Справа № 240/2765/19
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

30 березня 2020 року
Київ
справа №240/2765/19
адміністративне провадження №К/9901/35774/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого Желєзного І.В., суддів: Берназюка Я.О., Саприкіної І.В., розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Полотнянка Ю.П., Ватаманюка Р.В., Драчук Т. О. від 29 листопада 2019 року у справі №240/2765/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2019 року ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся із позовом до Міністерства оборони України (далі також відповідач), за участю третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду.
Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року залишено без руху у зв`язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме апеляційну скаргу подано із пропуском строку звернення до суду, проте апелянт не порушував питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року продовжено апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі суду від 01 жовтня 2019 року.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року.
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що судом вжиті відповідні заходи щодо своєчасного отримання скаржником копії процесуального документа, та відповідно до частини 11 статті 126 КАС України дійшов висновку, що з урахуванням конкретних обставин справи, примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Враховуючи, що апелянт не повідомив про зміну місця свого знаходження, а направлений на останнє відоме суду місце перебування останнього конверт повернуто до суду з відміткою «адресат за даною адресою не проживає» (вибув в Київ), суд дійшов висновку, що копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху вважається отриманою позивачем з 18 листопада 2019 року (з моменту повернення згаданого конверта до суду).
Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, позивач направив до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначив, що ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року та від 08 листопада 2019 року не отримував, а тому не було відомо про те, що судом апеляційної інстанції залишено його апеляційну скаргу без руху. Крім того, залишаючи апеляційну скаргу без руху, Сьомий апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 01 жовтня 2019 року посилається на невідповідність апеляційної скарги вимогам статті 296 КАС України, проте зазначеною статтею не визначається строк звернення до суду, а лише встановлені вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги.
Позивач не має фізичної можливості прибувати у судові засідання, оскільки проживає у м. Новоград-Волинський Житомирської області та перебуває у скрутному матеріальному становищі.
Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.
Інші учасники справи правом на надання відзиву на касаційну скаргу не скористалися.
Переглянувши оскаржене судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права при відмові у відкритті апеляційного провадження, Верховний Суд встановив наступне.
01 жовтня 2019 року апеляційним судом направлено на адресу, зазначену позивачем для листування, а саме: АДРЕСА_1 , копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Згідно із інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікаторам №156, копію ухвали скаржнику не вручено, а поштове відправлення повернуто до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року продовжено апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі суду від 01 жовтня 2019 року.
08 листопада 2019 року апеляційним судом направлено на адресу, зазначену позивачем для листування, а саме: АДРЕСА_1 , копію ухвали про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, визначених в ухвалі Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року.
Згідно із інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікаторам №374, копію ухвали скаржнику не вручено, а поштове відправлення повернуто до суду з відміткою "адресат за даною адресою не проживає" (вибув в Київ).
Відповідно до частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення у тому числі (…) є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
В свою чергу, відмітка за закінченням терміну зберігання не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист.
Відповідно до частини 1 статті 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Колегія суддів звертає увагу, що в позовній заяві та в апеляційній скарзі позивач, крім поштової адреси, зазначив номер засобу зв`язку (мобільний номер телефону) та електронну адресу, проте суд апеляційної інстанції, отримавши конверти (поштові відправлення), які повернулися з зазначенням причин невручення за закінченням терміном зберігання та "адресат за даною адресою не проживає" (вибув в Київ), не сповістив позивача за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 КАС України щодо повідомлення скаржника про залишення апеляційної скарги без руху.
Верховний Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), сформульовану в рішенні від 8 листопада 2018 року, у справі Созонов та інші проти України, в якій ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги несповіщення судом апеляційної інстанції за допомогою інших засобів зв`язку позивача про залишення апеляційної скарги без руху, необізнаність позивача про судове рішення, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Частиною 1 статті 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Таким чином, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржене судове рішення скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач І.В. Желєзний
Судді Я.О. Берназюк
І.В. Саприкіна