Справа № 200/2239/20-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2020 р. Справа№200/2239/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича, державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків Філонік Анжели Віталіївни про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича (далі відповідач 1), державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків Філонік Анжели Віталіївни (далі відповідач 2) про визнання виконавчого документа постанови приватного виконавця Літвиненка Олексія Вікторовича від 17 травня 2019 року ВП №59141697 про стягнення з боржника основної винагороди, якою з ФОП ОСОБА_1 , стягнуто суму основної винагороди в розмірі 7684 грн., таким, що не підлягає виконанню; визнання дій приватного виконавця Літвиненка Олексія Вікторовича щодо звернення до виконання постанови приватного виконавця Літвиненка Олексія Вікторовича від 17 травня 2019 року ВП №59141697 про стягнення з боржника основної винагороди незаконними; визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків Філонік Анжели Віталіївни про відкриття виконавчого провадження ВП №59469022 від 5 липня 2019 року на виконання постанови приватного виконавця Літвіненка Олексія Вікторовича №59141697 від 17 травня 2019 року про стягнення суми основної винагороди в розмірі 7684 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання Наказу Господарського суду Донецької області, яким позивача зобов`язано звільнити земельну ділянку, приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження та одночасно була прийнята постанова про стягнення з боржника основної винагороди. У зв`язку із завершенням технологічного господарського циклу на земельній ділянці боржником не було виконано постанову приватного виконавця у встановлені строки, у зв`язку з чим, приватним виконавцем була прийнята постанова про накладення штрафу та постанова про закриття виконавчого провадження з одночасним направленням матеріалів до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення. Після завершення сільськогосподарського циклу, вже після повернення приватним виконавцем Наказу Господарського суду без виконання, позивачем в добровільному порядку, за Актом-передачі, було повернуто користувачеві земельну ділянку. Проте, приватним виконавцем, постанова про стягнення основної винагороди була направлення для виконання до державної виконавчої служби, де відкрито виконавче провадження. Позивач вважає, що підстави для примусового стягнення суми основної винагороди відсутні, оскільки Наказ Господарського суду Донецької області повернуто стягувачу без виконання.

Відповідач 1 позов не визнав, 25 березня 2020 року надав відзив на позовну заяву в якому вказав, що позовна заява подана поза межами строків, встановлених законодавством для звернення особи до адміністративного суду, оскільки представник позивача був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження 25 червня 2019 року та був обізнаний про постанову про стягнення з боржника основної винагороди. Крім того, постанова про відкриття виконавчого провадження була прийнята держаним виконавцем у липні 2019 року, та в рамках цього виконавчого провадження з пенсії позивача були утримані грошові кошти, починаючи з 29 вересня 2019 року, тобто саме з цієї дати позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав. По суті позовних вимог вказав, що стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання виконавчих документів, яке розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавче провадження. Стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця в постанові про відкриття виконавчого провадження та шляхом винесення одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанови про стягнення основної винагороди є обов`язком приватного виконавця. У задоволенні позову просив відмовити.

Відповідачем -2 у встановлений судом строк відзив на позов подано не було, витребувані документи суду не надані.

Положеннями частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 3 березня 2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 17 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 26 березня 2020 року.

У судове засідання сторони явку своїх представників не забезпечили, докази належного повідомлення знаходяться в матеріалах справи.

Представник позивача та відповідач -1 просили справу розглянути без їх участі.

Ураховуючи положення статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача-2, в порядку письмового провадження.

Згідно частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 4 вересня 2018 року по справі №905/856/17, Господарський суд Донецької області 24 вересня 2018 року видав Наказ про зобов`язання фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку загальною площею 616 га, що перебуває у постійному користуванні Відокремленого структурного підрозділу "Слов`янський технікум Луганського національного аграрного університету" на підставі Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою ЯЯ №058769, зареєстрованого за №03.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26 березня 2019 року вирішено внести виправлення до наказу від 24 вересня 2018 року у справі № 905/856/17. Викласти текст наказу господарського суду Донецької області від 24 вересня 2018 року по справі №905/856/17 в наступній редакції: «Зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку загальною площею 616 га, що перебуває у постійному користуванні Відокремленого структурного підрозділу "Слов`янський технікум Луганського національного аграрного університету" на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії І-ДН № 004915 від 24 липня 1997 року».

На підставі зазначеного вище Наказу, за заявою директора Відокремленого структурного підрозділу "Слов`янський технікум Луганського національного аграрного університету" приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Літвиненком О.В.,17 травня 2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59141697 та постанову про стягнення з боржника основної винагороди, які були направлені боржнику рекомендованим листом.

У зв`язку із невиконанням боржником рішення Господарського суду, приватним виконавцем 31 травня 2019 року було винесено постанову про накладення на боржника штрафу. За заявою боржника про відкладення проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення, 13 червня 2019 року винесено постанову про відкладення виконавчих дій до 23 червня 2019 року.

Оскільки рішення Господарського суду у встановлені терміни виконано не було, відповідачем -1 24 червня 2019 року складено відповідний Акт та 25 червня 2019 року направлено до Слов`янської місцевої прокуратури повідомлення про вчинення кримінального правопорушення відповідно до статті 382 Кримінального кодексу України.

Постановою від 25 червня 2019 року закінчено виконавче провадження №59141697 на підставі п. 11 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

1 липня 2019 року відповідач 1 звернувся із заявою до Слов`янського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню, зокрема постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця основну винагороду у розмірі 7684 грн.

Постановою державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Філонік А.В. від 5 липня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №59469022 щодо виконання постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди в розмірі 7684 грн.

Не погодившись із діями приватного виконавця щодо направлення постанови про стягненням з боржника основної винагороди до виконання, та з постановою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення основної винагороди, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Стосовно тверджень відповідача 1 щодо порушення позивачем строків, наданих законом для звернення до адміністративного суду суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. За змістом цієї норми процесуальним строком є також строк звернення до суду, який відповідно до частини 2 статті 287 КАС України становить десять днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Так відповідач -1 стверджує, що позивач був обізнаний про наявність постанови про стягнення з боржника основної винагороди, оскільки адвокат ОСОБА_2 була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження 25 червня 2019 року. Проте, суд зазначає, що спірним у даній справі є дії приватного виконавця щодо направлення до виконання постанови про стягнення основної винагороди, а не прийняття постанови про стягнення основної винагороди, як помилково вважає відповідач -1.

Стосовно тверджень щодо обізнаності позивача про відкриття виконавчого провадження про стягнення основної винагороди, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що спірна постанова отримана представником позивача 17 лютого 2020 року, інші відомості в матеріалах справи відсутні (а.с. 9). З адміністративним позовом до суду позивач звернувся 27 лютого 2020 року, тобто в межах строку встановленого статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не пропущений строк звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Статтею 129-1 Основного Закону України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначені Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» ( далі Закон № 1403-VIII).

Так, завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ч. 1. ст. 3 Закону № 1403-VIII).

Згідно частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. (п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження").

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" установлено, що рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди також є виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" встановлений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно частини 1, 2 цієї статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Підстави для закінчення виконавчого провадження наведені у статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до пункту11 частини 1 цієї статті виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Частиною 2 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно частини 3 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. (частина 3 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження").

Положеннями ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1302/29432, затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (надалі - Інструкції №512/5).

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Згідно пункту 13 розділу IX Інструкції №512/5 при виконанні рішення немайнового характеру у разі, якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11 частини першої статті 39 Закону, якщо штрафи, накладені на боржника, не стягнуто, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Приватний виконавець зобов`язаний передати постанову про накладення штрафу до відповідного органу державної виконавчої служби у порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції, не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Якщо після завершення виконавчого провадження за рішенням немайнового характеру виконавчий збір, витрати виконавчого провадження не стягнуто, виконавець вживає заходів щодо їх подальшого виконання у порядку, визначеному пунктом 8 розділу ІІІ та пунктом 2 розділу VI цієї Інструкції.

Аналізуючи наведені положення законодавства, суд доходить висновку, що у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 39Закону України "Про виконавче провадження" основна винагорода приватного виконавця підлягає стягненню.

Судом встановлено, що виконавче провадження №59141697 закінчено на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (у зв`язку із надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону) та, зокрема основна винагорода приватного виконавця з боржника стягнута не була. Тому постанова приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди була надіслана до державної виконавчої служби для примусового виконання в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією №512/5.

На підставі викладеного вище, суд не убачає підстав, для визнання протиправними дії відповідача 1 щодо направлення для виконання постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 17 травні 2019 року по ВП №59141697, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно відкриття Відповідачем 2 виконавчого провадження на виконання постанови приватного виконавця щодо стягнення основної суми винагороди, суд зазначає, що постанова про стягнення з боржника основної винагороди, згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", є виконавчим документом та відповідає вимогам, зазначеним у статті 4 цього Закону.

З огляду на відсутність підстав для повернення цього виконавчого документу, передбачених у частині 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", відповідач -2 правомірно 5 липня 2019 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за постановою №29141697 від 17 травня 2019 року, з метою стягнення з боржника основної винагороди.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, слід відмовити, оскільки це рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст.ст. 2,5-10, 72-80, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича, державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків Філонік Анжели Віталіївни про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв