Справа № 414/317/20
Суддя: Акулов Є. М.
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року Справа № 414/317/20

Провадження № 2-а/414/11/2020

Кремінський районний суд Луганської області у складі головуючого

судді Акулова Є.М

секретаря судового засідання Міщенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кремінна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Луганської області, в особі інспектора, молодшого лейтенанта поліції Зьоми Євгенія Вікторовича про визнання дій працівника поліції протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, суд

ВСТАНОВИВ:

11.02.2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що 28.01.2020 року о 19.54 год. в м. Рубіжне по вул. Менделєєва,34, згідно з постановою серії ЕАК №2036954 його на місці притягнуто до адміністративної відповідальності за ч 5 ст 122 КУпАП, застосовано стягнення, штраф 1020 грн. Вважає незаконною підставу складання постанови та притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки дійсно в вищезазначений день та час він керував автомобілем та у якості пасажира з ним буда його донька, інвалід дитинства ОСОБА_2 . Остання запропонувала зупинитися щоб придбати продукти харчування, коли він зупинився на місці для інвалідів до нього під`їхали працівники поліції та поліцейським було винесено вказану постанову про адміністративне правопорушення. Крім того вважає, що діями інспектора було порушено його право на захист, за таких обставин, складення постанови вчинено працівником поліції з порушенням вимог діючого законодавства. Вважає, що правил дорожнього руху не порушував, а постанову такою, що не відповідає вимогам закону.

Таким чином, позивач вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною, просить суд її скасувати.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Посилаючись на ст. 79 КАС України вказав, що відповідачем йому не було надіслано копію диска з відеозаписом від 28.01.2020 року, тому вважає, що вказане відео не може бути доказом в суді. На задоволенні вимог наполягав.

Відповідач в судове засідання не з`явився На вимогу суду щодо надання доказів, надіслав диск з відеозаписом, заяву в якій заперечував проти вимог позивача, просив розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши позов та додані до нього матеріали та документи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів ст. 77 КАС України,

1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

3. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

4. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

5. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 79 КАС України,

1. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

2. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

3. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

4. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

5. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

6. У випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин.

7. Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів.

8. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

9. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

10. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не визначено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Згідно зі ст. 99 КАС України,

1. Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

2. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

3. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, визначеному законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

4. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

5. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

За ст 122 ч 5 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Згідно п.8.4.ґ. ПДР України інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до приписів ст.222 КУпАП саме органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, передбачені зокрема частиною першою ст 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, згідно копії постанови серії ЕАК №2036954 від 28 січня 2020 року поліцейським позивач був на місці притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.5 КУпАП, застосовано стягнення в межах санкції частини статті у вигляді штрафу у сумі 1020 грн. за порушення вимог п.8.4 ПДР України (а. с.2).

В бланку самої постанови є відмітка про роз`яснення прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, відсутні зауваження або будь які заперечення позивача щодо її складання. Також відсутні будь які клопотання правопорушника.

З дослідженого судом відео (ас17), яке, на вимогу суду про надання доказів, надійшло від відповідача вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT НОМЕР_1 , здійснив зупинку на місці, що позначено дорожнім знаком місце для стоянки з додатковою табличкою особи з інвалідністю.

Крім того, із запису не вбачається факту еребування дочки позивача, -інваліда з дитинства, в салоні автомобіля в момент зупинки транспортного засобу, та про надання позивачем співробітникам поліції інформації та документів про це.

Отже, досліджений відеозапис повністю спростовує твердження позивача щодо обставин складення протоколу. З відеозапису вбачається, що водій визнавав факт порушення ним ПДР у співбесіді з працівником поліції, а своїм посвідченням про перебування у складі громадської організації намагався тиснути на інспектора, щоб уникнути відповідальності. З відео вбачається, що вина його є очевидною (а.с.17).

Суд не приймає до уваги посилання позивача на недопустимість доказу (відеозапису) з причини, що диск з відеозаписом порушення від 28.01.2020 не був надісланий відповідачем позивачу з огляду на приписи ч. 9 ст.79 та ст.99 КАС України, в яких вказується, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Наданий суб"єктом владних повноважень на вимогу суду диск з відеозаписом є, на переконання суду , електронним доказаом,.є А тому наведені приписи спростовують хибне тлумачення позивача.

Отже, відповідач не був зобов`язаний відправити копію диску з відеозаписом і позивачу. Тому вказаний доказ є належний та допустимий.

Щодо порушення прав позивача при складенні прогток5олу та його розгляду на місці, суд зважує на наступне.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з ч. 2 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення,

подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути

розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 2,3 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи;зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Досліджена судом постанова складена уповноваженою особою, повністю відповідає вимогам КУпАП, ухвалена за наявності законних підстав, якими безпосередньо є виявлене порушення водієм правил зупинки.

З огляду на зазначене, суд не приймає до уваги заперечення позивача, викладені в позовній заяві, щодо нібито порушення його прав при складанні постанови та її розгляді.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законною, позаяк її складено компетентною особою, в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, а тому вимога позивача про її скасування, як незаконної, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст. 122 ч5,256,ч2ст268,280,ч2-3ст283 КУПАП, п.8.4.ґ ПДР, та керуючись ст.ст. 2,5,ч2ст77,79,99 132, 139, 241-246,250,251,255,286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Луганської області, в особі інспектора, молодшого лейтенанта поліції Зьоми Євгенія Вікторовича про визнання дій працівника поліції протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційну скаргу рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.М. Акулов