Справа № 415/1836/20
Суддя: Луньова Д. Ю.
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/1836/20
Провадження № 2-а/415/234/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до поліцейського роти № 4, батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Дреєва Андрія Володимировича (місце знаходження: вул. Штейгерська, 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100) про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області з даним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК № 2159307 від 25 лютого 2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та визнати дії поліцейського роти № 4, батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Дреєва Андрія Володимирович протиправними.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 лютого 2020 року поліцейський роти № 4, батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Дреєв Андрій Володимировичвиніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2159307 про те, що 25 лютого 2020 року о 17 годині 37 хвилин за адресою: вул. Б. Ліщини біля буд. № 41, м. Сєвєродонецьк, Луганська область ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом MITSUBISHI LANCER EX державний номерний знак « НОМЕР_1 », без ввімкненого ближнього світла фар в темну пору, в умовах недостатньої видимості, чим порушила п. 19.1 а ПДР України, тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач вважає постанову протиправною, такою, що не відповідає нормам КУпАП, винесеною безпідставно та неправомірно, з порушенням вимог діючого законодавства. Також позивач називає дії відповідача незаконними, так як у власних діях вона не вбачає ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою судді від 16 березня 2020 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження

Копію ухвали від 16 березня 2020 року було направлено позивачу, також в матеріалах справи наявні докази того, що уповноваженою особою Дорогіною А.В. у суді 23 березня 2020 року отримані копії ухвали від 16 березня 2020 року та адміністративного позову з додатками на 8 арк., для передачі відповідачу.

Відповідач - інспектор роти № 4, батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Дреєв Андрій Володимирович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином. 25 березня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання, в якому відповідач просить розглянути адміністративну справу без його участі, проти позовних вимог заперечив. Долучив до матеріалів диск з відео фіксацією події.

Станом на дату розгляду справи, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу до суду відзиву на адміністративний позов у строки, визначені судом в ухвалі про відкриття провадження, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв та(або) клопотань суду не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві, дослідивши надані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Предметом судового дослідження в даному випадку є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія),з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти їх на відповідність усім зазначеним вимогам, надаючи оцінку мотивам та підставам, які були покладені в основу такого рішення.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2159307 встановлено, що поліцейським роти № 4, батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Дреєвим Андрієм Володимировичемрозглянуто матеріали про адміністративне правопорушення, та встановлено, що 25 лютого 2020 року о 17 годині 37 хвилин за адресою: вул. Б. Ліщини біля буд. № 41, м. Сєвєродонецьк, Луганська область ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом MITSUBISHI LANCER EX державний номерний знак « НОМЕР_1 », без ввімкненого ближнього світла фар в темну пору, в умовах недостатньої видимості, чим порушила п. 19.1 а ПДР України, тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 1 ст. 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 19.1 а «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, визначено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла.

Зі змісту спірної постанови про адміністративне правопорушення випливає, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв`язку із порушенням позивачем п. 19.1 а Правил дорожнього руху, а саме вказано, що 25 лютого 2020 року ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, без увімкненого ближнього світла фар на останньому у темну пору доби в умовах недостатньої видимості.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КпАП України порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 за 19.12.2008 визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, яких притягають до адміністративної відповідальності, потерпілих, їх законних представників та захисників. Зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. ст. 283, 254 КУпАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які досилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Наразі, в зазначених в постанові, та наданих і досліджених судом, відеозаписах відсутні достатні докази порушення ОСОБА_1 п. 19.1 а Правил дорожнього руху.

Інших доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, матеріали справи не містять.

У даному випадку відповідачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем п. 19.1 а Правил дорожнього руху, хоча за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

З наведених підстав суд вважає за необхідне відповідно до ст. 286 КАС України скасувати постанову від 25 лютого 2020 року про накладення на позивача адміністративного стягнення як таку, що є протиправною.

Разом з тим, дії відповідача з винесення оскаржуваної постанови не є протиправними та незаконними, оскільки відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху, уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому в цій частині адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 73-79, 159, 211, 217, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського роти № 4, батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Дреєва Андрія Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2159307 від 25 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити справу за відсутністю складу правопорушення.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.Ю. Луньова