Справа № 540/187/20
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/187/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області (далі-відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області №563 від 26.12.2019 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Генічеську районну державну адміністрацію Херсонської області надати ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва із земель рекреаційного призначення Щасливцевської сільської ради, в розмірах, не більше 0,1000 га, яка розташована за адресою: дачний масив Світанок, с. Щасливцеве , відповідно до заяви ОСОБА_1 від 11.07.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.07.2019 представником позивача було подано до Генічеської РДА заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність в розмірі, не більше 0,1000 га, яка розташована на території дачного масиву Світанок у с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області. Листом першого заступника голови Генічеської РДА Херсонської області від 01.08.2019 року № К-592/1, позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви з підстави невідповідності місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів індивідуальної дії, а саме розпорядження голови Генічеської РДА від 31.10.2017 року № 535. Не погоджуючись з даною відмовою, позивач звернувся до суду. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14.11.2019, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.07.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність; зобов`язано Генічеську районну державну адміністрацію Херсонської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва в розмірах не більше 0,1000 гектара, яка розташована на території дачного масиву Світанок у с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні. Рішення набрало законної сили. На виконання рішення суду, 28.12.2019, повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 11.07.2019 та першим заступником голови Генічеської РДА Херсонської області винесено розпорядження №563 Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва гр. ОСОБА_1 . Позивач вважає, що відповідач, в оскаржуваному рішенні, протиправно мотивує відмову у задоволенні заяви позивача приписами ст. 118 ЗКУ, оскільки підстави для відмови відсутні. Також зазначає, що станом на час подання позову, будь - якого рішення, у формі розпорядження голови Генічеського РДА щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення вище зазначеної земельної ділянки та надання її у власність не приймалося , витребувана ділянка не має кадастрового номеру, інформація про неї не внесена до Державного земельного кадастру. Просить позов задовольнити повністю.

27.01.2020, ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

03.02.2020, представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, якій просить замінити помилково зазначену дату розпорядження голови Генічеської РДА Херсонської області №563, а саме: замість 26.12.2019 зазначити 28.12.2019.

11.02.2020, представником відповідача подано до суду відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав викладених в даному відзиві, посилаючись на наступне. Представник відповідача посилаючись на норми ст. 118, ст.122 Земельного кодексу України зазначив, що ними встановлені підставі, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Зокрема, для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому, зазначення на карті бажаного місця розташування земельної ділянки має значення для надання об`єктивної оцінки та відповіді на клопотання заявника, оскільки пошук ділянки до повноважень органу виконавчої влади, у даному випадку до Генічеської РДА - не віднесено. Також зазначає, що як вбачається з графічних матеріалів, доданих позивачем до заяви від 11.07.2019, вони не можуть вважатися такими, що містять місце розташування бажаної земельної ділянки, оскільки містять виключно графічні межі території дачного масиву «Світанок» с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області, до складу якого входять окремі земельні ділянки ( з визначеними адресами місця розташування), а не конкретно визначена земельна ділянка, яку позивач прагне отримати у власність, що унеможливлює її ідентифікацію і прийняття відповідного розпорядчого документу. Крім цього, представник відповідача звертає увагу на те, що вимоги позивача ґрунтуються на тому, що на розгляд відповідача подано графічні матеріали відповідно до наявної у вільному доступі інформації щодо незайнятих земельних ділянок. Не зазначення ідентифікаційного місця розташування (вулиці, номеру земельної ділянки тощо) є порушенням порядку звернення та підставою для відмови в наданні земельної ділянки у зв`язку з її фактичною відсутністю, тобто невизначеністю. Вважає оскаржуване рішення таким, що прийняте на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та чинним законодавством. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 11.07.2019 представником позивача було подано до Генічеської РДА заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність в розмірі, не більше 0,1000 га, яка розташована на території дачного масиву Світанок у с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області.

01.08.2019, Генічеською РДА Херсонської області листом № К-592/1, позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви з підстави невідповідності місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів індивідуальної дії, а саме розпорядження голови Генічеської РДА від 31.10.2017 року № 535.

Не погоджуючись з даною відмовою, позивач звернувся до суду.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі №540/1688/19, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.07.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність; зобов`язано Генічеську районну державну адміністрацію Херсонської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва в розмірах не більше 0,1000 гектара, яка розташована на території дачного масиву Світанок у с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні. Рішення набрало законної сили.

На виконання рішення суду, відповідачем 28.12.2019, повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 11.07.2019 та першим заступником голови Генічеської РДА Херсонської області винесено розпорядження №563 Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва гр. ОСОБА_1 . Підставою для такої відмови зазначено невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів.

Не погоджуючись з рішенням Генічеської РДА Херсонської області від 28.12.2019 за №563, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до Конституції України організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій визначає Закон України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 року № 586-XIV (далі - Закон № 586-XIV).

Згідно приписів ст. 1 Закону № 586-XIV, місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону (п. 2 ст. 21 Закону № 586-XIV).

Статтею 6 Закону № 586-XIV передбачено, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз вищенаведених положень ЗК України та Закону 586-XIV свідчить про те, що питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмова у його наданні належить до компетенції органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, а надання дозволу або відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформляється індивідуальним правовим актом - розпорядженням голови місцевої державної адміністрації.

Також, ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.09.2018 року по справі № 804/5597/15 та від 23.11.2018 року по справі № П/811/601/18.

За змістом частини сьомої статті 118 ЗК України, вбачається, що за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування або дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Це означає, що відмова уповноваженого органу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має містити мотиви прийняття такого рішення, тобто визначені законом підстави для відмови у наданні дозволу.

Зі змісту Розпорядження першого заступника голови Генічеської РДА Херсонської області №563 від 28.12.2019 Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва гр. ОСОБА_1 , суд встановив, що підставою для відмови в наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою відповідач вказав невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Надаючи оцінку цьому аргументу відповідача для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, суд виходить з наступного.

Як зазначалось вище, дійсно, єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Однак оскаржуване розпорядження містить лише загальне посилання на вказану норму, не конкретизуючи, які невідповідності Генічеська РДА Херсонської області мала на увазі. Тобто відповідачем у оскаржуваному рішенні не зазначено, у чому полягала невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів.

Щодо посилань відповідача у відзиві на неможливість із наданих позивачем графічних матеріалів чітко встановити де знаходиться бажана земельна ділянка, суд зазначає, що у заяві позивачем вказано, що бажана ділянка розташована поруч з земельною ділянкою з кадастровим номером :11:011:0249.

Отже, відмова відповідача, оформлена Розпорядженням першого заступника голови Генічеської РДА Херсонської області №563 від 28.12.2019 , не ґрунтується на вимогах закону.

Відтак, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування Розпорядження першого заступника голови Генічеської РДА Херсонської області №563 від 28.12.2019 Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва гр. ОСОБА_1 .

Вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання відповідача Генічеську районну державну адміністрацію Херсонської області надати ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва із земель рекреаційного призначення Щасливцевської сільської ради, в розмірах, не більше 0,1000 га, яка розташована за адресою: дачний масив Світанок, с. Щасливцеве , відповідно до заяви ОСОБА_1 від 11.07.2019, суд виходить з наступного.

Під дискреційними повноваженнями суди розуміють повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, суд зауважує, що наявність дискреційних повноважень не означає, що субєкт владних повноважень може діяти свавільно при прийнятті тих чи інших рішень, такі повноваження мають межу.

За висновком суду із аналізу статті 123 Земельного кодексу України, законодавцем чітко не встановлено меж дискреційних повноважень органу виконавчої влади щодо відмови у затвердженні розробленого та погодженого в установленому законом порядку проекту землеустрою (наприклад, скільки разів уповноважений орган може відмовити у затвердженні проекту землеустрою тощо). Тому у цьому випадку межею таких дискреційних повноважень виступають критерії правомірності рішень, дій чи бездіяльності, наведені у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення на підставі наведених критеріїв, а також тим, щоб владні суб`єкти не перетинали межу дискреційних повноважень, а у випадку порушення останніми таких меж вживати ефективних заходів захисту порушених прав приватних осіб та їх відновлення. В цьому полягає суть принципу розподілу влади на основі системи стримувань та противаг.

З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При цьому презюмується, що дискреційними повноваженнями є повноваження обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є законною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде законним .

Натомість, у деяких справах, відповідач орган державної влади, помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій.

Підставою для відмови у прийнятті такого рішення можуть бути лише визначені законодавством обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - видати наказ, або відмовити у його виданні, існує лише один правомірний варіант поведінки.

Тож у кожному конкретному випадку на підставі досліджених судом конкретних обставин у справі суд оцінює законність, обсяг, способи та межі застосування дискреційних повноважень представниками владних органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач, звертаючись до відповідача задля надання дозволу на розробку проекту землеустрою, отримував відмову, побудовану на підставах, обґрунтованість яких не була доведена відповідачем і спростована під час судового розгляду.

При цьому чинне законодавство не передбачає декількох законних альтернативних рішень відповідача з даного приводу. Суд прийшов до висновку, що відповідач був зобов`язаний надати дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 , оскільки розпорядження про відмову у наданні такого дозволу визнаний судом необґрунтованим, єдиною можливою альтернативою йому є протилежне - рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

За правовою позицією Конституційного Суду України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення КСУ від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 та від 02.11 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Верховенство права,будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над неправомірним втручанням у право кожної людини.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У зв`язку із зазначеним суд враховує правову позицію Верховного Суду України та обираючи належний спосіб захисту порушеного прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва із земель рекреаційного призначення Щасливцевської сільської ради, в розмірах, не більше 0,1000 га, яка розташована за адресою: дачний масив Світанок, с. Щасливцеве, відповідно до заяви ОСОБА_1 від 11.07.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження №563 від 28.12.2019 Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області (75500, Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Цетральна, 5, ) про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва ОСОБА_1 .

Зобов`язати Генічеську районну державну адміністрацію Херсонської області (75500, Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Цетральна, 5, ) надати ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва із земель рекреаційного призначення Щасливцевської сільської ради, в розмірах, не більше 0,1000 га, яка розташована за адресою: дачний масив Світанок, с. Щасливцеве , відповідно до заяви ОСОБА_1 від 11.07.2019.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 109020100