів.

Отже, відповідно до п. 3.1 зазначеного Положення касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями. розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Згідно із п.3.4 Положення видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями.

Відповідно до п.3.5 Положення у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред`явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу, готівки кільком особам, то одержувачі також пред`являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа.

Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Видача готівки особам, яких немає в штатному розписі підприємства, проводиться за видатковими касовими ордерами, що виписуються окремо на кожну особу, або за окремою видатковою відомістю.

Згідно із п. 3.6 Положення видачу готівки касир проводить тільки особі, зазначеній у видатковому касовому ордері або видатковій відомості.

Відповідно до пункту 1 розділу V наказу Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 р. за № 220/28350, при видачі коштів у разі приймання від населення вторинної сировини (крім металобрухту) застосовується спрощена розрахункова квитанція розрахунковий документ, бланк якого виготовлений друкарським способом, а окремі реквізити заповнюються від руки або шляхом проставлення штампа при реєстрації розрахункових операцій, якщо відповідно до чинного законодавства розрахунки проводяться без застосування реєстратора розрахункових операцій.

Також суд зазначає, що згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Відповідно до абзацу 11 вищезазначеної статті Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до вимог п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно п. 2.4 зазначеного Положення первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.7 ст. 2 зазначеного вище Положення первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

З огляду на зазначені норми, суд приходить до висновку, що чинним законодавством не передбачено вимогу щодо зазначення прізвища, імені, по-батькові інших осіб, які брали учать у здійсненні господарської операції.

При цьому, під час дослідження наданих позивачем первинних документів судом не встановлено суттєвих порушень, щодо їх оформлення, отже складені підприємством позивача закупівельні акти та видаткові касові ордери, які було надано перевіряючим, свідчать про здійснення відповідних операцій та в цілому відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

В той же час, суд зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.06.2018 року по справі № 826/11879/13-а, від 12.06.2018 року по справі № 825/3419/14 наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необґрунтованість та не доведеність доводів представника відповідача.

Також, під час розгляду справи судом встановлено, що перевіряючі дійшли висновку про проведення в бухгалтерському обліку ТОВ «ВТОР-СЕРВИС» за період з 01.01.2016 по 31.03.2019 господарських операцій отримання, оприбуткування товарів та отримання послуг без підтвердження первинними документами, складеними відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, зі змісту акту перевірки вбачаються висновки перевіряючих стосовно того, що документи, що наведені у додатку 7 акта перевірки, а саме: видаткові та прибуткові накладні, акти надання послуг у переважній більшості не містять назву посади та прізвище особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, проте, містять відмітки схожі на підпис директора підприємства Чумака Д.М., який був відсутній на робочому місці та не мав повноважень на підписання таких документів, бо в цей час знаходився у щорічній відпустці, на час якої такі повноваження були передані іншій особі.

Судовим розглядом справи встановлено, що відповідно до інформації ТОВ «ВТОР-СЕРВИС» від 08.07.2019 року №22, наданої на запит Головного управління ДФС у Харківській області від 01.07.2019 року №31878/10/20-40-14-01-15 наказом підприємства від 31.12.2015 року №10 передбачено можливість підписання його директором первинних документів в період відпустки.

Відповідно до наказу підприємства від 27.07.2017 року №9-к на період відпустки з 02.08.2017 року по 26.08.2017 року виконання обов`язків директора ТОВ «ВТОР-СЕРВИС» покладено на головного бухгалтера ОСОБА_2 .

Згідно з наказом підприємства від 16.08.2018 року №9-к на період відпустки з 20.08.2018 року по 13.09.2018 року виконання обов`язків директора ТОВ «ВТОР-СЕРВИС» покладено на бухгалтера ОСОБА_3 .

Під час проведення перевірки перевіряючими було встановлено, що відсутність директора ОСОБА_1 на робочому місці підтверджено наданими до перевірки наказами про надання йому основної щорічної відпустки та табелями обліку використання робочого часу, які містять інформацію щодо кількості відпрацьованих днів (явок) та днів відсутності на роботі (неявок).

Матеріали справи свідчать, що підприємством позивача здійснювались господарські операції стосовно придбання товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Укр-Трейд», що підтверджується копіями видаткових накладних № РН-0000033 від 03 серпня 2017 р., № РН-0000036 від 18 серпня 2017 р., № РН-0000034 від 18 серпня 2017 р., № РН-0000035 від 18 серпня 2017 р., № РН-000037 від 21 серпня 2017 р., № РН-0000038 від 23 серпня 2017 р., № РН-0000039 від 26 серпня 2017 р., № РН-0000040 від 26 серпня 2017 р., товарно-транспортних накладних №Р33 від 03.08.2017 року, №Р35 від 18 серпня 2017 року, №Р37 від 21 серпня 2017 року, №Р38 від 23 серпня 2017 року, прибуткових накладних № 201 від 03 серпня 2017 р., №199 від 18 серпня 2017 р., №198 від 18 серпня 2017 р., №200 від 18 серпня 2017 р., № 197 від 21 серпня 2017 р., № 196 від 23 серпня 2017 р., № 194 від 26 серпня 2017 р., № 195 від 26 серпня 2017 р., товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Вторресурси Київського картонно-паперового комбінату», що підтверджується копіями видаткових накладних № ВТ267 від 17 серпня 2017 р., № КІВТ1247 від 18 серпня 2017 р., № КІВТ1265 від 21 серпня 2017 р., № КІ871 від 21 серпня 2018 р., № КІ899 від 03 вересня 2018 р., товарно-транспортних накладних №ВТ267/2 від 17 серпня 2017 р., №ВТ267/1 від 17 серпня 2017 р., №КІВТ1247/2 від 18 серпня 2017 р., №КІВТ1247/1 від 18 серпня 2017 р., №6560 від 21 серпня 2017 року, №19994/Київ від 21 серпня 2018 р., №20276/Київ від 03.09.2018 р., прибуткових накладних № 170 від 17 серпня 2017 р., № 169 від 18 серпня 2017 р., №172 від 21 серпня 2017 р., товарно-матеріальних цінностей у ПАТ «ВЗП-2», що підтверджується копіями видаткових накладних № 457 від 11 серпня 2018 р.,№492 від 12 вересня 2018 року, товарно-транспортної накладної №982 від 22 серпня 2018 р., товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «ТК ЕКСІМ», що підтверджується копіями видаткової накладної № 44 від 22 серпня 2018 р., товарно-транспортної накладної №Р44 від 22 серпня 2018 р.; товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «ТАРСЕРВІС», що підтверджується копією видаткової накладної №564 від 28 серпня 2018, товарно-матеріальних цінностей у ПП «Обухівміськвторресурси», що підтверджується копіями видаткової накладної №7005 від 28 серпня 2018 р., товарно-транспортної накладної №ВХ 23 від 28.08.2018 року, товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «МЕРКУРІЙ-ОЙЛ», що підтверджується копією видаткової накладної № 1146 від 29 серпня 2018 р., товарно-транспортної накладної №1146 від 29.08.2018 р., товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Баланс-Клуб», що підтверджується копією накладної №ТНРП 396851, товарно-матеріальних цінностей у Маріупольської філії ПрАТ «Донекоресурси», що підтверджується копією видаткової накладної №59 від 07.09.2018 року, товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Вторресурси ЗАХІД», що підтверджується копіями видаткової накладної № 158 від 13 вересня 2018 р., товарно-транспортної накладної №16835 від 13 вересня 2018 року.

Також матеріали справи свідчать, що підприємство позивача мало господарські взаємовідносини із ТОВ «Вантажне таксі», в рамках здійснення яких сторонами було складено та підписано акти надання послуг №42 від 23.08.2018 року, №49 від 04.09.2018 р., із ТОВ «ЕКОФУНКЦІЯ», в рамках здійснення яких сторонами було складено та підписано акт надання послуг №47 від 31.08.2018 року; із ТОВ «УАПРОМ», в рамках здійснення яких сторонами було складено та підписано акт надання послуг №41225 від 01.09.2018 року,

Матеріали справи свідчать, що підприємство позивача мало взаємовідносини із ТОВ «ІНТ МУВ» та ТОВ «КОРОЛЬ ДОРІГ» укладались договори заявки 428 на перевезення вантажу від 03.09.2018 року та 429 на перевезення вантажу від 03.09.2018 року відповідно.

За результатами виконання умов договору заявки 429 на перевезення вантажу від 03.09.2018 року сторонами було складено та підписано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №251 від 05.09.2018 року.

За результатами виконання умов договору заявки 428 на перевезення вантажу від 03.09.2018 року сторонами було складено товарно-транспортну накладну №59 від 07 вересня 2019 року та підписано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-185.

Представником позивача під час розгляду справи було надано пояснення та вказано, що директор підприємства діяв виходячи з інтересів підприємства для забезпечення його неперервної господарської діяльності, та відповідно до локального акта підприємства, що надавався на вивчення державним ревізорами-інспекторами. Сам факт підписання директором первинних бухгалтерських документів свідчить про те, що останній дав згоду на те, щоб зробити це саме у період знаходження у відпустці, до того ж він діяв відповідно до положень локального акту підприємства. Крім того, представником позивача вказано, що перевіряючими не було враховано того, що для підписання документів директор Чумак Д.М. не повинен був обов`язково знаходитись на робочому місці - документи могли підписуватися за місцем його проживання за допомогою послуг кур`єра з передачі та повернення відповідних документів, що фактично і відбувалося.

Суд зазначає, що матеріали справи містять засвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. заяву директора Чумака Д.М., в якій останній стверджує, що скріпив своїм підписом документи, якими підтверджуються господарські операції (т.2 а.с. 163-164).

При цьому, суд вважає за необхідне вказати, що керівник підприємства є виконавчим органом управління юридичної особи, який діє на підставі статуту і повноваження його припиняються у спосіб, визначений у статуті. З часу його призначення (обрання) на посаду та до звільнення з посади його службові повноваження не припиняються. Отже, у неробочий час або у відрядженні чи відпустці не припиняються посадові повноваження керівника та він має всі права підписувати документи у цих випадках.

Водночас, суд зазначає, що зі змісту вищенаведених первинних документів вбачається, що останні містять в собі підписи схожі на підпис директора підприємства позивача Чумака Д.М., відомості про підприємство, підстави складення такого документу, обсяг здійснених операцій. Також видаткові накладні та товарно-транспортні накладні окрім підпису особи відповідальної отримання чи передання товарно-матеріальних цінностей містять в собі і печатки підприємств та дають змогу визначити, скільки товару/послуг реалізовано, за якою ціною, між якими контрагентами.

Докази того, що дані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними відповідачем суду не надано.

Відтак, надані до суду первинній документи не можуть вважатися такими, що підписані не повноважною особою та такими, що не дають змоги встановити обставини здійснення позивачем та його контрагентами господарських взаємовідносин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновки контролюючого органу стосовно порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 460175,46 грн.

Оскільки зазначені висновки контролюючим органом було частково покладено в основу податкового повідомлення-рішення від 05.08.2019 р. №1 Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області, а відтак, останнє підлягає скасуванню на суму податкового зобов`язання в розмірі 460175,46 грн. та штрафних санкцій у сумі 115043,87 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОР-СЕРВИС".

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОР-СЕРВИС" (вул. Матросова, б. 9, літ. В-1, м. Харків, 61035) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.08.2019 р. №1 Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області частково, на суму податкового зобов`язання в розмірі 460175,46 грн. та штрафних санкцій у сумі 115043,87 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТОР-СЕРВИС" (вул. Матросова, б. 9, літ. В-1, м. Харків, 61035, код ЄДРПОУ - 38157998) сплачену суму судового збору у розмірі 8628 (вісім тисяч шістсот двадцять вісім) грн. 29 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ - 43143704).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 26 березня 2020 року.

Суддя Мельников Р.В.