Справа № 160/9705/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року Справа № 160/9705/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради Коритнік Володимира Васильовича про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, встановлення наявності компетенції, -
04.10.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до голови виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривий Ріг ради Коритнік Володимира Васильовича, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради Коритніка Володимира Васильовича, яка виявилася у порушенні правового режиму розгляду зави від 08.04.2019 року та у незабезпеченні фундаментальних прав, свобод, відповідно до ст. ст. 3, 33, 46, 71 Конституції України;
- притягнути до адміністративної відповідальності за протиправну бездіяльність, за незабезпечення гарантій ст. ст. 3, 33, 46, 71 Конституції України голову виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради ОСОБА_2 , згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 249, ч. 1 ст. 286 КАС України, ст. 60 Конституції України та зазначивши закон чи інший нормативно-правовий акт, вимоги яких порушено, згідно зі ст. 249 КАС України;
- визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради Коритніка Володимира Васильовича, яка виявилась у невжитті заходів до усунення причин, що породжують подання заяви від 08.04.2019 року;
- захистити права ОСОБА_1 на свободу пересування, вільного вибору місця проживання шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) голови виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради Коритніка Володимира Васильовича визначити місце реєстрації з 08.04.2019 року ОСОБА_1 за юридичною адресою: АДРЕСА_1 , спеціалізованого закладу, який здійснює облік бездомних громадян, їх визнанням окремим пунктом рішення.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з метою захисту своїх прав звернувся до відповідача з заявою від 08.04.2019 року, в якій просив забезпечити його конституційні гарантії. Проте, на момент звернення до адміністративного суду він не отримував нормативно-правового акту відповідача щодо вирішення питань, пов`язаних з виборчим процесом, а також відповідач не повідомив його про дату, час та місце розгляду заяви від 08.04.2019 року. Як зазначив позивач, відповідач допустив бездіяльність щодо недотримання правового режиму розгляду його заяви, не реалізував своїх владних повноважень щодо прийняття рішення за результатами розгляду його заяви, усунення причин, що породжують подання заяви.
Ухвалою суду від 09.10.2019 року було відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про притягнення до адміністративної відповідальності за протиправну бездіяльність, за незабезпечення гарантій, передбачених ст. ст. 3, 33, 46, 71 Конституції України, голову виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради ОСОБА_2 , згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 249, ч. 1 ст. 286 КАС України, ст. 60 Конституції України та зазначивши закон чи інший нормативно-правовий акт, вимоги яких порушено, згідно зі ст. 249 КАС України.
Ухвалою суду від 09.10.2019 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви в адміністративній справі № 160/9705/19 на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 133 КАС України.
Ухвалою суду від 09.10.2019 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом до голови виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради Коритнік Володимира Васильовича про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, встановлення наявності компетенції, відкрито провадження в адміністративній справі № 160/9705/19, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції, призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
08.11.2019 року позивач надав суду апеляційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року, якою було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі № 160/9705/19 в частині позовних вимог щодо притягнення до адміністративної відповідальності за протиправну бездіяльність, за незабезпечення гарантій, передбачених ст. ст. 3, 33, 46, 71 Конституції України, голову виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради Коритніка Володимира Васильовича, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 249, ч. 1 ст. 286 КАС України, ст. 60 Конституції України та зазначивши закон чи інший нормативно-правовий акт, вимоги яких порушено, згідно зі ст. 249 КАС України.
Ухвалою суду від 12.11.2019 року було зупинене провадження у справі до перегляду в порядку апеляційного провадження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог.
20.01.2020 року на підставі ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 20.12.2019 року про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 , до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи № 160/9705/19.
Ухвалою суду від 22.01.2020 року було поновлено провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
28.01.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року, якою було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі № 160/9705/19 в частині позовних вимог щодо притягнення до адміністративної відповідальності за протиправну бездіяльність, за незабезпечення гарантій, передбачених ст. ст. 3, 33, 46, 71 Конституції України, голову виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради ОСОБА_2 , згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 249, ч. 1 ст. 286 КАС України, ст. 60 Конституції України та зазначивши закон чи інший нормативно-правовий акт, вимоги яких порушено, згідно зі ст. 249 КАС України.
Ухвалою суду від 29.01.2020 року було зупинене провадження у справі до перегляду в порядку апеляційного провадження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог.
Ухвалою суду від 31.03.2020 року було поновлено провадження у справі, враховуючи те, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою позивача на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року, продовжено розгляд справи.
У встановлений судом строк відповідач надав суду відзив на позов, в якому він зазначив, що не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 та вважає їх безпідставними. Адже, відповідач повідомляв позивача у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду заяви, проте, у зв`язку з неявкою позивача, на його заяву від 08.04.2019 року була направлена відповідь від 07.05.2019 року за вих. № С-381/110 звичайним поштовим конвертом про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві.
Тому, за твердженнями відповідача, ним жодним чином не були порушені ані права, ані свободи позивача, які закріплені у ст. ст. 3, 33, 46, 71 Конституції України, з огляду на що, він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
У відповіді на відзив відповідача ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується з викладеними у відзиві поясненнями, оскільки вважає, що відповідачем був порушений порядок розгляду його заяви від 08.04.2019 року, що призвело до невжиття заходів усунення причин подання такої заяви до установи виконавчої влади. За твердженнями позивача, відповідачем не було прийнято рішення, постанови, тобто правового акта на підставі ст. ст. 3, 8, 19, 33, 34, 48, 71 Конституції України, ст. ст. 7, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», яким би були захищені його права на інформацію. Також, позивач вважає, що листом, направленим у відповідь на його заяву від 08.04.2019 року, відповідач не ліквідував причини звернення до нього з заявою і цим не вжив усіх заходів для гарантування права голосу ОСОБА_1 , не зазначив місця його тимчасового мешкання. Адже, за поясненнями позивача, він не має свого житла і у заяві від 08.04.2019 року просив відповідача зафіксувати його місце тимчасового мешкання. Тому, позивач вважає, що лист відповідача не підтверджує дотримання відповідачем порядку розгляду його заяви, але є доказом невчинення дій щодо вжиття заходів до усунення причин, що породжують звернення позивача до відповідача.
З огляду на викладене, позивач просить суд задовольнити його позовну заяву, відхилити заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, повернути відзив та вважати його неподаним.
Відповідно до положень ч. 2, ч. 3 ст. 257, ст. 262 КАС України, суд розглянув адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
З приводу тверджень позивача про відхилення та повернення відзиву відповідачу, суд зазначає, що шляхом надіслання відзиву з викладеними у ньому поясненнями та доданими до нього доказами, відповідач виражає свої заперечення проти позовних вимог, що забезпечує реалізацію права на подання відзиву на позов та дотримання принципу змагальності, свободи в наданні суду доказів та у доведеності перед судом їх переконливості, а також дотримання принцип рівності усіх учасників судового процесу. Адже, відповідно до ст. 262 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Тобто, під час розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження учасники справи, обґрунтовуючи свої доводи чи заперечення, можуть подавати до суду заяви по суті справи у спрощеному позовному провадженні, зокрема, відповідач має право подавати відзив на позов у разі заперечення проти позовних вимог. Тому, у суду відсутні правові підстави для відхилення чи повернення відповідачу його відзиву на позов.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою (запитом), в якій просив відповідача:
- індивідуальним актом визначити місце реєстрації з 08.04.2019 року ОСОБА_1 за юридичною адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сєченова, 50А спеціалізованого закладу, який здійснює облік бездомних громадян, відповідно до статті 2, 6, 9 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», та повідомити про його номер;
- скласти і надати довідку про склад сім`ї для призначення усіх видів допомоги і забезпечення для ОСОБА_1 рівня життя не нижче від прожиткового мінімуму та захисту свободи пересування, вільного вибору місця проживання, вжити систему заходів, спрямованих на внесення інформації стосовно ОСОБА_1 до Єдиного державного демографічного реєстру, звернувшись до виконкому міської ради у м. Кривий Ріг, державної адміністрації Дніпропетровської області, Кабінету Міністрів України, суду, копії звернень надати для ознайомлення;
- індивідуальним актом зобов`язати ОСОБА_3 прийняти ОСОБА_1 на обслуговування після цього направити документи до відділу реєстрації для оформлення місця реєстрації з 08.04.2019 року для забезпечення його вільного волевиявлення на виборах президента 21.04.2019 року, відповідно до поданої йому заяви;
- індивідуальним актом використати усі свої управлінські повноваження для забезпечення гарантій, передбачених ст. ст. 33, 71 Конституції України, прийняттям рішення чим надати можливість одержання державних конституційних гарантій, нормативно-правовим актом на підставі ст. ст. 3, 19, 22, 68 - 71 Конституції України;
- зобов`язати службових осіб вчинити дії відповідно до заяви від 08.04.2019 року про реєстрацію за юридичною адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сєченова, 50А, спеціалізованого закладу, чим забезпечити гарантії держави на вільне волевиявлення на виборах президента 21.04.2019 року;
- індивідуальним актом передати органам реєстрації інформацію стосовно ОСОБА_1 для внесення її до Єдиного державного демографічного реєстру, чим забезпечити його право голосу на виборах Президента 21.04.2019 року, індивідуальним актом на підставі ст. ст. 3, 8, 19, 22, 33, 34, 46, 48, 55, 68, 71, 95 Конституції України вжити заходи для забезпечення його конституційних прав;
- надати запрошення з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду заяви від 08.04.2019 року і провести службове розслідування неправомірної бездіяльності ОСОБА_3 , відповідно до поданої йому заяви від 13.03.2019 року про реєстрацію і за перевищення посадових обов`язків, халатне відношення до своїх обов`язків, непідкорення конституційним принципам, незабезпечення гарантій, передбачених ст. ст. 3, 33, 46, 71 Конституції Украйни, Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», і притягнути до дисциплінарної відповідальності, рішення з цього приводу надати для ознайомлення і для врегулювання питань надання зазначеної адміністративної послуги роз`яснити окремим листом розмежування компетенції, визначення порядку взаємодії з посадою директора Комунальної установи «Будинок нічного перебування» Криворізької міської ради.
Також, в матеріалах справи міститься копія заяви ОСОБА_1 від 08.04.2019 року, адресована виконавчому комітету Покровської районної у місті Криви Ріг ради відділу реєстрації місця проживання громадян, в якій позивач просив:
- визнати індивідуальним актом реєстрацію місця проживання з 08.04.2019 року ОСОБА_1 , який не має постійного місця проживання, за юридичною адресою: АДРЕСА_3 , спеціалізованого закладу, який здійснює облік бездомних громадян, відповідно до статті 2, 6, 9 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», чим забезпечити його вільне волевиявлення на виборах Президента 21.04.2019 року та конституційні гарантії відповідно до ст. ст. 3, 33, 46, 71 Конституції України і правдиву інформацію в Єдиному державному демографічному реєстрі, надати запрошення для ОСОБА_1 з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду його заяви від 08.04.2019 року, а після її розгляду, висновки викласти в індивідуальному акті.
Водночас, враховуючи, що відповідачем у справі є голова виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради Коритнік Володимира Васильовича, предметом судового розгляду є позовні вимоги щодо заяви (запиту) від 08.04.2019 року, що звернені до голови виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради Коритнік Володимира Васильовича.
За поясненнями відповідача, на адресу виконкому заява (запит) ОСОБА_1 від 08.04.2019 року надійшла 24.04.2019 року за вх. № С-381/110. Також, 25.04.2019 року ОСОБА_1 було направлене запрошення на 14:00 годину 06.05.2019 року в приміщення виконкому Покровської районної в місті ради для участі у розгляді його заяви (запиту) від 08.04.2019 року. Проте, у зв`язку з неявкою позивача у встановлений строк, відповідь на його заяву (запит) від 08.04.2019 року була направлена позивачу 07.05.2019 року за вих. № С-381/110 звичайним поштовим конвертом. Це підтверджується копією супровідного листа УПСЗН виконкому Тернівської районної у місті ради, копією заяви (запиту) ОСОБА_1 , копією запрошення, копією відповіді на заяву (запит) від 07.05.2019 року за № С-381/110 та копією виписок з реєстру відправної кореспонденції за квітень та травень 2019 року.
Проте, позивач, вважаючи, що відповідач допустив бездіяльність при розгляді його заяви (запиту) від 08.04.2019 року та не вирішив порушені в ній питання, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу протиправності бездіяльності відповідача щодо розгляду та вирішення його заяви (запиту) від 08.04.2019 року.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає наступне.
З приводу позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності голови виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради Коритніка Володимира Васильовича, яка виявилася у порушенні правового режиму розгляду зави від 08.04.2019 року та у незабезпеченні фундаментальних прав, свобод, відповідно до ст. ст. 3, 33, 46, 71 Конституції України, та про зобов`язання голови виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради ОСОБА_2 протягом 15-ти днів нормативно-правовим актом вжити заходи для реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , для забезпечення гарантій держави на вільне волевиявлення на виборах, згідно з заявою від 08.04.2019 року, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 1 Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі Закон № 393/96) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Заява (клопотання) це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання це письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод, тощо (частина третя статті 3 Закону № 393/96).
Частинами шостою та сьомою статті 5 Закону № 393/96 визначено, що письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслана відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 393/96, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 15 Закону № 393/96, відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Частиною першою статті 20 Закону № 393/96 визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому, відповідно до статей 3, 33, 46, 71 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.
Виборцям гарантується вільне волевиявлення.
Судом встановлено, що заява (запит) позивача від 08.04.2019 року надійшла на адресу відповідача 24.04.2019 року за вх. № С-381/110, а 25.04.2019 року ОСОБА_1 було направлене запрошення на 14:00 годину 06.05.2019 року в приміщення виконкому Покровської районної в місті ради щодо розгляду його заяви (запиту) від 08.04.2019 року. Проте, у зв`язку з неявкою позивача у встановлений строк, відповідь на його заяву від 08.04.2019 року була направлена позивачу 07.05.2019 року за вих. № С-381/110 звичайним поштовим конвертом. Це підтверджується копією супровідного листа УПСЗН виконкому Тернівської районної у місті ради, копією заяви (запиту) ОСОБА_1 , копією запрошення, копією відповіді на заяву (запит) від 07.05.2019 року за № С-381/110 та копією виписок з реєстру відправної кореспонденції за квітень та травень 2019 року.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що доводи позивача з приводу допущення відповідачем протиправної бездіяльності та порушення його фундаментальних прав, передбачених ст. ст. 3, 33, 46, 71 Конституції України, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи. Адже, відповідач вчинив активні дії, пов`язані з розглядом заяви (запиту) позивача від 08.04.2019 року, надав відповідь на питання, порушені у заяві (запиті), яку направив позивачу поштою, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, відповідач, надаючи відповідь на заяву (запит) позивача від 08.04.2019 року, діяв в межах повноважень, встановлених законом.
Водночас, бездіяльність це пасивна поведінка, що полягає у невчиненні дій, яку вона зобов`язана була і могла вчинити. При цьому, за роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у постанові від 13.06.2017 року, справа № 21-1393а17, протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Тим більше, Закон України «Про звернення громадян» передбачає, що за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається відповідь тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки, а не нормативно-правовий акт, як помилково вважає позивач.
З приводу позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності голови виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради Коритніка Володимира Васильовича, яка виявилась у невжитті заходів до усунення причин, що породжують подання заяви від 08.04.2019 року, про захист права ОСОБА_1 на свободу пересування, вільного вибору місця проживання шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) голови виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради Коритніка Володимира Васильовича визначити місце реєстрації з 08.04.2019 року ОСОБА_1 за юридичною адресою: АДРЕСА_1 , спеціалізованого закладу, який здійснює облік бездомних громадян, їх визнанням окремим пунктом рішення, суд зазначає наступне.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, а також визначення порядку реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлення випадків їх обмеження врегульовано Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382 (далі Закон № 1382).
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до ст. 19 Конституції України та ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України, що визначено статтею 10 наведеного Закону.
Правила реєстрації місця проживання, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 (далі Правила).
Пунктом 9 Правил визначено, що відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.
Відповідно до пункту 11 Правил, орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо:
- особа не подала необхідних документів або інформації;
- у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними;
- звернулася особа, яка не досягла 14 років.
Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Крім того, суд бере до уваги, що згідно з частинами 1, 3 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного міста. Міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Відповідно до п. 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міський голова уповноважений видавати розпорядження лише у межах своїх повноважень.

Проте, законом не передбачено таких повноважень відповідача, як здійснення реєстрації місця перебування (проживання).

При цьому, відповідно до статті 6 Закону України № 1382-15 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів, зокрема, письмової заяви, квитанції про сплату адміністративного збору, документів, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем перебування визначена адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Відповідно п. 25 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», реєстрація місця перебування осіб, що звернулися за захистом в Україні із заявою за формою згідно з додатком 8, здійснюється на визначений законом строк на підставі документів, визначених пунктом 18 цих Правил (крім квитанції про сплату адміністративного збору). Відомості про реєстрацію місця перебування вносяться до довідки про звернення за захистом в Україні, зразок якої затверджується наказом МВС.

Суд зазначає, що за відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, за адресою: 50012, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сєченова, буд. 50А, зареєстрована Комунальна установа «Будинок нічного перебування» Криворізької міської ради, код КВЕД 88.99: зокрема, надання іншої соціальної допомоги без забезпечення проживання.

За поясненнями відповідача, відповідно до статуту Комунальної

установи «Будинок нічного перебування», установа є закладом соціального

захисту, утвореним для ночівлі (розміщення на ніч) бездомних осіб та осіб,

звільнених з місць позбавлення волі, ведення їх обліку та надання соціальних

послуг. Метою діяльності установи є зменшення кількості осіб, які ночують на

вулиці шляхом організації їх ночівлі та надання інших видів послуг бездомним

особам та окремим категоріям населення, які опинилися в скрутному становищі та

мають потребу в вирішенні життєво важливих проблем. Установа надає різні види

послуг, зокрема соціально характеру, організаційної допомоги у відновленні

документів, сприяння реєстрації переважного місця перебування бездомних осіб за

юридичною адресою установи відповідно до діючого законодавства.

Так, відповідно до статті 6-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», бездомні та інші особи, які не мають постійного місця проживання, реєструються за адресою спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, створених органами місцевого самоврядування. Подання заяви про реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання таких осіб у порядку і строки, встановлені цим Законом, покладається на відповідну спеціалізовану соціальну установу, заклад соціального обслуговування та соціального захисту, де проживають зазначені особи.

Відповідно до пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, для реєстрації місця проживання особа або її представник подає документи, що підтверджують право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, а саме: довідку про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи; копію посвідчення про взяття на облік бездомної особи.

Згідно з пунктом 2.2.4 Порядку взаємодії суб`єктів, що надають соціальні послуги бездомним громадянам, затвердженому Наказом Мінпраці та соцполітики України, Міністерством України з питань у справах сім`ї, молоді та спорту, Міністерством охорони здоров`я України, МВС України, Державним комітетом України у справах національностей та релігій, Державним департаментом України з питань виконання покарань від 19.02.2009 року № 70/411/101/65/19/32 (далі Порядок), облік особи проводиться шляхом занесення даних про нього до журналу обліку бездомних осіб та до автоматизованої системи обліку бездомних осіб, оформлюється облікова картка клієнта та посвідчення про взяття на облік.

Закон України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02.06.2005 року (далі Закон № 2623-ІV) визначає загальні засади соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей, забезпечує правове регулювання відносин у суспільстві, які спрямовані на реалізацію бездомними особами і безпритульними дітьми прав і свобод, передбачених Конституцією та законодавством України, створює умови для діяльності громадських та благодійних організацій, що працюють у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до Закону № 2623-ІV, бездомність це соціальне становище людини, зумовлене відсутністю в неї будь-якого житла, призначеного та придатного для проживання, бездомна особа це особа, яка перебуває у соціальному становищі бездомності. До бездомних осіб належать безпритульні особи та особи, які мають притулок, безпритульна особа-повнолітня особа, яка проживає на вулиці, в парках, підвалах, під`їздах будинків, на горищах, об`єктах незавершеного будівництва, та інших місцях, непризначених та непридатних для проживання, у тому числі жилих приміщеннях, що перебувають в аварійному стані.

У своїй відповіді на заяву позивача від 08.04.2019 року відповідач зазначив, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 для надання соціальних потреб за послугами до Комунальної установи «Будинок нічного перебування» Криворізької міської ради не звертався, на обліку як бездомна особа не перебуває, не проживає на вулиці, в парках, підвалах та інше, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , він не відноситься до категорії бездомних осіб. При цьому, позивачу було роз`яснено, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», він відноситься до груп ризику щодо втрати житла або права на його використання, тобто є особою, яка не має власного житла та проживає в орендованих приміщеннях, у знайомих, родичів, друзів тощо та у разі втрати місця проживання необхідно особисто звернутися до Комунальної установи «Будинок нічного перебування» Криворізької міської ради для отримання притулку в установі, де після отримання посвідчення бездомної особи, за час перебування в установі буде розглянуто питання щодо реєстрації місця проживання за юридичною адресою закладу: 50012, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сєченова, 50А.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не було допущено протиправну бездіяльність щодо невжиття заходів для усунення причин, що породжують подання заяви від 08.04.2019 року, бо роз`яснений порядок проведення реєстрації позивача за адресою місцезнаходження Комунальної установи «Будинок нічного перебування» Криворізької міської ради: 50012, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сєченова, 50А.

Також, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Водночас, з приводу обраного позивачем способу захисту щодо встановлення наявності у відповідача компетенції (повноважень) на визначення місця реєстрації позивача, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 05.07.2019 року, справа № 802/833/17-а.

Так, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, суд зазначає, що компетенція це сукупність повноважень, прав та обов`язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов`язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Під компетенційними спорами розуміються спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень.

Компетенцію державного органу чи посадової особи становлять їхні повноваження, визначені законом. Внаслідок різного тлумачення законодавства компетенція суб`єктів владних повноважень може перетинатися, внаслідок чого виникає компетенційний спір.

Завданням суду у компетенційних спорах, з урахуванням загального завдання адміністративного судочинства є розв`язання законодавчої колізії, а також, усунення наслідків дублювання повноважень.

При цьому, позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень, відповідач, своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або у випадку, коли прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача щодо встановлення наявності у відповідача компетенції (повноважень) на визначення місця реєстрації позивача є такою, що задоволенню не підлягає, оскільки спір щодо відсутності компетенції (повноважень) допускається виключно між суб`єктами владних повноважень. Тим більше, що законом визначені повноваження голови виконавчого комітету районної ради та відповідач діяв в межах наданих йому законом повноважень.

Аналіз викладених вище норм вказує, що законом встановлений певний порядок та умови реєстрації місця проживання громадян шляхом надання певних документів, а саме: довідки про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи; копії посвідчення про взяття на облік бездомної особи, зокрема, в Комунальній установі «Будинок нічного перебування» Криворізької міської ради. У свою чергу, відповідач не наділений повноваженнями вживати заходів нормативно-правовим актом для забезпечення права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, а також складати індивідуальний акт, яким би визначалось місце перебування (проживання) фізичних осіб, зокрема, за адресою місцезнаходження Комунальної установи «Будинок нічного перебування» Криворізької міської ради.

Також, суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» висловлено позицію, відповідно до якої суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У справі «Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства» (рішення від 25 листопада 1999 року) Європейський суд з прав людини вказав, що однією з вимог, яка випливає зі словосполучення встановлений законом, є передбачуваність. Норму не можна вважати законом, якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях. З іншого боку, хоча визначеність у законі надзвичайно бажана, забезпечення її може призвести до надмірної ригідності, тоді як закон ніколи не повинен відставати від обставин, що змінюються. Ступінь чіткості, яку мають забезпечувати формулювання національних законів і яка в жодному випадку не може охопити всі непередбачувані обставини, значною мірою залежить від змісту певного документа, сфери, на яку поширюється закон, а також, від кількості та статусу тих, кому він адресований.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно- правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

З огляду на викладене вище, суд відмовляє у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 повністю.

З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до статті 139 КАС України, з урахуванням того, що ухвалою суду від 09.10.2019 року було задоволено заяву позивача та звільнено його від сплати судового збору на підставі статті 133 КАС України, статті 8 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем позивача, тому питання щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору судом, не вирішується та судові втрати у справі не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривий Ріг ради Коритнік Володимира Васильовича про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, встановлення наявності компетенції відмовити повністю.

Судові витрати у справі не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 31.03.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька