Справа № 675/207/20
Суддя: Король О. В.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/207/20
Провадження № 2-а/675/30/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2020 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Сопронюк С.Л., учасників справи:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Ізяслав Хмельницької області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Кошевара Дениса Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Кошевара Дениса Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серія ЕАК 2025536 від 26.01.2020 року.

Так, вказує, що 26.01.2020 р. близько 10 год. 15 хв. керуючи автомобілем HONDA з н.з. НОМЕР_1 рухався по дорозі між житловими будинками з вулиці Шевченка до перехрестя на вулиці Вокзальна, що в м. Ізяслав Хмельницької області та здійснив поворот праворуч в напрямку міського ринку. Звертає увагу, що після завершення повороту праворуч на вимогу поліцейського про зупинку здійснив зупинку транспортного засобу не створюючи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Також зазначає, що після зупинки автомобіля була складена оскаржувана постанова за порушення ним п. 33 Правил дорожнього руху (по тексту - ПДР) з огляду на не виконання вимоги дорожнього знака 3.1 «Рух заборонено» , за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як вважає позивач така постанова відповідача підлягає скасуванню, оскільки останнім неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та невідповідність висновків фактичним обставинам справи. Так вказує, що в напрямку руху до перехрестя на вулиці Вокзальна та перед самим перехрестям відсутні дорожні знаки, вимоги яких забороняли б здійснювати поворот праворуч. Акцентує увагу, що завершивши поворот праворуч виїхав на вулицю Вокзальна в напрямку міського ринку, де дійсно встановлено дорожній знак 3.1 «Рух заборонено» з додатковою табличкою 7.4.4 в часі його дії з 8-00 до 14-00.

На думку позивача, поліцейським не враховано, що відповідно до вимог п. 33.1 ПДР знаком 3.1 «Рух заборонено» забороняється рух усіх транспортних засобів у випадках, коли: початок пішохідної зони позначено знаком 5.33 ; дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів; у такому випадку обов`язково додатково встановлюється знак 3.43. Натомість не поширюється дія знака: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності); на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Крім того вказує і на те, що в п. 33.7 ПДР «Таблички до дорожніх знаків» комбінація дорожнього знака 3.1 «Рух заборонено» з табличкою 7.4.4 в часі не визначена, при тому, що як визначає п. 8.2.1 ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

На думку позивача з огляду на пункти 8.2.1, 33.1, 33.7 ПДР в його діях відсутнє порушення вимог дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено», так як неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

У судове засідання 20.03.2020 року позивач не з`явився, подав письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність.

Відповідач у судове засідання 20.03.2020 року не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляд повідомлявся в установленому порядку, у визначений ухвалою про відкриття провадження в справі строк відзив на позов не подав. Натомість подав письмову заяву про розгляд справи без його участі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід вирішувати за наявними матеріалами, задоволивши його в повному обсязі з наступних підстав.

Як судом встановлено, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2025536 від 26.01.2020 року, складеної інспектором Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Кашеваром Д.В. позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, застосовано до нього стягнення у виді штрафу в сумі 255, 00 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, позивач 26.01.2020 року о 10 год. 21 хв. керуючи ТЗ - легковим автомобілем HONDA з н.з. НОМЕР_1 в м. Ізяслав Хмельницької області по вул. Вокзальна, 32, не виконав вимогу дорожнього знака 3.1 «Рух заборонено» та продовжив рух в зоні дії дорожнього знака, чим порушив п. 33 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена відповідними частинами ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Предметом судового дослідження у спірних правовідносинах є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають істотне значення для справи, чи є обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, які наслідки настали внаслідок правопорушення, з`ясувати дані про особу правопорушника.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Разом з тим, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Так, згідно з пунктом 8.2.1. Правил дорожнього руху, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП, у зв`язку з тим, що він, будучи за кермом автомобіля, рухався вулицею Вокзальна, що в м. Ізяслав Хмельницької області не виконав вимогу дорожнього знака 3.1 «Рух заборонено» та продовжив рух в зоні дії дорожнього знака.

Разом з тим, з фотографій, долучених до матеріалів справи, судом встановлено, що в напрямку руху до перехрестя на вулиці Вокзальна, що в м. Ізяслав Хмельницької області та перед самим перехрестям відсутні дорожні знаки, вимоги яких забороняли б водію здійснювати поворот праворуч.

Слід зазначити, що при завершенні повороту праворуч та виїзду на вулицю Вокзальна, що в м. Ізяслав Хмельницької області дійсно встановлено дорожній знак 3.1 «Рух заборонено» з додатковою табличкою 7.4.4 в часі його дії з 8-00 до 14-00.

Однак відповідно до вимог п. 33.1 ПДР знаком 3.1 «Рух заборонено» забороняється рух усіх транспортних засобів у випадках, коли: початок пішохідної зони позначено знаком 5.33; дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів; у такому випадку обов`язково додатково встановлюється знак 3.43 . Натомість не поширюється дія знака: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності); на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

При цьому в п. 33.7 ПДР «Таблички до дорожніх знаків» комбінація дорожнього знака 3.1 «Рух заборонено» з табличкою 7.4.4 в часі не визначена, при тому, що як визначає п. 8.2.1 ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Враховуючи вказані обставини, суд погоджується з доводами позивача, що з огляду на пункти 8.2.1, 33.1, 33.7 ПДР в його діях відсутнє порушення вимог дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено», так як неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Суд констатує, що будь-яких доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, не з`ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 280 КУпАП та не спростовано позицію позивача.

Слід зазначити і те, що судом не отримано доказів, що могли б свідчили про правомірність винесення рішення відповідачем.

Таким чином, на думку суду, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2025536 від 26.01.2020 року підлягає скасуванню.

Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпний.

Таким чином, у зв`язку зі скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2025536 від 26.01.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі слід закрити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 122, 255, 268, 280, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Кошевара Дениса Володимировича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2025536 від 26.01.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 20.03.2020 року.

Суддя О.В. Король