Справа № 805/385/17-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 р. Справа№805/385/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., за участі секретаря судового засідання Лопушанського Д.О. представників відповідача Гламаздіна О.О. Луцевич О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2016 року шляхом здавання на пошту позивач, Приватне акціонерне товариство ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля, звернувся до суду з адміністративний позовом до відповідача, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників в м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач протиправно застосував до позивача штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних в період, коли позивач знаходився під дією обставин непереборної сили, що належним чином підтверджено сертифікатом Торгово-промислової плати України. Посилаючись на статті 6, 19, 67 Конституції України, статті 14, 85, 101 Податкового кодексу України, Закон України від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, розпорядження Кабінету міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, позивач просив визнати противним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.09.2016 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 12871212,26 гривень за затримку реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних.

В письмових поясненнях до позовної заяви позивач зазначав, що усі електричні мережі товариства, за якими здійснювалося постачання електричної енергії, залишилися на території бойових дій у зоні АТО під впливом форс-мажорних обставин, що унеможливлює діяльність товариства з передачі та постачання електричної енергії у нормальному безпечному режимі та перешкоджає отриманню прибутку. У зв`язку з перебуванням на території АТО, з травня-червня 2014 року товариство було позбавлене можливості здійснювати нормальну господарську діяльність. Несвоєчасна реєстрація податкових накладних спричинена об`єктивними причинами на які товариство, за умови прийняття усіх можливих заходів, не могло вплинути, а саме настання обставин непереборної сили, у зв`язку з ситуацією, що склалась у Східному регіоні України та проведення антитерористичної операції, яка унеможливлює роботу підприємства та установ у звичайному режимі. Крім цього, протягом усього періоду, протягом якого позивач мав реєструвати податкові накладні та на момент граничного терміну їх реєстрації, на електронному рахунку позивача в системі електронного адміністрування податку на додану вартість були відсутні грошові кошти в сумі необхідній для реєстрації податкових накладних.

Відповідач відзиву на адміністративний позов не подав.

06 січня 2017 року позовна заява залишена без руху і позивачу наданий строк для усунення її недоліків.

03 лютого 2017 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений у відкритому судовому засіданні за правилами Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України № 1798-VIII від 21.12.2016.

22 лютого 2017 року виділена у самостійне провадження позовна вимога про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11 липня 2016 року про нарахування штрафу на суму 386843,22 гривень.

22 лютого 2017 року зупинене провадження у справі.

13 березня 2017 року поновлено провадження у справі.

13 березня 2017 року постановою Донецького окружного адміністративного суду позов задоволений, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників в м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС № від 27.09.2016 про зобов`язання сплатити штраф у сумі 12871212,26 гривень за затримку реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних.

14 червня 2017 року ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду апеляційна скарга Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби залишена без задоволення, а постанова Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року - без змін.

29 серпня 2017 року Вищим адміністративним судом України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13.03.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017.

26 липня 2018 року касаційна скарга Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13.03.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017 прийнята до провадження Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

01 жовтня 2019 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду були сковані постанова Донецького окружного адміністративного суду від 13.03.2017 та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

07 листопада 2019 року справа прийнята до провадження суддею Циганенком А.І., її розгляд призначений за правилами загального позовного провадження згідно пункту 10 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року (далі КАС України).

08 листопада 2019 року від позивача витребувані докази.

09 листопада 2019 року Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників в м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС замінено її правонаступником Офісом великих платників податків ДПС.

03 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про призначення експертизи, про що постановлена протокольна ухвала.

24 лютого 2020 року закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 19 березня 2020 року.

У судове засідання, призначене на 19 березня 2020 року в режимі відеоконференції, представник позивача не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи. Причини неявки представника позивача визнані неповажними, про що постановлена протокольна ухвала, розгляд справи проведений у відсутність представника позивача.

Представники відповідача позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Пояснили, що сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати №2880/05-4 від 05 вересня 2014 року не є належним доказом, який посвідчує обставини непереборної сили відносно несвоєчасної реєстрації податкових накладних у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року. Інших доказів неможливості зареєструвати податкові накладні в період з жовтня 2015 року по березень 2016 року, як того вимагав Верховний Суд в постанові по даній справі від 01 жовтня 2019 року, позивач під час нового розгляду справи не подав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля зареєстровано в якості юридичної особи 27 грудня 1995 року, йому присвоєний , про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29 липня 2004 року зроблений запис 1 266 120 0000 000089, місцезнаходження: вул. Островського, 8, м. Краматорськ, Донецька область, 84302 (том 1, а.с. 99-104).

05 вересня 2014 року Торгово-промисловою палатою України був виданий Сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили № 2880/05-4, яким Приватному акціонерному товариству ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля засвідчено настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів (том 1, а.с. 37).

29 серпня 2016 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників в м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС складений «Акт №496/28-03-41/00169845 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки даних, задекларованих ПрАТ ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля, у податковій звітності з податку на додану вартість за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року, щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних, які полягають наданню покупцям-платникам податку на додану вартість, в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі Акт). За висновками Акту позивачем порушені вимоги пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних за період з 01 жовтня 2015 року по 30 лютого 2016 року (так зазначено в Акті) на загальну суму 32661413,53 гривень (том 1, а.с. 9-20).

27 вересня 2016 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників в м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України на підстави Акту прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Н» № , яким до позивача за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 Податкового кодексу України, застосований штраф згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України на загальну суму 12871212,26 гривень за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних (том 1, а.с. 21).

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався положеннями законодавства чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Положеннями пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України Єдиний реєстр податкових накладних це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Правила реєстрації податкових накладних в ЄРПН встановлені «Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, в редакції постанови від 30.01.2015.

Згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Закон України від 02 вересня 2014 року №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон №1669-VII) визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 11 Закону №1669-VII цей Закон набув чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до положень статті 10 Закону №1669-VII протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно статті 1 Закону №1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 5 статті 11 Закону №1669-VII встановлений обов`язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 жовтня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р м. Донецьк та м. Краматорськ включені до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Матеріалами справи підтверджено, що позивач до 11 серпня 2015 року був зареєстрований у м. Донецьку, а потім змінив місцезнаходження на адресу: АДРЕСА_1 .

Статтею 14 -1 Закону України 2 грудня 1997 року №671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні», в редакції Закону України №1636-VII від 12.08.2014 (далі Закон №671/97-ВР), визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною 1 статті 14 Закону №671/97-ВР визначено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений «Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)», що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який набрав чинності з 18.12.2014 та чинний на момент виникнення спірних правовідносин (далі Регламент).

Статтею 6.1 Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у статті 14-1 Закону №671/97-ВР.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2 Регламенту).

Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України/регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.

В постанові Верховного Суду від 01 жовтня 20109 року у даній справі викладені наступні висновки щодо застосування норм права:

«… на час виникнення спірних правовідносин, а саме з жовтня 2015 року по березень 2016 року, діяв Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом, що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який і має застосовуватись до спірних правовідносин;

- Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Таким чином, наданий позивачем Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати № 2880/05-4 від 05 вересня 2014 року не є належним доказом, який посвідчує обставини непереборної сили відносно несвоєчасної реєстрації податкових накладних у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року, оскільки такий виданий, більше ані ж за рік до спірних правовідносин, і фактично засвідчує обставини непереборної сили у період з 14.04.2014 до моменту його видачі - 05.09.2014, крім того, як вбачається з вказаного Сертифікату такий стосується пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 Податкового кодексу України, про засвідчення неможливості своєчасного вчинення дій щодо реєстрації податкових накладних у такому не йдеться.

Зазначення у вказаному Сертифікаті того, що на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо не є доказом того, що такий Сертифікат засвідчує відповідні обставини безстроково, тобто на майбутнє, навпаки, враховуючи, що у грудні 2014 року, Порядок засвідчення форс-мажорних обставин був затверджений в новій редакції, який має застосовуватись до спірних правовідносин та в якому фактично було уточнено, що якщо на момент видачі Сертифікату обставини непереборної сили тривають та період дії яких встановити неможливо, то, заявник має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату».

За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд відхиляє як неналежний доказ Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати № 2880/05-4 від 05 вересня 2014 року, поданий позивачем.

Під час нового судового розгляду позивачем не було подано доказів:

- звернення до Торгово-промислової палати України для засвідчення обставин непереборної сили щодо неможливості зареєструвати податкові накладні у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року,

- неможливості виконати обов`язок щодо реєстрації податкових накладних у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року, зокрема, наявності у вказаний період активних бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції, тимчасового призупинення прийому поштових відправлень у відділеннях поштового зв`язку, надзвичайного режиму роботи банківської системи у зазначений період в зоні АТО, неналежної роботи Інтернет-зв`язку тощо,

- вчинення дій з метою своєчасної реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року (чи вчинялися дії щодо реєстрації податкових накладних, чи надавалась відмова в такій реєстрації зі сторони податкового органу).

Суд не враховує довідку про відхилення факту від плану за 7 місяців 2014 року від 27.08.2014 № 35/3729, довідку про руйнування майна в зоні АТО від 27.08.2014, довідку про відновлення електроустановки в зоні АТО від 27.08.2014; довідку про невиконання контрагентами своїх зобов`язань від 27.08.2014 року, роздруківку повідомлень про надзвичайні ситуації на підприємстві, оскільки вказані обставини стосуються іншого періоду, а не періоду спірних правовідносинах.

Також суд не приймає до уваги лист ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» від 10.03.2017 про те, що протягом 2014-2016 років зафіксовано факт нестабільного електропостачання споживачів м. Краматорськ, аварійних відключень електричної енергії, пов`язаних з необхідністю екстреного відновлення та ремонту електричних мереж, пошкоджених з причини проведення бойових дій, оскільки вказаний лист носить інформативний характер та не є належним доказом неможливості позивачем вчинити дії щодо реєстрації податкових накладних у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року.

Суд не враховує «Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта», оскільки дана інформація стосується права власності, інших речових прав, іпотеки та обтяження майна позивача та не є належним доказом неможливості вчинити останнім дії щодо реєстрації податкових накладних у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року.

Суд не враховує аргументи позивача про те, що протягом усього періоду, протягом якого він мав реєструвати податкові накладні та на момент граничного терміну їх реєстрації, на його електронному рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість були відсутні грошові кошти в сумі необхідній для реєстрації податкових накладних, з огляду на наступне.

Електронне адміністрування податку на додану вартість регулюється положеннями статті 200-1 ПК України.

«Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року №1177 (далі Порядок №569).

Порядок №569 визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Згідно пункту 9 Порядку №569 платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі на суму податку обчислену за відповідною формулою.

За приписами пункту 12 Порядку №569 якщо сума, обчислена відповідно до пункту 9 цього Порядку, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній, яку платник податку повинен зареєструвати в Реєстрі, такий платник перераховує необхідну суму коштів з поточного рахунка на електронний рахунок.

Отже, неможливість вчинити дії по реєстрації податкових накладних у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року, позивач обґрунтовує невиконанням ним свого обов`язку по перерахуванню необхідної суми коштів з поточного рахунка на електронний рахунок. При цьому позивач не подав доказів відсутності грошових коштів на його поточних рахунках, відкритих у банках.

Оскільки позивачем не поданий сертифікат про засвідчення настання форс-мажорних обставин у період з жовтня 2015 року по березень 2016 року, суд вважає неприйнятними аргументи щодо меж регулювання нормами Закону №1669 податкових правовідносин і чи є такі норми спеціальними по відношенню до норм Податкового кодексу України.

Суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх безпосередньому, всебічному, повному, об`єктивному дослідженні, та дійшов висновку про відсутність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, а тому в їх задоволенні слід відмовити повністю.

Зважаючи на відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають (статті 139 КАС України).

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 47, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля (місцезнаходження: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вулиця Островського, 8, ) до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11 Г, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форма «Н» № від 27 вересня 2016 року на суму 12871212 (дванадцять мільйонів вісімсот сімдесят одна тисяча двісті дванадцять) гривень 26 копійок відмовити повністю.

Рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 19 березня 2020 року.

Повний текст рішення складений 30 березня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького окружного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А.І. Циганенко