Справа № 263/17923/18
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року справа №263/17923/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Казначеєва Е.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Михайлик А.С.) від 27 грудня 2019 року у справі № 263/17923/18 (дата складання повного тексту рішення 27 грудня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання здійснити виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Маріупольського об`єднанного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання здійснити виплату різниці в пенсії за минулий час, а також виплатити підвищення пенсії відповідно до Постанови КМУ №327 з 01 травня 2012 року; стягнення витрат пов`язаних з розглядом справа, які складаються зі сплати судового збору у сумі 704,80 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що коефіцієнт заробітної плати 1,97413 не вірний, оскільки розрахований з помилками. Помилка полягає у тому, що її заробітна плата скорегована невірно. Всі заробітні плати підлягають корегуванню відповідно до постанови КМУ від 20.07.1992 року №395. Позивач також вважає, що після корегування індивідуальних коефіцієнтів зарплат індивідуальний коефіцієнт зарплат має збільшитись до 3,87762. Коефіцієнт стажу після корегування повинен збільшитись до 0,36667.

На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Крім того, просив розгляд справи проводити за його відсутністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач з 28.04.2000 р. отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України Донецької області.

Згідно протоколу про призначення пенсії № 189265 від 10.05.2000р. відповідачем визначено тривалість страхового стажу позивача 36 років 7 місяців 5 днів. Відповідно до відомостей пенсійної справи до страхового стажу враховані періоди роботи позивача: з 22.08.1963р. по 01.11.1966р. (3 роки 2 місяці 10 днів), з 02.11.1996 р. по 20.04.1997р. (5 місяців 19 днів), з 25.04.1967р. по 28.07.1987р. (20 років 3 місяці 4 днів) та з 17.08.1987р. по 18.04.2000р. (12 років 8 місяців 2 дні). При призначенні пенсії враховано заробіток позивача з період з 1988р. по 1992 роки включно, при визначенні щомісячного фактичного заробітку позивача відповідачем застосовані коефіцієнти підвищення до пенсії визначені постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення пенсій, що призначаються після 1 листопада 1992 року» № 16 від 13.01.1993р.

Відповідно до наявних в матеріалах справи документів відповідачем застосовано коефіцієнт 2,52 щодо заробітку за 1988 рік, 2,31 заробітку за 1989 рік, 2,03 заробітку за 1990 рік, 1,65 - заробітку за перше півріччя 1991 року, 1,25 за друге півріччя 1991 року. Відповідно до наявних в матеріалах справи документів розмір заробітку для обчислення пенсії становить 262,45 грн.

Розпорядженням про перерахунок пенсії з 01.01.2012р. позивачу призначено пенсію в розмірі 1176,34 грн.. При перерахунку пенсії відповідач виходив із наступних показників: коефіцієнт стажу 0,36583, коефіцієнт стажу із кратністю 1,35 - 0,49388, коефіцієнт заробітку 1,97413, період заробітку що увійшов до розрахунку до 31.12.1992р.

З 01.05.2012р. розмір пенсії позивач збільшився до 1372,79 грн.. При перерахунку пенсії відповідач виходив із наступних показників: коефіцієнт стажу 0,36583, коефіцієнт стажу із кратністю 1,35 - 0,49388, коефіцієнт заробітку 1, 97413, період заробітку що увійшов до розрахунку до 31.12.1992.

Відповідач листом від 15.08.2018 р. на звернення позивача, повідомив останнього про порядок нарахування та виплати їй пенсії, зазначив про застосування при розрахунку пенсії індивідуального коефіцієнта заробітку 1,97413 та коефіцієнту стажу - 0,36583 (а.с.9-10). В листі зазначено, що перерахунок пенсії проведений позивачу вірно та на підставі чинного пенсійного законодавства України.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Статтею 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час первинного призначення позивачу пенсії) передбачалося призначення пенсій за віком в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам передбачалося збільшення пенсії на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету. В умовах кризового стану економіки та спаду виробництва мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі не нижче межі малозабезпеченості.

Мінімальний розмір пенсії за віком підвищується у зв`язку із збільшенням величини вартості мінімального споживчого бюджету чи межі малозабезпеченості.

Максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком.

Розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 75 процентів заробітку, за винятком мінімальних пенсій, підвищених за роки роботи понад 25 років у чоловіків і 20 - у жінок, а працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - 85 процентів заробітку.

З метою коригування рівнів пенсій, призначених до введення в дію цього Закону, провадиться їх перерахунок виходячи з рівня заробітної плати відповідних категорій працівників за станом на 1 січня 1992 року.

Згідно статті 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії обчислюються у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Загальний порядок визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсій визначено статтею 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсій брався (за вибором того, хто звернувся за пенсією): за 24 останніх календарних місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом всієї трудової діяльності перед зверненням за пенсією, незалежно від наявних перерв у роботі. Середньомісячний заробіток за 24 календарних місяці і за 60 календарних місяців визначався шляхом ділення загальної суми заробітку за 24 календарних місяці роботи підряд (перед зверненням за пенсією) чи 60 календарних місяців роботи підряд (протягом всієї трудової діяльності) відповідно на 24 чи 60.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 1993 р. N 16 «Про порядок обчислення пенсій, що призначаються після 1 листопада 1992 року» передбачено додаткове коригування заробітку з якого обчислюється пенсія на відповідні підвищуючи коефіцієнти при призначенні пенсії після 01.11.1992р..

За матеріалами пенсійної справи позивача пенсію їй призначено у травні 2000 року. Під час її призначення відповідачем застосовувалися відповідні коефіцієнти коригувань до заробітку за період з 1988р. по 1992 року включно, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами (арк. справи 46).

Наявними в матеріалах справи відомостями про розмір стажу та відомостями трудової книжки підтверджується також правомірність обчислення відповідачем стажу роботи позивача тривалістю 36 років 7 місяців 5 днів.

З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який змінив порядок розрахунку пенсії, запровадив термін «індивідуальний коефіцієнт заробітної плати».

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії наведений в статті 40 цього Закону, частиною 2 якої встановлений порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії та коефіцієнту заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо правомірного застосування відповідачем показника заробітної плати в середньому по Україні саме за 2002 рік.

Статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції, на час набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачалося підвищення підприємствами, установами та організаціями розмірів оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів та проведення індексації пенсій, інших виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги за рахунок відповідного Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, наведеним законом не передбачено можливості проведення індексації заробітку позивача пенсійним фондом під час призначення (перерахунку) пенсії.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що на підставі положень цього закону територіальні органів пенсійного фонду мають право здійснювати перерахунок вже призначеної пенсії з урахуванням індексації.

Пунктом 1 постанови Кабінету міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» № 327 від 23.04.2012р. встановлено, що пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005-2006 роки відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб(особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей) та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2003-2006 роки відповідно до Закону України Про наукову і науково-технічну діяльність, перераховуються із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Згідно пунктом 2 цієї постанови пенсії, призначені до 1 травня 2012 р. відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за наявності страхового стажу у чоловіків - не менш як 25 років, у жінок - не менш як 20 років), «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей)», «Про наукову і науково-технічну діяльність» та «Про пенсійне забезпечення» (одержувачам соціальних пенсій), підвищуються таким чином, щоб розмір підвищення з урахуванням перерахунку, проведеного відповідно до пункту 1 цієї постанови, становив не менш як 100 гривень, для пенсій, призначених відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у осіб, які не мають страхового стажу: чоловіки - 25 років, жінки - 20 років, - 50 гривень, для соціальних пенсій - 30 гривень.

Підвищення встановлюється до розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі заслуги перед Україною, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, і сум індексації), що склався станом на 30 квітня 2012 року.

З наявних в матеріалах справи розпоряджень на перерахунок пенсій з 01.01.2012р. та 01.05.2012р. вбачається, що з 01.05.2012 року позивачу проведено перерахунок пенсії із врахуванням показників середньої заробітної плати у галузях економіки за 2006 та 2007 роки. Після проведеного перерахунку пенсії з 01.05.2012р. пенсія позивача збільшилася на 196,03 грн. з 1176,36 грн. до 1372,39 грн..

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про необґрунтованість заявлених позивачем вимог , а тому правомірно відмовлено у задоволенні позову.

Посилання позивача на необхідність застосування до спірних правовідносин коефіцієнтів, передбачених Постановою КМУ від 20 липня 1992 року N 395 «Про додаткове коригування рівнів державних пенсій», колегія суддів вважає помилковим, оскільки наведеною нормою передбачено перерахунок пенсій, призначених до 1 січня 1992 р.. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачу пенсію призначено з 28.04.2000р.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що частиною 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи необхідність застосування коефіцієнтів, передбачених Постановою КМУ від 20 липня 1992 року N 395, не було підставою позову.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З урахуванням викладеного, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 263/17923/18 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року у справі №263/17923/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 31 березня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 31 березня 2020 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв