Справа № 140/271/20
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року ЛуцькСправа № 140/271/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною відмови у призначенні, нарахуванні та виплаті мені пенсії потерпілої внаслідок аварії на ЧАЕС та зобов`язання провести призначення, нарахування та виплату їй пенсії потерпілої внаслідок аварії на ЧАЕС.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при зверненні до Камінь-Каширського ОУПФУ та при огляді наданих позивачем документів для призначення, нарахування і виплати пенсії як потерпілій внаслідок Чорнобильської АЕС, їй було роз`яснено, що необхідно ще додати довідку із управління соціального захисту населення форми № 6, яка підтверджувала б цей статус.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року їй Волинською ОДА 05.09.2019 року було видано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серія НОМЕР_1 , а Маневицькою РДА 04.12.2019 року - довідку № 861 встановленого зразка, яка є підставою для видачі посвідчення потерпілому від Чорнобильської катастрофи, віднесеного до категорії 3.

Після звернення до ГУ ПФУ, 07.11.2019 року за № 22876/02-39 із даного управління позивач отримала відповідь, в якій на її заяву зазначено, що на момент розгляду звернення вона не досягла 55 - річного віку. Відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 26 Закону України «Про обов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії із зменшенням пенсійного віку призначаються особам, з числа потерпілих від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема: які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсія призначається із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, три роки та додатково на один рік за два роки проживання, роботи, але, не більше як шість років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Вважає, що такі дії головного управління пенсійного фонду є неправомірними, оскільки позбавляють її права, як потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи отримувати пенсію зі зниженням пенсійного віку та користуватись іншими пільгами, передбаченими чинним законодавством. З наведених підстав позивач просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та на підставі частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач 10.02.2020 року за вх. №3291/20 подав відзив в якому заперечив щодо позовних вимог, та просив суд відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що оскільки вимога про проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 не менше 3 років у позивачки не виконується, тому ОСОБА_1 не має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 22.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Маневицького відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Волинській області із заявою для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 07.11.2019 року вих. № 22876/02-39 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з тим, що вона прожила (відпрацювала) в зоні гарантованого добровільного відселення 2 роки 13 днів, тому права на пенсію із зменшенням пенсійного віку немає.

На думку позивача зазначена відмова є протиправною та такою, що порушує її права та законні інтереси, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Як визначено в ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 3 1 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

У п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону №796-ХІІ визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років ( категорія 3).

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст. 55 Закону №796-ХІІ.

Так п. 2 ч. 1 вказаної статті встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років зменшення віку становить - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому приміткою до цього пункту визначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною 3 ст. 55 Закону № 796-ХІІ визначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Відповідно до положень ст. 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Приписами пп. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Під час звернення до головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 було подано наступні документи:

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 , видане 05.09.2019 року Волинською обласною державною адміністрацією;

- довідка № 1888 від 23.09.2019 року, видана Чорнижівською сільською радою Маневицького району Волинської області про період реєстрації і проживання у зоні гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС, а саме в с. Чорниж Маневицького району Волинської області з 20.11.1989 року по даний час;

- трудова книжка серії НОМЕР_2 , видана 23.09.1983 року;

- паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 19.12.1990 року Маневицьким РВ УМВС України у Волинській області;

- Диплом про вищу освіту серії НОМЕР_4 , виданий 15.06.1990 року Ленінградським ветеринарним інститутом;

- Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_5 , видане (повторно) 05.04.2019 року.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію Законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 106 від 23.07.1991 року с. Чорниж Маневицького району Волинської області відносено до зони гарантованого добровільного відселення.

Так, згідно з довідкою № 1888 від 23.09.2019 року, виданої Чорнижівською сільською радою Маневицького району Волинської області про період реєстрації і проживання у зоні гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС позивачка проживала та була зареєстрована у с. Чорниж Маневицького району Волинської області, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС, з 20.11.1989 року по даний час.

Однак, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_6 виданої 23.09.1983 року ОСОБА_1 працювала з 07.04.1983 року по 28.08.1985 року та з 01.08.1990 року по 06.01.1994 року ветфельдшером в колгоспі імені Ілліча Дубровського району, Брянської області, Російська Федерація.

Також, з 01.09.1985 року по 13.06.1990 року позивачка навчалась на денній формі навчання за спеціальністю ветеринарія в Ленінградському ветеринарному інституті в Російській Федерації (Диплом про вищу освіту серії НОМЕР_4 виданий 15.06.1990 року).

Для підтвердження періоду навчання у вищому навчальному закладі та роботи в колгоспі 27.12.2019 року спеціалістами Відділу з питань перерахунків пенсії № 8 головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області було надіслано лист з проханням допомогти у витрибовуванні вказаної інформації до Державної установи - Управління Пенсійного фонду РФ в м. Брянськ. На даний час відповідь до головного управління не надійшла.

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 виданого 14.02.1997 року Маневицьким РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_1 зареєстрована у с.Чорниж Маневицького району Волинської області з 19.12.1990 року, що станом на 01.01.1993 року становить 2 роки 13 днів.

Отже, станом на 01.01.1993 року позивачка в зоні гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС прожила 2 роки 13 днів при необхідно мінімальних - 3 роки. Крім того, оскільки у період часу з 26.04.1986 року по 31.07.1986 року на території радіоактивного забруднення не проживала, то початкова величина зниження пенсійного віку позивачці не встановлюється.

Як вбачається з положень ст. 55 Закону № 796-ХІІ, умовами надання пенсії за віком, у даному випадку, із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є: наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку; постійне проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років.

Оскільки вимога про проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років не виконується, тому ОСОБА_1 не має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.11.2013 року по справі №2а-4/13 (К/800/42679/13), одне лише посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» недостатньо для засвідчення особливого статусу особи при призначенні пенсії із застосуванням норм ст.55 Закону № 796-ХІІ, оскільки із посвідчення неможливо встановити період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводилися роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях.

Відтак, з вищевказаних підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом не підтвердилися обставини щодо порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 242, 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич