Справа № 320/1086/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2020 року справа №320/1086/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, третя особа - Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області, про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, третя особа - Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області, в якому просить суд визнати податкове повідомлення-рішення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 26.02.2018 року протиправним та скасувати його.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 (надалі-позивач) отримав податкове повідомлення-рішення від Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС в Київській області від 26.02.2018 року, яке він отримав 14.03.2018 року, з зобов`язанням про сплаті податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а саме будинок, який знаходиться за адресою-. АДРЕСА_1 , в розмірі 29391.69 грн.

Позивач зазначає, що звернувся 24.09.2018 року до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради з проханням провести обстеження на предмет непридатності житлового приміщення для проживання, на що була створена комісія, яка обстежила приміщення і склала акт про непридатність житлового приміщення до проживання від 28 вересня 2018 року. Саме тому позивач з актом звернувся 25.10.2018 року до Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з проханням перерахувати податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки. Проте податковий орган йому відповів листом від 05.11.2018 року, що перерахувати податок зможе лише коли даний акт буде затверджений рішенням виконавчого комітет Білоцерківської міської ради.

12 вересня 2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу позивача на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі № 320/986/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, частково задовольнив апеляційну скаргу і зобов`язав Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області на підставі акту огляду житлового будинку від 28 вересня 2018 року прийняти відповідне рішення щодо придатності чи непридатності для проживання житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, на думку позивача із-за бездіяльності Білоцерківської міської ради, вищевказаний акт не було затверджено рішенням виконавчого комітету, а відповідач у зв`язку з цим не взяв до уваги той факт, що приміщення є непридатним до проживання в ньому і отже не є об`єктом оподаткування згідно з Податковим кодексом України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 відкрито загальне позовне провадження у даній адміністративній справі.

Заперечуючи проти позову в письмовому відзиві, відповідач просить суд відмовити в його задоволенні, оскільки вважає, що нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ОСОБА_1 здійснене за податковим повідомленням - рішенням від 26.02.2018 № 24960-560/31 відповідає вимогам чинного законодавства.

Окрім того, відповідач зазначив, що стосовно проведення перерахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в зв`язку з тим, що вказаний будинок недобудований/непридатний для проживання, як було вказано в заяві платника наданій до Білоцерківського управління ГУ ДФС у Київській області (вх.№13583/ФОП/10-36-50 від 25.10.2018), то ОСОБА_1 в листі Білоцерківського управління від 05.11.2018 (вих.№7124/10-36-50) було роз`яснено положенням п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПКУ , а саме - що не є об`єктом оподаткування житлова нерухомість непридатна для проживання..., визнана такою згідно рішення сільської, селищної, міської ради. Платнику було рекомендовано звернутись до Білоцерківської міської ради для прийняття відповідного рішення (щодо непридатності для проживання будинку ОСОБА_1 ). Але, Позивачем не було подано вищевказаного рішення сільської, селищної, міської ради щодо непридатності до проживання житлової нерухомості до контролюючого органу.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 отримав податкове повідомлення-рішення від Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС в Київській області від 26.02.2018 року, із зобов`язанням про сплаті податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а саме будинок, який знаходиться за адресою-. АДРЕСА_1 , в розмірі 29391.69 грн.

Не погоджуючись з цим рішенням, оскільки його житлова власність знаходиться в непридатному для житла стані, він звернувся 02.05.2018 року до голови Білоцерківської міської ради, який є одночасно і головою виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, з проханням створити комісії і обстежити його приміщення на предмет непридатності до проживання.

На цю заяву була відповідь з управління житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради від 23.06.2018 року, де зазначалось, що органи місцевого самоврядування обстежують лише державний і громадський житловий фонд і запропонували звернутись до приватної організації, яка має відповідну ліцензію.

Після цього, позивач отримавши консультацію в органах ДФС, повторно звернувся 24.09.2018 року до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради з проханням провести обстеження на предмет непридатності житлового приміщення для проживання, на що була створена комісія, яка обстежила приміщення і склала акт про непридатність житлового приміщення до проживання від 28 вересня 2018 року.

Саме тому позивач з актом звернувся 25.10.2018 року до Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з проханням перерахувати податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки. Проте податковий орган йому відповів листом від 05.11.2018 року, що перерахувати податок зможе лише коли даний акт буде затверджений рішенням виконавчого комітет Білоцерківської міської ради.

Тому, 21.11.2018 року позивач втретє звертається до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради з проханням затвердити акт і надати рішення. На що отримав відповідь від 22.12.2018 року аналогічну відповіді від 23.06.2018 року, де зазначалось, що органи місцевого самоврядування обстежують лише державний і громадський житловий фонд і запропонували звернутись до приватної організації, яка має відповідну ліцензію.

12 вересня 2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу позивача на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі № 320/986/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, частково задовольнив апеляційну скаргу і зобов`язав Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області на підставі акту огляду житлового будинку від 28 вересня 2018 року прийняти відповідне рішення щодо придатності чи непридатності для проживання житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважаючи, що із-за бездіяльності Білоцерківської міської ради, вищевказаний акт не було затверджено рішенням виконавчого комітету, а відповідач у зв`язку з цим не взяв до уваги той факт, що приміщення є непридатним до проживання в ньому і отже не є об`єктом оподаткування згідно з Податковим кодексом України, тому спірне рішення податкового органу є протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини справи та норми законодавства.

З 01,01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-УІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції ст. 266 Податкового кодексу України, було введено новий вид податку для громадян України, яким передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Відповідно до п. п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Абзацом Г) підпункту 266.2.2 цієї статті обумовлено, що не є об`єктом оподаткування житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Статтею 7 Житлового Кодексу Української РСР передбачено, що порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання встановлюється Радою Міністрів Української РСР .

На час виникнення спірних правовідносин діяло Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 26 квітня 1984 року №189.

Відповідно до пункту 3 Положення обстеження стану жилих будинків провадиться інженерно-технічними працівниками житлово-експлуатаційних організацій за участю представників громадськості. У разі необхідності до обстеження жилих будинків залучаються фахівці проектних і науково-дослідних організацій та органів і закладів санітарно-епідеміологічної служби.

Пунктом 6 Положення передбачено, що для обстеження стану жилих будинків щодо яких надійшла пропозиція про визнання жилого будинку непридатним для проживання, виконавчий комітет відповідної місцевої Ради народних депутатів призначає комісію в такому складі: заступник голови виконавчого комітету місцевої Ради (голова комісії), начальник управління (відділу) житлового (комунального) господарства виконавчого комітету місцевої Ради (заступник голови комісії), представник органу або закладу санітарно-епідеміологічної служби, представник відділу (управління) у справах будівництва і архітектури виконавчого комітету місцевої Ради або районний архітектор, представник органу державного пожежного нагляду, депутат місцевої Ради, інженер житлово-експлуатаційної організації (секретар комісії), представник громадського будинкового комітету.

Вказана комісія, згідно з пунктом 7 Положення, розглядає подані документи; обстежує стан жилого будинку (жилого приміщення) та складає відповідний акт; перевіряє обґрунтованість висновків про неможливість або недоцільність проведення капітального ремонту жилого будинку (жилого приміщення); при визнанні жилого будинку (жилого приміщення) непридатним для проживання вносить виконавчому комітетові місцевої Ради пропозицію.

При цьому статтею 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що питання обліку житлового фонду, об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності, здійснення контролю за його використанням, а також питання визначення технічного стану житлових будинків належать до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Рішення стосовно непридатності житлового будинку (житлового приміщення) для проживання (в тому числі у зв`язку з аварійним станом конструктивних елементів), про використання непридатного для проживання житлового будинку (житлового приміщення) з іншою метою (переведення у нежитловий фонд) або про знесення цього будинку приймаються відповідною місцевою радою на основі висновку комісії.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України,

Потрібно зауважити, що недотримання суб`єктом владних повноважень вимог закону при вчиненні дій та прийнятті рішення не повинне тягти за собою відповідальність та негативні наслідки для особи, якщо вона дотримала всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу. В даному випадку позивач мала всі підстави вважати таке рішення дійсним і розраховувати на певний стан речей. Тобто, наявність "правомірних (законних) очікувань" є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу, умовою наявності "правомірних очікувань" у розумінні практики ЄСПЛ є достатні законні підстави. Інакше кажучи, "правомірні (законні) очікування" - очікування можливості здійснення певного права як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі якщо особа прямо не виключена з кола осіб, які є носіями відповідного права.

Також потрібно врахувати рішення Конституційного Суду України від 29.06.2010 № 17-рп/2010, в пп. 3.1 п. З мотивувальної частини якого стверджується: "що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинно базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Скориставшись правом на звернення до органу місцевого самоврядування щодо визнання житлової нерухомості непридатної для проживання, позивач міг розраховувати на прийняття вказаного рішення відповідно до норм чинного законодавства. Обмеження позивача в цьому праві суперечить принципу юридичної визначеності.

Судом встановлено, що 12 вересня 2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу позивача на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі № 320/986/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, частково задовольнив апеляційну скаргу і зобов`язав Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області на підставі акту огляду житлового будинку від 28 вересня 2018 року прийняти відповідне рішення щодо придатності чи непридатності для проживання житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд зазначає, що підстави відмови третьої особи щодо прийняти відповідного рішення щодо придатності чи непридатності для проживання житлової нерухомості позивача є протиправними, що і призвело до прийняття протиправного податкового повідомлення-рішення відповідачем, які разом і порушили права позивача, оскільки без даного рішення, щодо непридатності житла для проживання було нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і стягнуто в подальшому судовим рішенням.

Згідно з частиною першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд звертає увагу, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатньо доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому вважає, що їх слід задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн., отже такі понесені витрати підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 26.02.2018 № 24960-560/31.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) понесені судові витрати в розмірі 768(сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Київській області (код ЄДРПОУ - 39393260).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.