Справа № 520/11023/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 р.Справа № 520/11023/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бондарєва І.В., м. Харків, повний текст складено 06.02.20 року по справі № 520/11023/19

за позовом ОСОБА_1

до Старшого інженера зв`язку Первомайського ВП ГУНП в Харківській області Котовчихіна Олексія Володимировича третя особа Головне управління Національної поліції в Харківській області

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до старшого інженера зв`язку Первомайського ВП ГУНП в Харківській області Котовчихіна Олексія Володимировича, третя особа: Головне управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд: визнати протиправними дії старшого інженера зв`язку Первомайського ВП ГУНП в Харківській області Котовчихіна О.В. щодо внесення недостовірної інформації стосовно займаної ним посади у Протокол про адміністративне правопорушення від 14.11.2018 р.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.02.2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що 12.09.2019 р. йому стало відомо про те, що відповідач зазначив у вказаному протоколі недостовірну інформацію щодо своєї посади, вказавши, що він є старшим інспектором ГУНП в Харківській області, та фактично склав протокол без наданих йому на те повноважень, наданих посадовою інструкцією.

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 14.11.2018 р., складеного не уповноваженою особою, яка приховала цей факт, Фрунзенським районим судом м.Харкова 03.04.2019 р. прийнято постанову про закриття адміністративної справи за ст.124 КУпАП на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Третя особа подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 13.08.2018 р. о 15 год. 15 хв., на автошляху Київ-Харків-Довжанський 507 км+600м, сталась ДТП за участі автомобіля «TOYOTA Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «MERCEDEZ BENZ GL550», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого були пошкоджені транспортні засоби.

За даним фактом 14.11.2018 року інспектором ГУНП у Харківській області Котовчихіним О.В. складено Протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 246671, за ст.124 КУпАП, відносно водія ОСОБА_1 .

Вказаний протокол містить запис (пояснення) особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про його незгоду з інкримінованим адміністративним правопорушенням.

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03.04.2019 р. провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінчення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача пояснив, що вказана постанова була оскаржена в апеляційному порядку, але з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено.

Непогодившись із діями старшого інженера зв`язку Первомайського ВП ГУНП в Харківській області Котовчихіна О.В. щодо внесення недостовірної інформації стосовно займаної ним (відповідачем) посади у Протокол про адміністративне правопорушення від 14.11.2018 р., позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що доводи позивача про те, що відповідач не мав повноважень на складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача є необґрунтованими. Крім того, положеннями ст. 286 КАС України не передбачено право суду визнати протиправними дії посадової особи під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення - не є актом індивідуальної дії що притягує особу до адміністративної відповідальності, а є лише носієм доказової інформації, яка в подальшому може бути використана органом, здійснюючим розгляд справи про адміністративне правопорушення, з метою прийняття рішення щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тобто, протокол лише фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, а права та обов`язки для особи, відносно якої складено протокол, породжує саме рішення, прийняте на підставі протоколу, тобто в даному випадку це є постанова.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення і дії посадових осіб із включення до такого протоколу певних відомостей та висновків не породжують правових наслідків для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тобто не змінюють стану його суб`єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов`язків. Права позивача можуть бути порушені відповідачем внаслідок прийняття за результатами рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що ані протокол, ані дії посадових осіб із його складання не породжують правових наслідків для позивача, тобто не змінюють стану його суб`єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов`язків для нього, тобто не порушують права особи.

Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень позовна заява повинна містити обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що позовна заява ОСОБА_1 не містить відомостей про те, які саме права, свободи або інтереси позивача порушив відповідач, а також не містить жодних обґрунтувань, яким чином зазначення відповідачем в протоколі неправильної назви своєї посади відповідачем спричинило порушення прав, свобод, інтересів позивача.

Положеннями ст. 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень дій, чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, судова колегія зазначає, що стаття 286 КАС України не передбачає за наслідками розгляду справи з приводу рішень дій, чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визнання протиправними дій посадової особи під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи Національної поліції (зокрема й за статтею 124 КУпАП).

Судом встановлено, що відповідач є поліцейським, якому присвоєно спеціальне звання майор поліції, що сторонами визнано та не оспорюється (а.с.15-20).

За дорученням начальника ГУНП в Харківській області від 17.07.2018 «Про організацію роботи групи з оформлення та розгляду матеріалів ДТП при СУ ГУНП в Харківській області» (а.с.22) на майора поліції ОСОБА_3 покладено обов`язки заступника керівника групи з оформлення та розгляду матеріалів ДТП при СУ ГУНП в Харківській області.

Пунктом 4 вказаного доручення визначені основні завдання групи, серед яких - складання протоколів про адміністративні правопорушення (п.п. 4.3).

Отже, відповідач був уповноважений та мав право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання дій протиправними належить відмовити.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на аргументи учасників процесу, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.02.2020 року по справі 520/11023/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.02.2020 року по справі № 520/11023/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 30.03.2020 року