Справа № 201/13784/19
Суддя: Наумова О. С.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/201/20/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Карпіка Івана Петровича, про визнання дій інспектора неправомірними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2019р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Карпіка Івана Петровича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, про визнання дій інспектора неправомірними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, зобов`язання інспекції видалити інформацію про правопорушення (а.с. 1-2).

16.12.2019р. позивачка уточнила (зменшила) позовні вимоги і просила суд визнати дії інспектора з паркування неправомірними, скасувати постанову від 10.12.2019р. серії ІД № 00067572, виключивши таким чином зі складу відповідачів Інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (а.с. 11).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 16.12.2019р. відкрито провадження у справі і ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до положень п. 20 ч.1 ст. 4, ч.2 ст. 12, 257, 268, 286 КАС України (а.с. 13-14).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що 10.12.2019р. о 12 год. 25 хв. інспектором з паркування Карпіком І.П. в режимі фото/відео зйомки зафіксовано порушення пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху, а саме, правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу «Hyunday», д.н.з. НОМЕР_1 у м. Дніпрі на площі Героїв Майдану, 1, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

На лобовому склі автомобіля залишене повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності постановою серії ІД № 00067572.

Проте інспектором не враховано, що знаходячись у пішохідній зоні за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, позначеної дорожніми знаками «3.1» і «5.33», позивачка не могла порушити пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху, оскільки автомобіль вже знаходився у пішохідній зоні. Стоянка не створювала перешкоди або загрозу безпеці руху, автомобіль був розташований на відповідній відстані від проїзної частини (проспекту Дмитра Яворницького). При в`їзді відсутні дорожні знаки чи дорожня розмітка, які б забороняли зупинку чи стоянку транспортних засобів на зазначеній ділянці, крім знаку «в`їзд заборонено» та «пішохідна зона», в`їзд було здійснено біля роботи позивачки за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану 1, кім. 218.

Враховуючи викладене, просила визнати дії інспектора неправомірними, скасувати постанову серії ІД № 00067572 від 10.12.2019р.

На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів, а третій особі й ухвала про залучення третьої особи - у порядку ст.ст. 174, 175 КАС України (а.с. 15-16).

У зв`язку із тим, що від відповідача тривалий час не надходив відзив на позов, судом повторно була направлена ухвала про відкриття провадження у справі, і було встановлено додатково десятиденний строк для подання відзиву (а.с. 17).

Від відповідача - інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Карпіка І.П. (діє на підставі посвідчення № 095 від 22.11.2019р. - а.с. 21) 20.02.2020р. до суду надійшов відзив з доданими до нього доказами (а.с. 18-27), в якому він не погодився із доводами позивачки про безпідставність притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначив, що 10.12.2019р. ним виявлене адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме: зупинка (стоянка) транспортного засобу «Hyundai І 20», д.н.з. НОМЕР_1 ближче 10 м від виїзду з прилеглої території за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1, чим порушено положення пп. «и» п. 15.9 Розділу 15 ПДР та що створювало загрозу безпеці руху пп. «з» п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП.

Керуючись вимогами ст. 14-2 КУпАП здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення з протилежних ракурсів (фотознімки додаються), на яких було зафіксовано: 1) дату порушення 10.12.2019р.; 2) місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1; 3) Географічні координати: 48.464262N 35.046158Е; 4) час вчинення порушення: 12 год. 25 хв.

Враховуючи, що було проведено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, яке передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у ч. 1 ст. 142 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка є суб`єктом правопорушення), ним у повній відповідності до ст. 279-1 КУпАП розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД №00067572 на лобовому склі транспортного засобу «Hyundai І 20», д.н.з. НОМЕР_1 .

Після встановлення відповідальної за порушення особи, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серія ІД №00067572 від 10.02.2020р. згідно з ч. 5 ст. 279-1, ст.ст. 283 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідач вважав безпідставними посилання позивачки на те, що вона не могла порушити пп. «и» п. 15.9 ПДР України, оскільки автомобіль вже знаходився у пішохідній зоні. Зазначив, що у відповідності до п. 26.3 розділу 26 ПДР у пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю", якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю. Якщо до об`єктів, розташованих на цій території, є інші під`їзди, водії повинні користуватися лише ними».

В свою чергу, абз. 72 п. 1.10. розділу 1 ПДР встановлення визначення прилеглої території - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

З системного аналізу абз. 72 п. 1.10. розділу 1 та п. 26.3 розділу 26 ПДР слідує, що пішохідна зона передбачає лише особливості дорожнього руху, які визначені розділом 26 ПДР. Однак, розділом 26 ПДР не встановлено, що у пішохідних зонах відсутня прилегла територія, а тому в`їзд/виїзд з пішохідних зон у відповідності до абз. 72 п.1.10. розділу 1 ПДР є прилеглою територією, ближче 10 метрів від якої заборонено зупинку пп. иї п. 15.9 ПДР.

Також позивач вказує, що при в`їзді відсутні дорожні знаки чи дорожня розмітка, які б забороняли зупинку чи стоянку транспортних засобів на зазначений ділянці. Однак, чинними ПДР не передбачено встановлення знаків або дорожньої розмітки для виїзду з прилеглої території, а тому посилання позивача про відсутність знаків заборони зупинки або стоянки, а також розмітки є необґрунтованим.

Не прийняв доводи позивачки про те, що вона своєю зупинкою не перешкоджала руху іншим транспортним засобам. Адже виключний перелік випадків, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначено ст. 2653-4 КУпАП. Позивачем здійснено зупинку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, тобто розміщення транспортного засобу було таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створювало загрозу безпеці руху, згідно з пп. з) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП.

На підставі вищевикладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачка 05.03.2020р. надала відповідь на відзив, у якому наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с. 28).

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Категорія адміністративного позову ОСОБА_1 підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п.20 ч.1 ст.4, ч.2 ст. 12, ст.ст. 257, 286 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що адміністративний позов слід задовольнити з таких підстав.

Як свідчать матеріали справи про адміністративне правопорушення, постановою інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Карпіка І.П. від 10.02.2020р. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КупАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с. 5).

Інспектором встановлено, що ОСОБА_1 10.12.2019р. о 12 год. 25 хв. у м. Дніпрі площа Героїв Майдану, 1, здійснено зупинку транспортного засобу «Hyundai І 20», д.н.з. НОМЕР_1 , ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території та безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, чим порушено вимоги пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху.

Як видно з матеріалів справи на підставі ст. 142 КУпАП інспектором здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, в кількості двох зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення з протилежних ракурсів на яких зафіксовано (у лівому верхньому куті фото):

1)дату порушення 10.12.2019р.;

2)місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1;

3)географічні координати: 48.464262N 35.046158Е;

4)час вчинення порушення: 12 год. 25 хв.

Як вказував інспектор, оскільки здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у ч. 1 ст. 142 КУпАП на місці вчинення правопорушення, у відповідності до ст. 279-1 КУпАП було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД № 00067572 на лобовому склі транспортного засобу «Hyundai І 20», д.н.з. НОМЕР_1 .

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону при розгляді справи та інше.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 219 КУпАП виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, серед іншого, частинами першою і третьою статті 122 КУпАП (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.11.2018р. № 1164 «Про уповноваження інспекторів з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради розглядати справи про адміністративні правопорушення, накладати адміністративні стягнення та проводити тимчасове затримання транспортних засобів» було уповноважено інспекторів з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 3 статті 122, частинами 1, 2 статті 152- 1 КУпАП, та накладати адміністративні стягнення.

У зв`язку з викладеним інспектор з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Карпік І.П. наділений повноваженнями щодо винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом інспектором проведено фотофіксацію обставин порушення правил паркування в режимі фотозйомки та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у частині першій статті 14-2 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка є суб`єктом правопорушення), ним у повній відповідності до ст. 279-1 КУпАП було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД № 00067572 на лобовому склі транспортного засобу «Hyundai І 20», д.н.з. НОМЕР_1 .

Після встановлення відповідальної особи вищезазначеного порушення, ним винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серія ІД № 00067572 від 10.02.2020р. згідно з ч. 5 ст. 279-1, ст. ст. 283 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

В силу ст. 219 КУпАП виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 92, 99 (якщо правопорушення вчинено громадянином), статтею 104, частинами першою і третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), статтями 127-2, 141, 142, 152, частинами першою - п`ятою статті 152-1, статтею 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, частиною першою статті 182, статтями 183, 197, 198 цього Кодексу.

Від імені виконавчих комітетів (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 197, 198 цього Кодексу (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження в центрі надання адміністративних послуг), мають право адміністратори центрів надання адміністративних послуг.

Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху регламентовані статтею 122 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Рішенням Дніпровської міської ради VII скликання від 25.08.2018р. № 55/34 затверджено Положення про інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради.

Згідно з Положенням про інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, інспекція є виконавчим органом Дніпровської міської ради ( п. 1.1) та є юридичною особою (п. 1.4). Основними завданнями інспекції є: притягнення винних осіб до відповідальності за порушення законодавства у сфері паркування міста Дніпра (п. 2.1.5); здійснення тимчасового затримання транспортних засобів, що перешкоджають дорожньому руху або створюють загрозу безпеці руху (п. 2.1.9); вживає заходів щодо притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб відповідно до чинного законодавства (п. 2.2.6).

Отже, притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема складення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, за порушення законодавства у сфері паркування міста Дніпра є складовою частиною виконання посадовою особою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради своїх обов`язків, передбачених Положенням про інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, затвердженого Рішенням Дніпровської міської ради VII скликання від 25.07.2018р.

Згідно з ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати:

- чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,

- чи підлягає вона адміністративній відповідальності,

- чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду,

- чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу,

- а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд звертає увагу на те, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно із пп. з) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП розміщенні транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створи загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Разом із тим надані відповідачем докази у вигляді фотознімків із відображенням автомобілю з номерним знаком НОМЕР_1 (GPS координати: 48.464262 НОМЕР_2 ; дата, час: 10.12.2019р., час 12:25) не можуть слугувати належним доказом факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення з огляду на те, що надані фотознімки не встановлюють і не підтверджують зупинку ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду, що заборонено пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху.

Верховий Суд у постанові від 08.022018р. у справі № 760/3696/16-а, дійшов правового висновку про те, що належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Від такої правової позиції не відступив Верховний Суд, приймаючи постанову від 18.07.2019р. по справі № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17), адміністративне провадження № К/9901/20315/18.

Предметом правового дослідження у цих справах було саме порушення пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху.

При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що те, що інспектором з паркування здійснювалися заміри відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення. Натомість, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд бере до уваги, що постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою, отже підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять.

На думку суду ця обставина обґрунтовано ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення позивачем.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018р. по справі № 201/12431/16-а, від 23.10.2018р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018р. по справі № 524/5536/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний суд у постанові по справі №821/3514/15-а (адміністративне провадження №К/9901/12166/18) роз`яснив, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, однак за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршено порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.

З урахуванням вказаної норми, суд для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини вважає захистити порушене право позивачки шляхом скасовування саме постанови інспектора з паркування від 10.02.2020р. за № 00067572 (а не повідомлення від 10.12.2019р. за цим же номером), що не призводить до погіршення становища позивача порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування оскаржуваної постанови.

У задоволенні вимог позивачка про визнання протиправними дій інспектора з паркування слід відмовити, оскільки позивачка не вказала, які саме дії інспектора, на її думку, є неправомірними. Крім того, складаючи постанову інспектор діяв у відповідності до вимог закону, а той факт, що ним порушені норми закону при фіксації правопорушенні, не свідчать про протиправність його дії зі складання постанови, адже винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі його виявлення, є обов`язком інспектора з паркування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and Others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ від 10.02.2010р.).

На підставі ст. 139 КАС України, враховуючи результат розгляду справи, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015р. № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, приходжу до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 14-2, 122, 219, 251, 265-4, 279-1, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 4, 12, 72-79, 139, 243, 255, 257, 268, 286 КАС України, суддя,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Карпіка Івана Петровича про визнання дій інспектора неправомірними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовільнити частково.

Скасувати постанову серії ІД № 00067572 від 10 лютого 2020 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП - закрити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду (ч. 4 ст. 286 КАС України).

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене) (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.С. Наумова