Справа № 280/4910/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2020-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року 11 год. 50 хв.Справа № 280/4910/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання Биховської А.П.

представника позивача - Гладкого В.К.

представника відповідача - Лисого А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати:

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 20.09.2019;

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 20.09.2019;

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 20.09.2019;

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 20.09.2019;

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 20.09.2019.

В обґрунтування позову посилається на те, що висновки акту перевірки ґрунтуються на припущеннях та суперечать нормам чинного законодавства. Зазначає, що твердження про те, що ФОП ОСОБА_1 безпідставно включив за 2017 рік суму у розмірі 297 000 грн. за придбані ТМЦ, які використані у господарській діяльності при наданні послуг по харчуванню, в зв`язку з їх несплатою, є помилковими і мають буди переглянуті. Вказує також, що не погоджується з тим, що ФОП ОСОБА_1 безпідставно включив до складу валових витрат суму у розмірі 74639,14 грн. за тютюнові вироби, які не реалізовані перебувають на залишках у кількості 2786 пачок , так як згідно з даними інвентаризації, які були надані під час перевірки, залишок тютюнових виробів становить 138 пачок. Вказані дані не були використані та перевірені під час позапланової перевірки. Вважає, що помилкові висновки, згідно з якими встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету ФОП ОСОБА_1 призвели також до помилкового висновку відносно сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військового збору. З огляду на таке, вважає оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмовому відзиві від 01.11.2019 вх. 45428 вказав на те, що в ході проведення перевірки та розгляду заперечень на попередній акт перевірки, на підставі наданих ФОП ОСОБА_1 первинних документів, встановлено, що позивач безпідставно включив до витрат за 2017 рік суму у розмірі 297 000 грн. за придбані ТМЦ, які використані у господарській діяльності при наданні послуг по харчуванню про те не оплачені. Також, встановлено, що сума витрат придбаного товару (продуктів харчування), який використаний у господарській діяльності згідно технологічних карток при наданні послуг по харчуванню, по яким наявна дебіторська заборгованість складає 104 325,00 грн., тобто ФОП ОСОБА_1 також безпідставно включив до валових витрат за 2018 рік суму у розмірі 104 325,00 грн. за придбані ТМЦ, які використані у господарській діяльності при наданні послуг по харчуванню проте не оплачені. Крім того, проведеною перевіркою встановлено заниження суми акцизного податку за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 в сумі 263,02 грн. Вважає, що прийнявши оскаржувані рішення, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих повноважень, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 15.10.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №280/4910/19 та призначено підготовче судове засідання на 11.11.2020.

Протокольною ухвалою суду від 11.11.2019 відкладено підготовче судове засідання на 05.12.2019.

Ухвалою суду від 05.12.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі №280/4910/19 строком на 30 (тридцять) днів. Відкладено підготовче судове засідання в адміністративній справі №280/4910/19 на 26 грудня 2019 року.

Ухвалою суду від 26.12.2019 зупинено провадження в адміністративній справі №280/4910/19 до 27 січня 2020 року, для надання сторонам часу необхідного їм для примирення. Наступне підготовче судове засідання призначено на 27 січня 2020 року

Протокольною ухвалою суду від 27.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у цей же день, 27.01.2020.

У судовому засіданні 27.01.2020 судом оголошено перерву до 03.02.2020.

Представник позивача в судовому засіданні 03.02.2020 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив та письмових поясненнях.

У судове засідання прибув представник відповідача та підтримав відзив з підстав викладених вище. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі частини третьої статті 243 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 03.02.2020.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

На підставі пп.20.1.4 , п. 20.1, ст. 20, п.75.1 ст. 75, п.77.1, п.77.4 ст. 77 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-V1 (із змінами та доповненнями), ст. 13 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2 квартал 2019 року, наказу ГУ ДФС у Запорізькій області № 1085 від 21.03.2019р., проведена планова документальна виїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2018 з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 та з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

За результатами перевірки складено акт від 15.05.2019 №382/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , який направлено засобами поштового зв`язку листом із описом 16.05.2019 та отримано особисто ФОП ОСОБА_1 31.05.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

З висновками акту планової документальної виїзної перевірки від 15.05.2019 №382/08-01-13-05/ НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 не погодився, тому у терміни встановлені чинним законодавством платником надані заперечення від 13.06.2019 № 11 (вх. ДФС №36815/ФОП від 13.06.2019).

Головне управління ДФС у Запорізькій області розглянуло заперечення №11 від 13.06.2019 (вх. ДФС №36815/ФОП від 13.06.2019) та клопотання по розгляду заперечень №16 від 21.06.2019 (вх. ДФС №38668/ФОП від 21.06.2019) на акт про результати планової документальної виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ФОП ОСОБА_1 від 15.05.2019 №382/08-01-13-05/ НОМЕР_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 та з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017 по 31.12.2018, та дійшло висновку про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2018 з метою з`ясування питань, що викладені у запереченні від 13.06.2019 № 11 (вх. ДФС №36815/ФОП від 13.06.2019) про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, на підставі п.п. 20.1.4. п. 20.1. п.75.1 ст.75, 78.1.5, п.78.1 ст.78.ст.79 Податкового кодексу України від 02.12.2010, ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області № 2569 від 18.07.2019 проведена позапланова документальна не виїзна перевірка за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2018 рік та з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 рік з метою з`ясування питань, що викладені у запереченні від 13.06.2019 № 11 про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

За результатами перевірки позивача контролюючим органом складено акт від 31.07.2019 № 619/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

- п. 177.2. п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України, а саме, заниження податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 89 837,10 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 57 623,58 грн; за 2018 рік - на суму 32 213,52 грн.

- пп. 164.1.3 п.164.1 ст.164, підпункт 1.3. пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, а саме заниження суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 7 486,43 грн., в тому числі за 2017 рік - в сумі 4 801,97 грн., за 2018 рік в сумі 2 684,46 грн.

- п.2 ч.1 ст.7. п.5 ст.8, п.8 ст.9 закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме, заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 55106,04 грн. у т.ч. за 2017 рік на суму 52640,28 грн., за 2018 рік на суму 2465,76 грн.

-пп.214.1.4 п.214 ст.214, п.216.9 ст.216 Податкового кодексу України та донараховано акцизний податок за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

-пп. «в» п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України, встановлено включення до декларації за 2017 -2018 р. перекручених даних, а саме, завищення валових витрат.

На підставі Акту перевірки від 31.07.2019 № 619/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ від 20.09.2019, яким встановлена сума грошового податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за результатами річного декларування на суму 89837,10 грн. та нарахований штраф 44918,55 грн.;

№ від 20.09.2019, яким встановлена сума грошового податкового зобов`язання з військового збору в сумі 7486,43 грн. та нарахований штраф 3743,21 грн.

№ від 20.09.2019, яким встановлена сума грошовою податкового зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарської роздрібної торгівлі підакцизними товарами в сумі 263,02 грн. та нарахований штраф 65,76 грн.;

№ від 20.09.2019, яким встановлена сума грошового податкового зобов`язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 55106,04 грн.;

та рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 20.09.2019 про застосування штрафних санкцій в сумі 10774,63 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

За правилами п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених розділом IV. Загальний оподатковуваний дохід це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 розділу IV ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У відповідності до вимог п.177.4 цієї статті (в редакції, що діяла впродовж 2016 року) до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку, які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Таким чином, за правилами Податкового кодексу України підставою для віднесення до складу витрат сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат.

За приписами підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

При цьому, відповідно до підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право обирати самостійно, якщо інше не встановлено цим Кодексом, метод ведення обліку доходів і витрат.

Згідно ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (зі змінами та доповненнями) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, суд приходить до висновку, що чистий оподатковуваний дохід, який є об`єктом оподаткування для фізичних осіб - підприємців від провадження господарської діяльності, визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом і документально підтвердженими витратами, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин тощо. При цьому, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів, які повинні містити обов`язкові реквізити.

Судом встановлено, що 30.10.2009 між ФОП ОСОБА_2 (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір М/Д про надання послуг. Відповідно до розділу 2 Договору виконавець зобов`язався надавати клієнтам замовника послуги з харчування у ресторанах, кафе та барах виконавця, що знаходяться у готелі замовника, а замовник в свою чергу зобов`язується сплатити виконавцю вартість таких послуг.

Згідно з п. 4.2 договору здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом здавання-приймання наданих послуг, який підписується повноважними представниками сторін протягом 3 робочих днів після фактичного надання послуг, але не пізніше останньої дати кожного місяця.

Замовник розраховується з виконавцем за послуги, що визначені п. 2.1 цього договору за фактом виїзду клієнтів замовника з готелю (п.4.3 договору).

В ході проведення документальної позапланової перевірки було надано документи, що підтверджують надані в заперечені аргументи платника, а саме залишки ТМЦ у розрізі найменування товару кількості та сум станом на 01.01.2017 року, 01.01.2018 року та 31.12.2018 року., первинні документи по собівартості сніданків, акти здачі-прийняття робіт по пранню у розрізі одиниць та детальної номенклатури, видаткові накладні від 20.04.2017 р, 12.09.2017 року, 25.10.2017 року, 10.12.2017р. на придбання ТМЦ на суму 271200 грн. за період 2017 -2018 роки. Перелік документів наведено у акті перевірки.

Також перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у 2017 році ФОП ОСОБА_2 надавав послуги харчування відвідувачей готелю, зг.дог.№ М/Д від 30/10.09р. на суму 2457049,88грн. у т.ч. ПДВ 491409,98 грн.

Відповідно до первинних документів наданих до перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 при наданні послуг по харчуванню відвідувачей готелю(шведські столи) використовує придбані ТМЦ (продукти харчування), згідно технологічних карток(збірник рецептур).

Проведеним аналізом технологічних карток з урахуванням кількості заявок на харчування відвідувачів готелю та фактично придбаних ТМЦ (продуктів харчування) та з урахуванням додатково наданих документів до перевірки в ході розгляду заперечення встановлено, що собівартість фактично використаних продуктів харчування при приготуванню сніданку на одного відвідувача готелю складе 75,00 грн.

Згідно первинних документів(банківських виписок) встановлено, що станом на 31.12.2017 та 31.12.2018 по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_2 наявна заборгованість по відшкодуванню послуг по харчуванню відвідувачів готелю у розмірі 297 000,00 грн. (загальна кількість неоплачених сніданків 3960 шт. собівартість 1 сніданку 75 грн.) та 208 676,36грн. без ПДВ за сніданки у кількості 1391 шт., відповідно.

Таким чином, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 безпідставно включив за 2017 рік суму в розмірі 297 000 грн. та за 2018 рік суму у розмірі 104 325,00 грн. за придбані ТМЦ, які використані у господарській діяльності при наданні послуг по харчуванню про те не оплачені (стор. 16 та 27 акту перевірки).

Крім того, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у 2017 році придбав тютюнові вироби на загальну суму 63492,67 грн. у кількості 247 блоків (247х10 (кількість пачок у блоці))= 2470 пачок.

Відповідно до наданих первинних документів, інформації зі системи зберігання і зору даних реєстраторів розрахункових операцій масивів інформації по чеках РРО встановлено, що ФОП ОСОБА_1 реалізовано наступну кількість тютюнових виробів 430 пачок на суму 13412,22 грн.

Залишки тютюнових виробів за даними платника становлять на 31.12.2017 - 1371 пачка на суму 39 613,19грн.

Перевіркою встановлено, що станом на 31.12.2017 на підставі проведеного аналізу придбаного, реалізованого та наявних залишків за даними платника фактично на залишках тютюнові вироби у кількості 2040 пачок.

З урахуванням викладеного, податковий орган встановив, що ФОП ОСОБА_1 безпідставно включив до складу валових витрат суму у розмірі 23131,15 грн. за тютюнові вироби, які не реалізовані перебувають на залишках у кількості 669 пачок = залишки тютюнових виробів заданими перевірки 2040 пачок залишки тютюнових виробів за даними платника 1371 пачка (стор. 23 акту перевірки).

На сторінці 27 акту перевірки також зазначено, що ФОП ОСОБА_1 у 2018 році придбав тютюнові вироби на загальну сума 80486,30грн. у кількості 261 блоків(261 * 10(кількість пачок у блоці)= 2610 пачок.

Залишки тютюнових виробів за даними платника станом на 31.12.2018 становлять у кількості 138 пачок. Перевіркою встановлено, що станом на 31.12.2018 на підставі проведеного аналізу придбаного, реалізованого та наявних залишків за даними платника фактично на залишках тютюнові вироби у кількості 2924 пачок.

З урахуванням наведеного, контролюючий орган робить висновок про те, що ФОП ОСОБА_1 безпідставно включив до складу валових витрат суму у розмірі 74 639,14 грн. за тютюнові вироби, які не реалізовані перебувають на залишках у кількості 2786 пачок = (залишки тютюнових виробів за даними перевірки 2924 пач. залишки тютюнових виробів за даними платника 138 пачки). (стор.33 акту перевірки).

Судом встановлено, що контролюючий орган в акті перевірки наводить обсяг придбаних підприємцем тютюнових виробів за 2017 рік (дата, номер первинного документа номенклатуру та кількість, вартість товару) це 2470пачок. Наводить обсяг реалізованого товару за звітний 2017 рік (дата, номер фіскального чеку, назва та кількість товару, вартість) це 430 пачок.

Аналогічно розрахунок проводиться за 2018 рік.

При цьому, контролюючий орган не приймає до уваги залишки ТМЦ, які були наявні у позивача станом на звітні періоди.

Статтею 177 ПК України визначено порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Тобто, на думку відповідача, згідно положень п. 177.2 ст. 177 ПК України доходи підприємця на загальній системі визначаються за касовим методом.

14.1.266. касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Відтак, касовий метод визначається, зокрема для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу -«Податок на додану вартість».

Згідно з п. п.177.4.5 п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

документально не підтверджені витрати.

Відтак, норми, що до складу витрат підприємця на загальній системі оподаткування можна відносити тільки ті витрати, по яким відбулася оплата, у Податковому кодексі немає.

Для обліку витрат за касовим методом Податковий кодекс України для підприємців на загальній підставі таких вимог не містить, що випливає з системного аналізу п.п. 177.4 та 177.4.5.

Отже, на думку суду, є неправомірним виключення зі складу витрат вищезазначених сум.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість донарахованих контролюючим органом сум грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб згідно податкового повідомлення-рішення від 20.09.2019 № .

Пунктом 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України врегульовано порядок нарахування та сплати військового збору, а саме:

1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

1.2. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідно до п.163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є:

- загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

- доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

- іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України

Згідно з п. п. 164.1.3. п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Тобто, нарахування військового збору здійснюється на загальний місячний (річний ) дохід.

Оскільки судом з підстав викладених вище, встановлено неправомірність висновків контролюючого органу в частині заниження доходу за 2017 та 2018 роки на загальну суму 89 837,10 гр. суд визнає незаконним донараховані зобов`язання з військового збору, згідно податкового повідомлення-рішення від 20.09.2019 №, у зв`язку із відсутністю бази нарахування (збільшеного загального місячного (річного) доходу, протиправного донарахованого контролюючим органом за результатами перевірки позивача).

Спеціальним Законом України, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальне обов`язкове соціальне страхування від 08.07.2010 № 2464- VI (далі Закон № 2464-VІ) із змінами та доповненнями.

Зокрема, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць, у якому отримано дохід (прибуток) ( п.п.7.1.2 п.7.1 ст.7 Закону України № 2464-УІ).

Згідно з п.4 та п.5 ч. 1 ст.1 Закону України № 2464-VІ, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок. Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Статтею 6 Закону України №2464-VІ визначені права та обов`язки платника єдиного соціального внеску, зокрема своєчасно та в повному обсязі нараховувати і сплачувати єдиний соціальний внесок.

Відповідно до п.2 ст.7 Закону №2464-V|І, єдиний внесок нараховується, для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-V. З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 24.12.2015р. №909-УІІІ Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році, яким внесено зміни до Закону №2464- VI, яким встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування для платників, зазначених у ст.4 Закону №2464-УІ, встановлюється у розмірі 22 відсотків визначеного статтею 7 Закону №2464-VI бази нарахування єдиного внеску (ч.5 ст.8 Закону №2464-УІ).І, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір, мінімального страхового внеску, у якому отримано дохід (прибуток).

З урахуванням висновків суду, викладених вище, про необґрунтованість нарахування позивачу податку на доходи, відповідно відсутня база для нарахування єдиного внеску. Тому, суд приходить до висновку про неправомірність рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 20.09.2019 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 20.09.2019 на суму 55 106,04 грн.

Щодо донарахованих зобов`язань з акцизного податку суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 212.1 ст. 212 ПК України платниками податку є:

212.1.11. Особа - суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Згідно з п. 213.1 ст. 213 ПК України об`єктами оподаткування є операції з: 213.1.9. реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Пунктом 214.1 ст.214 ПК України передбачено, що у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є:

214.1.4. вартість (з податком на додану вартість та без урахування акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до п.216.9 ст. 216 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань щодо реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", для безготівкових розрахунків - дата оформлення розрахункового документа на суму проведеної операції, який підтверджує факт продажу, а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - дата надходження оплати за проданий товар.

Згідно вимог Податкового кодексу України пп. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 Кодексу встановлено, що для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до п. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості підакцизних товарів (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків

Відповідно до п. 223.1 ст. 223 Кодексу базовий податковий період для сплати податку відповідає календарному місяцю.

Суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду контролюючому органу за місцем реєстрації (тобто за місцем розташування пункту продажу підакцизних товарів) декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 Кодексу (п. 223.2 ст. 223 Кодексу).

В акті перевірки, на сторінці 47 контролюючий орган робить висновок про те, що проведеною перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214, п. 216.9 ст. 216 ПК України, в результаті чого занижено суму акцизного податку за період 01.01.2017 по 31.12.2018 в сумі 263,02 грн., яке виникло у зв`язку із невірним визначенням суб`єктом господарювання бази оподаткування.

Викладаючи в акті перевірки зміст вказаного порушення, контролюючий орган не дотримався вимог п.4 розд.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної, митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податку - юридичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 який зобов`язує, зокрема, в мотивувальній частині акту викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Однак, контролюючий орган обмежився лише наведенням табличного варіанту вартості підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торгівельній мережі (за даними платника, за даними контролюючого органу, відхилення). При цьому, ані переліку та аналізу первинних документів, ані зазначення про те, яким саме чином платник податків невірно визначив базу оподаткування акцизним податком, контролюючий орган не наводить.

У письмовому відзиві вказане питання також не висвітлено .

За цифровим значенням не можна прийти і до висновку про те, що платник податків брав за базу вартість підакцизних товарів без ПДВ.

Відтак, суд вважає, що висновки контролюючого органу в цій частині слід визнати передчасними та не підтвердженими документально. Отже, податкове повідомлення-рішення від 20.09.2019 № також слід визнати протиправним та скасувати.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, остання підлягає задоволенню в повному обсязі.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1570,89 грн., підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати:

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 20.09.2019;

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 20.09.2019;

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 20.09.2019;

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 20.09.2019;

рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області № від 20.09.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) гривен 89 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 20.03.2020.

Суддя Л.Я. Максименко