Справа № 540/2810/19
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2810/19
15 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

представника позивача - Верещаки О.М.

державного кадастрового реєстратора - Шендрика А.Є.,

представника Держгеокадастру - Грудковської А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного кадастрового реєстратора відділу у Каланчацькому районі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області Шендрика Анатолія Євгеновича, Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до державного кадастрового реєстратора відділу у Голопристанському районі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області Шендрика Анатолія Євгеновича, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 05.12.2019 № РВ-019;

- зобов`язати відповідача (за посадою) здійснити державну реєстрацію земельної ділянки у державному земельному кадастрі із внесенням таких відомостей до Поземельної книги та з присвоєнням кадастрового номеру за заявою ОСОБА_1 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 22.11.2019 № 313-019 за оригіналам погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки, електронним документом.

Ухвалою від 27.12.2019 позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 28.01.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження, учасникам наданий строк для подання заяв по суті справи, судове засідання призначене на 20.02.2020 року о 10:00 год.

Ухвалою від 20.02.2020 судове засідання відкладене на 17.03.2020 о 11:00 год., замінений неналежний відповідач - державний кадастровий реєстратор відділу у Голопристанському районі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області Шендрик А.Є. на належного - державний кадастровий реєстратор відділу у Каланчацькому районі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області Шендрик А.Є. (далі - відповідач-1). До участі у справі залучене Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області в якості співвідповідача (далі-відповідач-2).

17.03.2020 проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус учасника бойових дій. Наказом відповідача-2 від 24.05.2019 № 1824-Сг позивачу наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,12 га, із цільовим призначенням - для ведення індивідуального садівництва, розташованої за межами населеного пункту на території Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області із земель державної власності сільськогосподарського призначення. На підставі вказаного дозволу сертифікований інженер-землевпорядник розробив проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 . Зазначений проект погоджений у порядку, встановленому ст. 186-1 Земельного кодексу України та отримав позитивний висновок територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин від 03.09.2019 № 9200/82/19, яким проект землеустрою погоджений. 22.11.2019 позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, додавши до заяви проект землеустрою. 05.12.2019 відповідач-1 прийняв рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, посилаючись на невідповідність документу установленим вимогам, зокрема, розміщення земельної ділянки у контурі 63 - землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Позивач вважає такі підстави для відмови у реєстрації земельної ділянки протиправними, оскільки проектом землеустрою визначено, що земельна ділянка 0,12 га віднесена до земель сільськогосподарського призначення. На думку позивача, відповідач-1 безпідставно надає оцінку землевпорядній документації, перебираючи таким чином на себе повноваження органів, які вже погодили проект землеустрою та визначили категорію земельної ділянки, яку позивач має намір отримати у власність. У такий спосіб відповідач штучно створює перешкоди позивачу для реалізації його права на приватизацію земельної ділянки, гарантованого статтею 14 Конституції України, статями 121, 118 Земельного кодексу України, статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

18.02.2020 відповідач-1 надіслав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, посилаючись на наступне. У листопаді 2019 року позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, додавши до заяви проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва, розташованої за межами населеного пункту на території Новофедорівської сільської ради Голопристанського району із земель державної власності сільськогосподарського призначення. На виконання вимог Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний кадастровий реєстратор зобов`язаний перевірити відповідність наданих заявником документів даним, які наявні у Державному земельному кадастрі та встановленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик щодо розроблення такого документа. На п`ятому етапі опрацювання заяви позивача, програмним забезпеченням Держаного земельного кадастру відповідач-1 виявив помилку (валідність) в електронному документі (XML), а саме - перетин об`єктів Державного земельного кадастру, ділянка у зоні дії обмежень: 009:000101:00000037 охоронна зона навколо Чорноморського біосфериого заповідника Національної Академії Наук. Так, відповідно до існуючих планово-картографічних матеріалів та земельно-облікових документів, які зберігаються у архіві відділу ДЗК у Голопристанському районі, а саме - Проекту роздержавлення земель КСП "Сонячний" Новофедорівської сільської ради Голопристанського району запроектована земельна ділянка знаходиться в контурі 63, категорія земель - землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення (додаток 3). Отже, земельна ділянка, яку позивач має намір отримати у власність, не належить до земель сільськогосподарського призначення, відтак, Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області не має права розпоряджатися вказаною земельною ділянкою та передавати її у власність позивача. У зв`язку із виявленням невідповідностей у відомостях Державного земельного кадастру про категорію земель, розпорядника земель, та виявленням помилки (валідності) в електронному документі (XML) відповідач-1 за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру прийняв рішення від 05.12.2019 № РВ-019 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Крім того, відповідач-1 відмічає, що наказом відповідача-2 від 06.12.2019 № 5673-СГ визнаний таким, що втратив чинність наказ від 24.05.2019 № 1824-Сг, яким ОСОБА_1 наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою. Посилаючись на викладене, відповідач-1 вважає спірне рішення таким, що прийняте на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, яке регулює дані правовідносини.

У судовому засіданні відповідач-1 та представник відповідача-2 позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив таке.

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області від 24.05.2019 № 1824-Сг ОСОБА_1 наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,12 га, для ведення індивідуального садівництва, розташованої за межами населеного пункту на території Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області із земель державної власності сільськогосподарського призначення (далі - Проект землеустрою).

З метою реалізації наказу від 24.05.2019 № 1824-Сг позивач замовив у сертифікованого інженера-землевпорядника Растопірова Д.М. розробку проекту землеустрою.

03.09.2019 експерт державної експертизи Рибачук О.О. склала висновок №9200/82/19, яким погодила Проект землеустрою з дотриманням обмежень визначених статтею 62 Земельного кодексу України.

На виконання вимог ст. 186-1 Земельного кодексу України Проект землеустрою містить також такі висновки-погодження:

- висновок Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської облдержадміністрації про те, що земельна ділянка для індивідуального садівництва площею 0,1200 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Новофедорівської сільської ради Голопристанського району відноситься до земель державної власності, а також знаходиться в охоронній зоні Чорноморського біосферного заповідника та повністю знаходиться в межах прибережної захисної смуги Чорного моря;

- висновок сектору містобудування та архітектури Голопристанської районної адміністрації від 19.11.2019 № 103-11, пунктом 5 якого встановлені існуючі обмеження та обтяження, правові особливості при використанні земельної ділянки згідно документації: код 05.01 водоохоронна зона, прибережна захисна смуга вздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах, код 05.03. Користування земельною ділянкою повинно відбуватися з урахуванням громадських потреб, згідно до вимог і обмежень містобудівного та екологічного законодавства.

22.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до державного кадастрового реєстратора із заявою про реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, додавши до заяви Проект землеустрою.

05.12.2019 відповідач-1 прийняв рішення РВ-019 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, посилаючись на невідповідність документу установленим вимогам, про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа.

Відповідно до протоколу від 05.12.2019 № ПП-019 проведення перевірки електронного документу, об`єкт Державного земельного кадастру щодо якого вносяться відомості не відповідає: наявним даним Державного земельного кадастру, установленим вимогам до змісту і структури технічних характеристик електронного документа, а також даним документації із землеустрою або оцінки земель.

Також державний кадастровий реєстратор Шендрик А.Є. склав висновок щодо перевірки електронного документа, яким встановлено, що перетин об`єктів ДЗК ділянка у зоні дії обмеження: 009:000101:00000037 Охоронна зона навколо Чорноморського біосферного заповідника Національної Академії Наук.

Позивач не погоджується із рішенням відповідача-1 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи оцінку законності рішення відповідача-1, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі- ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на: землі сільськогосподарського призначення; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі водного фонду.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі (ч. 2 ст. 19 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 Водного кодексу України (далі-ВК України) до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою (ч. 2 ст. 58 ЗК України).

За змістом ч. 2 ст. 59 ЗК України громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди, зокрема, земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей (ч. 4 ст. 59 ЗК України).

Так, за приписами ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Таким чином, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Отже, за змістом зазначених вище норм ЗК України, до земель водного фонду належать, зокрема, прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм, які не можуть передаватись у власність громадян. Громадянам та юридичним особам землі водного фонду, зокрема, прибережних захисних смуг, можуть передаватися у користування на умовах оренди.

Правовий режим прибережних смуг визначається ст. ст. 60 - 62 ЗК України та ст. ст. 1, 88 - 90 ВК України.

Згідно зі ст. 61 ЗК України та ст. 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється, зокрема, розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво.

Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями ч. 2 ст. 59 ЗК України.

Отже, чинне законодавство України обмежує безоплатне передання у приватну власність земель водного фонду випадком передання за рішенням уповноваженого органу тільки замкнених природних водойм (загальною площею до 3 гектарів).

У свою чергу, надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЗК України та ч. 9 ст. 88 ВК України уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Режим використання об`єктів і територій природно-заповідного фонду, розташованих у межах прибережної смуги морів та навколо морських заток і лиманів, регулюється Законом України "Про природно-заповідний фонд України" (ч. 17 ст. 88 ВК України).

Втім, суд відмічає, що існування прибережних захисних смуг уздовж морів та навколо морських заток і лиманів шириною не менше двох кілометрів передбачене ч. 3 ст. 60 ЗК України та ч. 9 ст. 88 ВК України, а тому відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не означає її відсутність, оскільки розміри такої смуги встановлені законом.

Аналогічного висновку дійшла також Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.05.2018 у справі № 469/1393/16-ц і від 19 .06. 2019 у справі № 487/10128/14-ц.

Вирішуючи даний спір, суд встановив, що згідно матеріалів землевпорядного проектування земельної ділянки, яка проектується для відведення у власність ОСОБА_1 для ведення індивідуального садівництва (стр. 17 Проекту землеустрою), вказана земельна ділянка знаходиться в зоні обмеження Чорноморського біосферного заповідника НАН України на відстані 214 м від узрізу моря.

Зі змісту Акту перенесення в натурі (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого використання земель за їх наявності від 27.08.2019 № 1 (стор. 29 Проекту землеустрою), що підписаний виконавцем робіт Растопіровим Д.М. та замовником ОСОБА_1 слідує, що на земельній ділянці, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Новофедорівської сільської ради, площею 0,1200 га, відведеної позивачу для індивідуального садівництва, проходять межі: охоронної зони навколо об`єкта природно-заповідного фонду (01.01) площею 0.1200 га; водоохоронних обмежень - прибережна захисна смуга вздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах (05.03) площею 0,1200 га та водоохоронна зона (05.01) площею 0,1200 га.

За переліком обмежень щодо використання земельної ділянки від 27.08.2019 № 1, які підписані замовником ОСОБА_1 та виконавцем Растопіровим Д.М. , земельна ділянка площею 0,1200 га, що розташована за межами населеного пункту Новофедорівської сільської ради має обмеження у використанні: охоронна зона навколо об`єкта природно-заповідного фонду (01.01) площею 0,1200 га, водоохоронна зона (05.01) площею 0,1200 га та прибережна захисна смуга вздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах (05.03) площею 0,1200 га.

Таким чином, зі змісту Проекту землеустрою суд встановив, що земельна ділянка, яку позивач має намір отримати у власність для ведення індивідуального садівництва, знаходиться за межами населеного пункту на території Новофедорівської сільської ради Голопристанського району та розташована на відстані 214 м від узрізу води Чорного моря.

Отже, спірна земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги уздовж Чорного моря та належить до земель водного фонду, тобто є природоохоронною територією, на якій встановлений особливий режим використання, зокрема, заборона статею 61 ЗК України та статею 89 ВК України передачі такої земельної ділянки у власність громадян для здійснення садівництва.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що земельна ділянка, яка належить до земель водного фонду, не зважаючи на те, до якої категорії земель за цільовим призначенням вона відноситься, не може бути відведена у власність ні ОСОБА_1 , ні будь-якій іншій фізичній або юридичній особі.

Щодо доводів позивача про належність запроектованої земельної ділянки саме до категорії сільськогосподарських земель, суд зазначає таке.

Розділ 1.4 Проектні рішення Пояснювальної записки на стор. 5 містить наступне: "… за матеріалами обстеження земельна ділянка не відноситься до земель лісогосподарського призначення, а також не розташована в межах земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення …".

Натомість, стор. 6 Розділу 1.4 Проектні рішення Пояснювальної записки містить таку характеристику земельної ділянки: " … Земельна ділянка знаходиться на узбережжі Чорного моря, тому потрапляє в прибережну захисну смугу вздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах, код обмежень 05.03; в водоохоронну зону, код обмежень 05.01. Відстань до урізу води близько 214 м. Земельна ділянка перебуває в охоронній зоні навколо об`єкта природно-заповідного фонду-Чорноморського біосферного заповідника Національної Академії Наук, та використовується з обмеженнями, згідно Закону України "Про природно-заповідний фонд", Код обмежень 01.01.

Проектом землеустрою земельну ділянку відведено із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни категорії. Цільове використання земельної ділянки, відповідно до класифікатора видів цільового призначення земель (наказ 23.07.2010 № 548) - 01.05 - для індивідуального садівництва…".

Отже, Пояснювальна записка до Проекту землеустрою містить суперечливі відомості, а саме - про знаходження земельної ділянки в прибережній захисній смузі на узбережжі Чорного моря, 214 м від узрізу моря в охоронній зоні навколо об`єкта природно-заповідного фонду - Чорноморського біосферного заповідника Національної Академії Наук та одночасно про не розташування її в межах земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Відтак, суд критично оцінює зазначену у Проекті землеустрою характеристику земельної ділянки, як такої, що може бути передана у власність громадян для індивідувального садівництва.

Разом з цим, відповідно до довідки від 12.08.2019 № 2125/120-19 з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем), станом на 01.01.2016 року земельна ділянка орієнтовною площею 0,1200 га, яка проектується до відведення у власність громадянину ОСОБА_1 для індивідуального садівництва, розташована за межами населеного пункту на території Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, обліковується, як землі запасу (рядок Б). Одночасно, рядки 3, 4, 5, 11, які характеризують земельну ділянку, як сільськогосподарську - не заповнені, що свідчить про відсутність інформації у держзвітності про те, що дана земельна ділянка віднесена до земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до викопіювання з матеріалів Проекту роздержавлення земель КСП "Сонячний" Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, земельна ділянка, яка планувалась у відведення позивачу знаходиться у контурі 63.

Згідно з Додатком 2.3 Експлікація земель до вказаного Проекту роздержавлення земель КСП "Сонячний", землі у контурі 63 віднесені до категорії земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, в порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок ( ч.ч. 3 - 5 ст. 79-1 ЗК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

За змістом ч. 4 ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VI (далі-Закон № 3613-VI) державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій (ч. 6 ст. 9 Закону № 3613-VI).

Відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79 1 Земельного кодексу України, при їх формуванні (ч. 1 ст. 21 Закону № 3613-VI).

Таким чином, суд вважає, що державний кадастровий реєстратор наділений правом перевіряти відповідність документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок вимогам законодавства.

Відповідач-1, отримавши документацію із землеустрою щодо земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 га, встановив невідповідність поданих документів вимогам законодавства, та прийняв рішення від 05.12.2019 № РВ-019.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

На виконання вимог статті 77 КАС України відповідач-1, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатньо доказів, які спростовували твердження позивача, а відтак, довів правомірність свого рішення у повному обсязі.

Відтак, суд вважає правомірним рішення відповідача-1 від 05.12.2019 № РВ-019 про відмову здійснити державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

За таких обставин, суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" ОСОБА_1 , як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору під час розгляду справ, пов`язаних з порушенням його прав у всіх судових інстанціях.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у задоволенні позовних вимог до державного кадастрового реєстратора відділу у Каланчацькому районі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області Шендрика Анатолія Євгеновича (75800, Херсонська область, Каланчацький район, смт. Каланчак, вул. Будівельників, 6), Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136а) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23 березня 2020 р.

Суддя О.Й. Кисильова

кат. 109040000