Справа № 824/139/20-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/139/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області, про визнання протиправним в частині наказу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати пункт 5 наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області № 811 від 28.12.2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення", яким відносно ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за порушення службової дисципліни.

І. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно наказу від 23.03.2017 року ГУНП в Чернівецький області був прийнятий та призначений на посаду заступника начальника слідчого відділення Шевченківського відділення поліції Чернівецького міського відділу поліції ГУНП в Чернівецький області.

Згідно п. 5 наказу відповідача № 811 від 28.12.2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення" за порушення дисципліни, відносно позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, що виразилось у порушенні вимог п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 39 КПК України, вимог п. 5, 7, 8 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту НП України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію".

Вважає оскаржуваний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

На думку позивача, зі змісту оскаржуваного наказу не вбачається конкретизованого звинувачення у відношенні нього, та не зазначено які саме дії чи бездіяльність є неналежним виконанням посадових обов`язків останнього.

Крім того вважає, що в порушення вимог Дисциплінарного статуту та актів законодавства, що регулюють спірні правовідносини відповідачем у відношенні позивача не призначалось та не проводилось службове розслідування, а наказ про призначення службового розслідування № 1433 від 20.11.2019 року, виходячи з його мотивувальної та наказової частин, стосується поліцейських ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які були відсторонені на час його проведення від виконання службових обов`язків.

Також зазначив, що позивачу, як заступнику начальника слідчого відділення Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецький області не було доведено під підпис посадову інструкцію, якою на останнього було б покладено службові обов`язки та наділено правами у відношенні особового складу, щодо контролю дотримання особовим складом трудової та виконавської дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку.

Невірним також є посилання відповідача щодо порушення позивачем вимог п. 5, 7, 8 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту НП України, оскільки даний законодавчий акт був затверджений 15 березня 2018 року, тобто пізніше ніж позивача призначено на посаду заступника начальника слідчого відділення.

Відтак, на думку позивача, з огляду на вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не є його підлеглими, відсутністю належного правового документу, якій би встановлював їх винність, відсутність причинного зв`язку між вчиненими діями останніх і діями (бездіяльністю) позивача, ним виконані всі покладені на нього посадові обов`язки і відсутній склад дисциплінарного правопорушення.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення адміністративного позову, з огляду на наступне.

Звертав увагу суду на те, що під час проведення службового розслідування встановлено невиконання позивачем вимог п. 5, 7, 8 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статут Національної поліції України, а також п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 39 КПК України, в частині неналежного контролю за роботою підлеглих слідчих, збереження ними вилучених речових доказів, та не вжиття заходів щодо усунення порушень законодавства у відповідності до своїх посадових обов`язків.

Заперечуючи проти позову зазначив також, що зі змістом функціональних обов`язків позивача, (затверджені 08.01.2019 року) позивач ознайомлений 09.01.2019 року, про що свідчить його власноручний підпис та проставлена дата. Перелік обов`язків останнього є значно ширшим (37 обов`язків) ніж зазначений позивачем у його позовній заяві (4 обов`язки).

Окрім іншого вказав, що позивач вчинив дисциплінарний проступок вже в момент дії положень Дисциплінарного Статуту НПУ, а отже його твердження про непоширення на нього положень зазначеного нормативно-правового акту є безпідставними.

З огляду на наведене вважає, що до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у відповідності до чинного законодавства, йому передували проведені за належною процедурою службові розслідування, при цьому посилався на норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. 04.02.2020 року ухвалою суду відкрите провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

2. 27.03.2020 року ухвалою суду відповідачу відмовлено в задоволенні клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду.

ІІІ. ВСТАНОВЛЕННІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Згідно наказу від 23.03.2017 року ГУНП в Чернівецький області, позивач прийнятий та призначений на посаду заступника начальника слідчого відділення Шевченківського відділення поліції Чернівецького міського відділу поліції ГУНП в Чернівецький області.

2. Згідно пункту 5 наказу ГУНП в Чернівецький області № 811 від 28.12.2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення" за порушення дисципліни, відносно позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, що виразилось у порушенні вимог п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 39 КПК України, вимог п. 5, 7, 8 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту НП України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію".(а.с.42)

3. Судом досліджені матеріали службового розслідування за фактами неналежного розслідування та втрати окремих процесуальних документів і речових доказів, слідчими СВ Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, під час проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №№ 0000899, 0001050, 0001981.

4. Судом встановлено, що службове розслідування розпочато спеціально створеною комісією, на підставі наказу ГУНП від 20.11.2019 року № 1433.

Підставою для його проведення стала інформація по факту надзвичайної події за участі слідчих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - викладена в рапорті заступника начальника СУ ГУНП в Чернівецькій області - начальника ОМВ від 20.11.2019 року на ім`я заступника начальника ГУНП в Чернівецькій області - начальника слідчого управління.

Так, у вищевказаній документах зазначається, що 20.11.2019 року на підставі наказу заступника начальника ГУНП в Чернівецькій області - начальника слідчого управління від 20.11.2019 року № 25, комісією із числа працівників ОМВ СУ ГУНП в Чернівецькій області здійснено перевірку стану досудового розслідування у кримінальних провадженнях, що перебувають у провадженні слідчих СВ Шевченківського ВП ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , а також стану збереження ними речових доказів. Під час проведення вказаної перевірки встановлено, що кримінальні провадження та речові докази у слідчих СВ Шевченківського ВП ОСОБА_3 і ОСОБА_2 зберігаються не належним чином. Кримінальні провадження не систематизовані, не підшиті, розкидані хаотично по всьому кабінету. Речові докази належним чином не упаковані, не оглянуті та не здані на зберігання відповідальній особі в камеру зберігання речових доказів.

5. Відповідно до висновку службового розслідування розпочатого за фактами неналежного розслідування та втрати окремих процесуальних документів і речових доказів, слідчими СВ Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, під час проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №№ 0000899, 0001050, 0001981 встановлено, що слідчі слідчої групи СВ Шевченківського ВП ОСОБА_2 (старший групи) та ОСОБА_3 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000899 від 25.04.2019, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, в порушення вимог ч. 2 ст, 9, ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 175, ч.1 ст. 242 КПК України, тривалий час не проводились слідчі (розшукові) дії, не забезпечено дотримання розумних строків, не призначено судові експертизи, не зберігались неналежним чином матеріали кримінального провадження та вилучені речові докази, що призвело до втрати окремих процесуальних документів та речових доказів.

Крім того, слідчим ОСОБА_3 допущені аналогічні порушення у ході розслідування кримінальних проваджень № 0001050 і №0001981, а також під час розслідування кримінального провадження № 0001050 ним допущено порушення вимог ч.1 ст. 278, ч.1 ст. 290 КПК України при врученні повідомлення про зміну підозри та відкритті матеріалів.

У ході проведеного службового розслідування виявлені порушення вимог п. 3 розділу І "Загальні положення", п. 1 розділу III "Порядок зберігання кримінальних проваджень, що перебувають у провадженні, а також досудове розслідування у яких зупинено", Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України, затвердженої Наказом МВС від 14.04.2016 № 296, допущені ними під час здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, що виразилося в незабезпеченні належних умов зберігання матеріалів кримінального провадження, що призвело до втрати окремих процесуальних документів та допущені порушення вимог ч.ч. 1, 2 ст. 100 КПК України, п.п. 5, 7, 8 "Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження", затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 №1104, що виразилося в неналежному зберіганні речових доказів по кримінальних провадженнях і призвело до втрати окремих речових доказів слідчими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що у свою чергу свідчить про недотримання останніми положень п.п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п.п. 1, 2, 6 ч.3 Глави VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС 06.07.2017 № 570, та вчинення ними порушень службової дисципліни, передбачених п.п. 1, 5, 6, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за що вони, згідно ст.11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України заслуговують на притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Також, вбачається неналежне виконання службових обов`язків з боку заступника начальника Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області - начальника слідчого відділення майора поліції ОСОБА_6 та його заступників майора поліції ОСОБА_7 і майора поліції ОСОБА_1 (позивача), які в порушення вимог п.4 ч.2 ст. 39 КПК України, не контролювали належним чином роботу слідчих, збереження ними вилучених речових доказів, у відповідності до своїх посадових обов`язків, не вживали заходів щодо усунення порушень законодавства, допущених слідчими, та відповідно до вимог п.п. 5, 7, 8 ч.1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, несуть персональну відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни і заслуговують на притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Під час проведення службового розслідування було встановлено невиконання позивачем вимог п. 5, 7, 8 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статут Національної поліції України, а також п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 39 КПК України в частині неналежного контролю за роботою підлеглих слідчих, збереження ними вилучених речових доказів, та не вжиття заходів щодо усунення порушень законодавства у відповідності до своїх посадових обов`язків.

Відсутність належного та дієвого контролю за дотриманням службової дисципліни підлеглим свідчить про наявність підстав для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді неповної службової відповідності до позивача, оскільки останній будучи керівником органу досудового розслідування (в розумінні п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України) не вжив відповідних заходів передбачених ст. 39 КПК України, зокрема, серед іншого щодо вжиття заходів щодо усунення порушень вимог законодавства, допущених підлеглими слідчими.

6. Судом дослідженні функціональні обов`язки слідчого відділення Шевченківського ВП ЧВП ГУ НП Чернівецькій області ОСОБА_2 та функціональні обов`язки заступника начальника слідчого відділення Шевченківського ВП ЧВП ГУ НП Чернівецькій області

ОСОБА_1 . ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

2. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон №580).

Відповідно до вимог статті 1 цього Закону Національна поліція України (далі -поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до вимог статті 3 Закону №580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 17 Закону №580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 18 вказаного Закону визначено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина 3 статті 11 Закону №580).

Статтею 19 цього ж Закону передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

2. Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту. Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статут встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського (окрім іншого): бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; дотримуватись правил внутрішнього розпорядку.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту - дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту - дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень (окрім іншого) попередження про неповну службову відповідність.

Згідно частини 1 статті 20 Дисциплінарного статуту передбачено, що повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених цим Статутом.

3. Судом встановлено, що за результатом проведення службового розслідування було встановлено, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, який виразився у вигляді неналежного виконання своїх обов`язків в частині персональної відповідальності за дотримання підлеглими (слідчими) службової дисципліни, за що наказом ГУНП від 28.12.2019 № 811 до останнього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що дисциплінарного проступку зазначеного в оскаржуваному наказі не вчиняв, дисциплінарне стягнення накладено безпідставно, а в тексті оскаржуваного наказу не конкретизоване звинувачення, які саме його дії чи бездіяльність є неналежним виконанням службових обов`язків.

Також позивач зазначає, що до нього не було доведено під підпис посадову інструкцію, якою на нього було покладено службові обов`язки.

Суд частково погоджується з аргументами позивача, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580 поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного Статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки.

З аналізу зазначених вище норм законодавства слід дійти висновку, що поліцейський виконує свої службові обов`язки, як на підставі посадової інструкції, або ж альтернативно згідно функціональних обов`язків.

В даному випадку за посадою позивача були розроблені саме функціональні обов`язки.

Як встановлено судом, до матеріалів службового розслідування були долучені функціональні обов`язки позивача, затверджені т.в.о. начальника Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області 08.01.2019 року, з якими позивач ознайомлений 09.01.2019 року про що свідчить власноручний підпис останнього.

Враховуючи зазначене, суд відхиляє твердження позивача про те, що останній не ознайомлений з службовими обов`язками, як безпідставні та не обґрунтовані.

Частиною 1 статті 39 КПК України визначено, що керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування.

Керівник органу досудового розслідування (окрім іншого) уповноважений: відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування; ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування, давати слідчому письмові вказівки, які не можуть суперечити рішенням та вказівкам прокурора; вживати заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадку їх допущення слідчим (пункт 2, 3, 4 частини 2 статті 39 Кодексу).

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 3 КПК України посада позивача ототожнюється і відноситься до посади - керівника органу досудового розслідування, а тому останній у своїй діяльності зобов`язаний дотримуватись наведених вище вимог статті 39 КПК України.

З урахуванням наведеного суд також вважає безпідставним твердження позивача щодо нерозповсюдження на нього положень статті 39 КПК України, у зв`язку з не доведенням до нього під підпис його службових обов`язків.

Суд також критично сприймає та відхиляє доводи позивача, щодо нерозповсюдження на нього положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у зв`язку з тим, що зазначений нормативно-правовий акт був прийнятий набагато пізніше ніж призначення його на посаду заступника начальника слідчого відділення, з огляду на наступне.

Відповідно до преамбули Дисциплінарного Статуту Національної поліції України, цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється зокрема на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог. Відтак, дія вказаного нормативного акту в часі поширюється і на позивача з дня набрання законної сили вказаним Законом.

Звертаючись до суду позивач зазначив, що службове розслідування не було призначено щодо нього, а отже підстави для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності були відсутні. З даного приводу слід зазначите наступне.

Згідно пункту 4 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України № 893 від 07.11.2018 року, у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).

Суд погоджується з тим, що в наказі про призначення службового розслідування не було зазначено, що воно проводиться серед інших і щодо позивача. Однак, визначальним не є посада поліцейського і його анкетні дані у відношенні якого воно проводиться. В даному ж випадку нормами Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України не поставлено у залежність висновки службового розслідування, в залежності від того чи призначено таке розслідування у відношенні конкретної особи. А тому суд вважає, що права позивача в даному випадку не були обмежені, оскільки останній міг безперешкодно ними скористатися, відповідно до вимог статті 18 Статуту.

4. Незважаючи на викладене вище, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити з інших підстав, виходячи з наступного.

Як зазначено вище, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, а згідно частин 1,2 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Підсумовуючи зазначене, слід дійти до висновку, що для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності необхідна наявність встановленого факту саме його вини, що в свою чергу дає можливість визначити ступінь і важкість вчиненого проступку, а також відповідальність, яка носить індивідуальний характер.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

Разом з цим такий контроль має бути можливим та розумним, а також не протиставлятись іншим обов`язкам керівника.

Відповідно до частини 2 статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року, №1104 "Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України" затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (далі - Порядок №1104).

В ході службового розслідування відповідачем було встановлено те, що слідчими СВ Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 та ОСОБА_2 допущено порушення вимог ч.2 ст. 100 КПК України, а також п.п. 5, 7, 8 Порядку № 1104, яким передбачено зберігання речових доказів стороною обвинувачення.

Згідно з пунктом 5 зазначеного Порядку умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування.

У разі потреби необхідне вжиття невідкладних заходів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1104 вилучені (отримані) стороною обвинувачення речові докази зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження в індивідуальному сейфі (металевій шафі) слідчого, який здійснює таке провадження.

Документи, які є речовими доказами, повинні зберігатися вкладеними між чистими аркушами паперу в конвертах. На таких документах забороняється робити будь-які помітки, написи і перегинати їх. У разі наявності великої кількості документів вони складаються в окремий пакет. На конверті (пакеті) зазначається перелік документів, що вкладені в нього.

Речові докази, в тому числі документи, які за своїми властивостями (габаритами, кількістю, вагою, об`ємом) не можуть зберігатися разом з матеріалами кримінального провадження, зберігаються у спеціальних приміщеннях органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, що обладнані сейфами (металевими шафами), стелажами, оббитими металом дверима, ґратами на вікнах, охоронною та протипожежною сигналізацією (далі - обладнані приміщення).

Згідно пункту 8 вказаного Порядку відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, який здійснює таке провадження.

Аналіз наведених норм беззаперечно вказує на те, що першочергово слідчий є відповідальним за збереження речових доказів. Разом з тим, керівник органу досудового розслідування зобов`язаний вжити заходів на усунення порушень норм КПК України, в тому числі і інших підзаконних нормативних актів, якщо таке буде встановлено останнім.

В ході судового розгляду справи, а так само і під час службового розслідування не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що позивач знав, або міг знати про ймовірне (можливе) вчинення злочину/правопорушення зі сторони підлеглих слідчих.

Матеріалами службового розслідування встановлено, що кримінальні провадження, які перебувають у провадженні слідчих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зберігаються ними неналежним чином, розкидані по столах, не систематизовані, чим допущено порушення вимог п.3 розділу І "Загальні положення" Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 14.04.2016 № 296 (далі - Інструкція), якою передбачено, що відповідальним за зберігання кримінальних проваджень, у яких здійснюється досудове розслідування, а також тих, досудове розслідування в яких зупинено, є слідчий, який безпосередньо здійснює досудове розслідування у цих кримінальних провадженнях.

Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні групою слідчих відповідальною особою за зберігання кримінального провадження є слідчий, визначений старшим слідчої групи, а також п. 1 розділу III цієї ж Інструкції, якою передбачено, що кримінальні провадження, у яких здійснюється досудове розслідування, а також досудове розслідування в яких зупинено на підставі пунктів 1, 2, 2-1, 3 частини першої статті 280 КПК України, зберігаються слідчими в сейфах або металевих ящиках, що мають запірні пристрої та пристрої для опечатування. Ключі від сейфа (металевого ящика) знаходяться безпосередньо в слідчого, а їх дублікати - у керівника органу досудового розслідування.

Будь-який проступок так само як і злочин, слід розцінювати в площині обставин за яких він вчинений, в тому числі його об`єктивну та суб`єктивну сторону.

Як встановлено судом, в матеріалах справи наявний рапорт безпосереднього начальника СВ Шевченківського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 , скерованого на начальника СУ ГУНП в Чернівецькій області від 20.11.2019 року, щодо проведення перевірки слідчих ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , у зв`язку з неналежним проведенням досудового розслідування у кримінальних провадженнях, а також неналежного зберігання речових доказів.

На думку суду, тільки одного цього факту достатньо для того, щоб дійти висновку про належне виконання своїх повноважень керівником слідчого підрозділу, заступником якого є позивач. Іншими словами, будучи підлеглим свого керівника, позивач не зобов`язаний був вживати аналогічних заходів, як то написання рапорту, або ж іншим чином повідомляти вищого за посадою керівника про неналежне розслідування кримінальних справ підлеглими слідчими, в той час коли безпосередній керівник вжив таких заходів. Норми законодавства пов`язуються з фактом виявлення і повідомлення/доведення до керівника певного факту, а не з кількістю таких повідомлень. В свою чергу, саме рапорт ОСОБА_10 слугував підставою для проведення службового розслідування, що у причинному зв`язку свідчить і про належне виконання своїх повноважень позивачем.

5. Окрім іншого суд вважає за необхідне зазначити й те, що при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення, яким є попередження про неповну службову відповідність, відповідачем застосовано четвертий за тяжкістю захід, при цьому не обґрунтовано чому не можливо застосувати інші більш м`які заходи стягнення.

Дійсно, при застосуванні до позивача дисциплінарного заходу відповідач наділений дискреційними повноваженнями. Однак, такі повноваження не перебувають поза межами судового контролю, оскільки це обумовлено сутністю верховенства права, обов`язковими елементами якого є заборонна свавілля та доступ до правосуддя, представленого незалежними та безсторонніми судами, включно з тими, що здійснюють судовий нагляд за адміністративною діяльністю (див. пункт 41 Доповідь Європейської комісії "За демократію через право" (Венеціанська Комісія) "Верховенство права" від 04.04.2011 року, №512/2009, яка схвалена Венеціанською Комісією на 86 пленарному засіданні (Венеція, 25-26 березня 2011 року).

При цьому, відповідно до пункту 52 зазначеної Доповіді, дискреційні повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб. Їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Отже, дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень мають перебувати під судовим контролем, інакше така діяльність суб`єкта призведе до свавільності, що суперечить верховенству права.

7. Вирішуючи даний спір суд звертає увагу також і на інші встановлені обставини справи. Зокрема, згідно інформації викладеної в довідних записках начальника ВПН УКЗ ГУНП, наявних в матеріалах службового розслідування Слідчі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 під час підсумкових перевірок за 2017-2018 р.р. отримали оцінку «незадовільно», що в свою чергу ставить під сумнів не повноваження безпосереднього керівника слідчого підрозділу, а про добір кадрових працівників і контроль за їх перебуванням на посадах за результатами підсумкових перевірок рівня службової підготовленості.

8. Системний аналіз наведеного вище в контексті встановлених обставин справи, дає підстави дійти висновку, що оскаржуваний наказ не відповідає елементу пропорційності, відповідно до якого рішення суб`єкта владних повноважень мають прийматись з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (пункт 8 частини 2 статті 2 КАС України) та суперечить засадам верховенства права, а тому є протиправними та підлягає скасуванню - в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за порушення службової дисципліни.

9. Наведені в цьому рішенні висновки суду знайшли своє часткове підтвердження в наданій представником відповідача інформації, яка викладена в зауваженнях сектору правового забезпечення ГУНП в Чернівецькій області, щодо спірного наказу - як такого, що не узгоджується з вимогами Статуту. (а.с.48)

10. Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу відповідачем не надано суду жодних належних і допустимих у розумінні статей 73-74 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність п.5 оскаржуваного наказу.

11. Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

1. Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн, а тому такі витрати підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати пункт 5 наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області № 811 від 28.12.2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким відносно ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за порушення службової дисципліни.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області сплачений судовій збір в сумі 840,80 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Національної поліції України в Чернівецькій області (вул. Головна, 24, м. Чернівці, 58002, )

Суддя О.В. Боднарюк