Справа № 440/1327/20
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/1327/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання незаконною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2020 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, боржник, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (надалі по тексту - відповідач, Лохвицький ВДВС) про визнання незаконною та скасування постанови № 22694604 від 08.11.2018 про стягнення штрафу у розмірі 44459,11 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на отримання від Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постанови про відкриття виконавчого провадження № 61203548 з примусового виконання постанови № 22694604 від 08.11.2018 про стягнення штрафу у розмірі 44459,11 грн, винесеної Лохвицьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Така постанова позивачем не отримувалась, а наведений у ній розрахунок не відповідає дійсності, оскільки не враховує часткову сплату аліментів боржником. Наголосив, що заборгованість зі сплати аліментів почала утворюватися до доповнення статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" частиною 14 (28.08.2018), а тому враховуючи положення статті 58 Конституції України вказана частина не може застосовуватися до спірних правовідносин.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі по тексту - третя особа, Дарницький РВДВС), направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами.

26 березня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на дотримання вимог Закону України "Про виконавче провадження". Наголосив, що станом на дату винесення спірної постанови сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів позивача перевищував суму відповідних платежів за три роки, відтак виконавцем накладено штраф відповідності до вимог ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження". Наголосив про неможливість виготовити копії відповідного виконавчого провадження, оскільки останнє в порядку пп.6,9,10 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень передано до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

27 березня 2020 року на електронну пошту суду надійшло клопотання третьої особи про розгляд справи без її участі та розгляд справи на розсуд суду разом з засвідченими електронним цифровим підписом копіями матеріалів виконавчих проваджень № 22694604 та № 61206548 /а.с. 62-132, роздрукування матеріалів виконавчого провадження № 22694604 у зв`язку з їх надмірним обсягом здійснено в межах спірних правовідносин/.

Відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Суд зауважує, що предметом даного спору є правомірність дій та рішення державного виконавця щодо накладення штрафу у виконавчому провадженні.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини четвертої якої адміністративна справа вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

При цьому, як передбачено частиною першою статті 269 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених, зокрема, статтею 287 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Згідно відзиву на позовну заяву судом встановлено та витягом з виконавчого провадження №22694604 /а.с. 72-132/, що 11.05.2018 на підставі постанови про перевірку виконавчого провадження, проведеної начальником Лохвицького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області, постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 19.11.2010, по виконавчому провадженні № 22694604, було скасовано та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження і направлено сторонам до відома та виконання (постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження було винесено в порядку п. 6 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції Закону, що діяв на момент прийняття рішення, в зв`язку з тим, що постанова про закінчення виконавчого провадження не підписана державним виконавцем Печерського РВДВС м. Київ ГТУЮ у Київській області). Того ж дня було отримано від Лохвицького районного суду Полтавської області дублікат виконавчого листа 2-937, виданого 28.10.2004 /а.с. 73-77/.

Заборгованість станом на 01.08.2018 згідно розрахунку державного виконавця становила - 83282,72 грн /зв. а.с. 82/.

22.10.2018 направлено запит до Сенчанської сільської ради з метою отримання інформації про місце реєстрації та фактичне місце проживання боржника ОСОБА_1 /а.с. 84/.

22.10.2018 направлено вимогу державного виконавця на адресу ПАТ КБ «Надра» (36000, Полтавська область, м. Полтава, вул. Шевченка, 80) для отримання інформації про суму доходу отриманого боржником за весь період роботи, оскільки у виконавчому листі № 2-937 від 28.10.2004 року зазначено місце роботи ОСОБА_1 /а.с. 85/

01.11.2018 державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, що становив - 88918,22 грн /зв.а.с. 103/.

05.11.2018 на адресу Лохвицького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області надійшла відповідь із Сенчанської сільської ради в якій зазначалося, що боржник ОСОБА_1 на території сільської ради не зареєстрований та не проживає, фактичне місце проживання боржника не відоме, про що складено акт державного виконавця /а.с.86/.

08.11.2018 державним виконавцем винесено постанову про арешт всього нерухомого та рухомого майна боржника, а саме:

- Марка: HYUNDAI, Модель: SONATA, Тип ТЗ: Легковий/Седан-в-загальний, VIN: НОМЕР_1 , № кузова: НОМЕР_2 , № ДВИГУНА: НОМЕР_3 , ДНЗ:

НОМЕР_4 , колір: сірий, рік випуску:' 2008;

- Марка: VOLKSWAGEN, модель: TOURAN, Тип ТЗ: Легковий/Універсал-В-загальний, VIN: НОМЕР_5 , № кузова: НОМЕР_5 , № двигуна: НОМЕР_6 , ДНЗ: НОМЕР_7 , колір: синій, рік випуску: НОМЕР_8 , та направлено сторонам до відома, до Територіального сервісного центру № 5345 для виконання /а.с. 94/.

08.11.2018 винесено та направлено до виконання постанову про розшук майна боржника, а саме: вищезазначених транспортних засобів /а.с. 91-92/.

08.11.2018 державним виконавцем в порядку ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про обмеження прав боржника, а саме:

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними

засобами;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, та направлено сторонам до відома та оскарження /а.с. 95-101/.

08.11.2018 за вих. № 9798/14.15/3 державним виконавцем винесено та направлено сторонам виконавчого провадження постанову про накладення штрафу в розмірі 44459,11 грн, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки /а.с. 67/. В подальшому дана постанова, будучи виконавчим документом у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", виділена в окреме виконавче провадження № 61203548 /а.с. 66-71/.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірній постанові суд виходить з наступного.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до частини третьої цієї статті визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Статтею 195 СК України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (ч. 1 ст. 195 СК України).

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості (ч. 2 ст. 195 СК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. 3 ст. 195 СК України).

Частиною четвертою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

Згідно із частиною восьмою статті 71 цього Закону спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Системно аналізуючи наведенні положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються у судовому порядку.

Позивач у позовній заяві стверджує, що державним виконавцем помилково розраховано розмір заборгованості у спірній постанові, оскільки ним не були враховані аліментні платежі. Отже, позивач фактично не погоджується з проведеним державним виконавцем розрахунком заборгованості зі сплати аліментів.

Частиною четвертою статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" презюмовано, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відомостей про дотримання даного обов`язку та невідкладне письмове повідомлення Лохвицького ВДВС про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником станом до дати винесення спірної постанови до суду надано не було.

Натомість, суд наголошує, що в силу положень статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець наділений правами здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, у тому числі проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закон.

Позаяк, в матеріалах справи відсутні відомості щодо проведення такої перевірки Лохвицьким ВДВС.

Натомість відповідно до наданих після передачі виконавчого провадження № 22694604 до Дарницького РВДВС копій документів та проведеного останнім розрахунку суми заборгованості зі сплати аліментів встановлено, що фактична сума заборгованості станом на листопад 2018 року (на момент винесення оскаржуваної постанови) становить 60194,38 грн, а не 88918,22 грн, як раніше вказував Лохвицький РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області /а.с. 29-31, 134 зв.-159/.

Водночас, суд не вбачає підстав для визнання протиправними та скасування спірної постанови з підстав того, що на дату винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу ще не наступили обставини, з якими закон пов`язує необхідність накладення на боржника штрафу, а саме, наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів на три роки, який, на думку позивача, почав свій перебіг з 28.08.2018 - з моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 03.07.2018 №2475-VІІІ.

З цього приводу суд вважає за доцільне відмітити, що врахування державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла у боржника за період до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 03.07.2018 №2475-VІІІ, яким внесено зміни в статтю 71 Закону України "Про виконавче провадження" не можна розцінювати як надання цій нормі права зворотної дії в часі.

Для застосування державним виконавцем заходів, визначених у статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", визначальним чинником є сам факт наявності заборгованості у встановленому розмірі, а період, з якого вона виникла, не має правового значення.

Законодавець пов`язує можливість застосування згаданого обмеження із розміром заборгованості безвідносно до того, впродовж якого періоду часу вона виникла.

В Прикінцевих положеннях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 03.07.2018 №2475-VІІІ відсутні вказівки щодо відкладеного набрання чинності частиною 14 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", а отже вона підлягає застосуванню одразу із набранням чинності даним Законом в цілому із 28.08.2018.

В даному випадку матеріалами справи підтверджено, що санкції статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" застосовані до позивача державним виконавцем вже після набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 03.07.2018 №2475-VІІІ.

За загальним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, згідно якої, дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі 1-7/99).

Отже, з 28.08.2018 Законом України "Про виконавче провадження" установлено, що строк обчислення державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів (заборгованість за один рік, заборгованість за два роки, заборгованість за три роки, тощо) саме для застосування заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 вказаного Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Наведене дає підстави дійти висновку про те, що з 28.08.2018 державний виконавець має право прийняти рішення про накладення на боржника у виконавчому провадженню по примусовому виконанню судового рішення про стягнення аліментів за встановленням, зокрема, двох юридичних фактів: по-перше, - станом на 28.08.2018 (та у подальшому на день прийняття рішення про накладення штрафу) боржник має заборгованість зі сплати аліментів, по-друге, - розмір заборгованості із сплати аліментів учасником виконавчого провадження не оспорений у судовому порядку. Визначальним чинником для визначення розміру штрафу тривалість періоду за який виникла заборгованість, рік, два, три, а сам період її виникнення до внесення змін в Закон України "Про виконавче провадження" чи після них не має жодного значення.

На думку суду неможливість застосування штрафу визначеного ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" до заборгованості, яка виникла до 28.08.2018 та застосування її лише до заборгованості яка виникла після вказаної дати поставить у нерівне становище платників аліментів, оскільки фактично позбавить державних виконавців можливості накладати штрафи на боржників у яких заборгованість зі сплати аліментів утворилася до вказаної дати. Отже, твердження позивача щодо неможливості застосування до нього штрафу передбаченого ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки заборгованість зі сплати аліментів утворилась до 28.08.2018 є безпідставними.

Крім того, позивачем суду не надано доказів погашення заборгованості зі сплати аліментів, а тому вказане порушення є триваючим, не припинилося після 28.08.2018, а тому у державного виконавця є всі підстави для застосування штрафу передбаченого ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", однак виходячи із суми реальної заборгованості станом на листопад 2018 року, зокрема у розмірі 60194,38 грн, яка зазначена в розрахунку Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) та не заперечується позивачем.

Факт наявності у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 60194,38 грн станом на дату винесення спірної постанови позивачем не спростовувалась.

Відтак, у Лохвицького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області були законні підстави прийняти постанову про накладення штрафу у розмірі 30097,19 грн, виходячи із суми заборгованості зі сплати аліментів Позивача у розмірі 60194,38 грн станом на листопад 2018 року.

При цьому суд зазначає, що на час прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, пункти 3, 12 статті 27 Закону №2475-VIII у встановленому порядку не визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

При цьому, суд враховує, що повноваження щодо визначення суми застосування штрафних санкцій та визначення розміру виконавчого збору відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", є дискреційним повноваженням відповідача. Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення, передбаченим у Кодексі адміністративного судочинства України критеріям, не може підміняти державного виконавця та перебирати на себе повноваження щодо застосування штрафу в іншому розмірі, ніж це зазначено в оскаржуваній постанові.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, позивачем доведено протиправність постанови про накладення штрафу, у той час, як відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладений обов`язок доказування з урахуванням вимог частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконано, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правих підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні з даним позовом позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 840,80 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією №0.0..1 від 03 березня 2020 року.

Таким чином, суд вважає, що на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) до Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (вул. Гоголя, 10, м. Лохвиця, Полтавська область, 37200, ідентифікаційний код 34587282), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Костянтина Заслонова, 16, м. Київ, 02099, ідентифікаційний код 34968768) про визнання незаконною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області № 22694604 від 08.11.2018 про стягнення штрафу у розмірі 44459,11 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лохвицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (вул. Гоголя, 10, м. Лохвиця, Полтавська область, 37200, ідентифікаційний код 34587282) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн /вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г.Ясиновський