Справа № 420/4717/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 р. Категорія 109020000м.ОдесаСправа № 420/4717/19
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області було надано листи про надання відповіді від 05.07.2019 року № Б-6508/0-3833/0/37-19, від 08.07.2019 року № Б-6507/0-3866/0/37-19. В даних листах не містилося категоричної відмови в наданні земельних ділянок, а лише роз`яснювальна інформація загального характеру, не обґрунтована жодними нормами чинного законодавства України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо не прийняття рішень, оформлених наказами за результатами розгляду клопотань ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області розглянути клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та прийняти рішення, оформлені окремими наказами про надання або відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, державної форми власності, орієнтовною площею 2 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

Представник позивачів ОСОБА_3 , звернувся до суду із заявою про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по справі №420/4717/19.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року заяву представника позивачів Ковальчука О.М. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по справі №420/4717/19 задоволено частково. Ухвалено по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, додаткове рішення. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, суму витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень. Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, суму витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви представника позивачів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи заяву, суд першої інстанції не врахував, що відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, позивачі вказують, що з тезами ГУ Держгеокадастру в Одеській області викладеними в апеляційній скарзі не можливо погодитись, адже вони є досить суперечливими, спершу відповідач вказує які документи надав представник позивачів на підтвердження витрат на правову допомогу, а потім вже вказує, що жодних документів не надано.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що від представника позивачів надійшла заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по справі №420/4717/19.

Згідно з ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення може за заявою учасника чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, тому додаткове судове рішення ухвалюється у порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн., представником позивачів надано до суду договори про надання правничої допомоги від 02.05.2019р. №1/12 та №1/13, описи юридичних послуг від 15.11.2019 року до договорів від 02.05.2019р. №1/12 та №1/13 на суму 6000,00 грн. по кожному Позивачу; Акти прийому передачі від 15.11.2019 року до договорів від 02.05.2019р. №1/12 та №1/13 на суму 6000,00 грн. по кожному Позивачу; копії прибуткових касових ордерів від 15.11.2019 року.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/160 від 18 жовтня 2018 року у справі № 813/4989/17.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, з вищевикладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Підставою для визначення розміру компенсації витрат на правничу допомогу у адміністративних справах є документальне підтвердження участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Верховний Суд у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17 зазначив, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

В матеріалах справи містяться описи виконаних адвокатом робіт за договорами про надання правової допомоги від 02.05.2019р. №1/12 та №1/13, в яких вказаний перелік виконаних робіт для кожного з позивачів, а саме:

- консультація клієнта - 500,00 грн. (1 година);

- складання та підготовка клопотання, запиту до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області - 500,00 грн. (1 година);

- написання та підготовка позовної заяви - 3000,00 грн. (3 години);

- написання одного клопотання/зави до суду та інших процесуальних документів - 500,00 грн. (1 година);

- участь адвоката у судових засіданнях 1000,00 грн. (1 година);

- написання відповіді на відзив - 500,00 грн. (1 година);

- копії прибуткового касового ордеру № 9 та № 10 від 15.11.2019 року, по 6000,00 грн. кожна.

Суд зазначає, що зазначені в описах виконаних адвокатом робіт за договорами про надання правової допомоги від 02.05.2019р. №1/12 та №1/13, зокрема: консультація клієнта, складання та підготовка клопотання, запиту до Головного управління Держгеокадастру у Одеській області, написання та підготовка позовної заяви, написання одного клопотання/зави до суду та інших процесуальних документів, участь адвоката у судових засіданнях, написання відповіді на відзив, є самостійними та достатніми видами правової допомоги, які належать до відшкодування.

Проте, з огляду на те, що у справі є два позивача з однаковими позовними вимогами, але акти прийому передачі від 15.11.2019 року до договорів від 02.05.2019р. №1/12 та №1/13 на суму 6000,00 грн. складені по кожному Позивачу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що адвокатом виконано однакову роботу та надано аналогічну правничу допомогу позивачам, тобто одночасно виконані консультація клієнта, складання та підготовка клопотання, запиту до Головного управління Держгеокадастру у Одеській області, написання та підготовка позовної заяви, написання одного клопотання/зави до суду та інших процесуальних документів, участь адвоката у судових засіданнях, написання відповіді на відзив.

Враховуючи вище викладене, посилання апелянт в апеляційній скарзі на не доведення представником позивачів вартості витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають сплаті за договором про надання правової допомоги, є безпідставними.

При цьому, зважаючи на відсутність клопотання відповідача щодо неспівмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд не вирішує питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року по справі № 420/4717/19, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.