Справа № 300/467/20
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2020 р. справа № 300/467/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Боршовського Т.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяни Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни (надалі - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л., всупереч вимог частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 60430417 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 97450,52 грн. Обґрунтовуючи протиправність зазначеної постанови від 28.10.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60430417 позивач зазначив, що згідно з частиною 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Так, місце проживання позивача: АДРЕСА_1 . Натомість виконавчим округом приватного виконавця Павелків Т.Л. визначено місто Київ, в якому позивач ніколи не проживав та не має майна. За вказаних обставин, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. безпідставно прийняла до виконання виконавчий документ, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019 підлягає скасуванню. Також позивач просив суд поновити строк звернення до суду з цим позовом, оскільки про існування постанови про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019 ОСОБА_1 дізнався після накладення арешту на його рахунок у банку.

Ухвалою суду від 02.03.2020 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків. Позивач у вказаний в ухвалі строк усунув недоліки.

17.03.2020 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначеними статями 268, 269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

23.03.2020 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання позивача від 20.03.2020, в якому ОСОБА_1 просив суд здійснювати розгляд справи № 300/467/20 без його участі.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. в судове засіданні 25.03.2020 не з`явилася. 23.03.2020 на електронну пошту Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. про перенесення судового засідання (а.с. 67). Суд відклав розгляд справи на 31.03.2020.

30.03.2020 на електронну пошту Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. на позовну заяву та копії матеріалів виконавчого провадження № 60430417. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позову з тих підстав, що виконавче провадження № 60430417 відкрито відповідно до приписів статей 19, 24 Закону України "Про виконавче провадження". Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. зазначила, що грошові кошти на рахунках у банках є майном згідно з статтею 190 Цивільного кодексу України. В даному випадку, в ОСОБА_1 відкритий картковий рахунок в АТ «Банк Форвард», який територіально знаходиться в м. Києві. Таким чином, на думку відповідача, правомірно прийнято виконавчий документ за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: місто Київ, вулиця Саксаганського, 105. Окрім цього, відповідач повідомив суд, що відповідно до вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. було направлено лист на адресу ОСОБА_1 з постановою про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням. Відповідач просила суд в задоволенні позову відмовити.

Суд зазначає, що особливості подання заяв по суті справи в окремих категоріях адміністративних справ визначені статтею 269 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), відповідно до частини 1 якої, у справах, визначених, в тому числі, статтею 287 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Копії позовної заяви та доданих до неї документів направляються відповідачу й іншим учасникам справи на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - електронною поштою, якщо така відома суду, або надаються для ознайомлення в судовому засіданні (частина 2 статті 269 КАС України).

Отже, повідомлення сторін про розгляд даної справи, зокрема визначеної статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено вчасно, оскільки такі правовідносини врегульовані спеціальною статтею 269 КАС України.

Згідно з частиною 4 статті 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі. Частиною 3 статті 268 КАС України визначено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина 4 статті 229 КАС України).

Таким чином, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін чи їх представників, повідомлених належним чином про місце, дату й час розгляду справи на підставі поданих сторонами доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначених статтями 268, 269, 271, 287 КАС України, дослідивши письмові докази, судом встановлено таке.

04.10.2019 Акціонерне товариство «Банк Форвард» як стягував звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни з заявою № 1/1/4 - 1099/773 про примусове виконання рішення, а саме: виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 97450,52 грн.

28.10.2019 на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження № 60430417, що підтверджується відомостями з Автоматизованої системи виконавчого провадження (а.с. 28) та матеріалами виконавчого провадження № 60430417, копії яких долучено до відзиву на позовну заяву.

Як зазначив ОСОБА_1 в позовній заяві, після отримання повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» про призупинення операцій за рахунками позивача згідно постанови про накладення арешту, ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Однак позивачу повідомили, що відносно нього виконавчі провадження Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби не відкривав. Згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження ОСОБА_1 дізнався, що виконавче провадження № 60430417 відкрито приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. 28.10.2019.

Вважаючи зазначену постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019 протиправною, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Щодо строків звернення до суду з цим позовом, то суд вказує на таке.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, в тому числі строки звернення до суду, визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Ухвалою від 17.03.2020 про відкриття провадження Івано-Франківський окружний адміністративний суд витребував в приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни, окрім відзиву на позов: докази направлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019; копію матеріалів виконавчого провадження № 60430417.

На виконання відповідачем вимоги ухвали від 17.03.2020 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. у відзиві зазначила, що на адресу Борисова А.В. направила лист з постановою про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням № 233.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Таким чином, документи виконавчого провадження надсилаються за адресою місця проживання чи перебування або місцезнаходження, зазначеною у виконавчому документі.

В даному випадку, відповідач зазначила, що на адресу Борисова А.В. направила лист з постановою про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням № 233, в підтвердження чого суду подано список згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів. Однак згідно відомостей установи зв`язку «Укрпошта» поштове відправлення № 233 не зареєстроване в системі. Вказані обставини не дають можливість суду встановити факт надіслання позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019 та її отримання ОСОБА_1 .

При цьому, інших доказів направлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019 за адресою місця проживання позивача: АДРЕСА_1 , відповідач суду не надав.

В свою чергу позивач зазначив, що дізнався про існування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019 з офіційного сайту Міністерства юстиції України лише 24.02.2020 року, після того як 23.02.2020 отримав від АТ КБ «ПриватБанк» повідомлення про призупинення операцій за рахунками позивача згідно постанови про накладення арешту (а.с. 6).

За вказаних обставин, в суду немає будь-яких об`єктивних даних про те, що позивач знав про вказану постанову відповідача до 23.02.2020 року.

Зважаючи на те, що відповідач не надав суду належних доказів направлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019 та її отримання позивачем, чи неотримання з незалежних від відповідача причин, а тому суд вважає, що саме з 23.02.2020 обчислюється десятиденний строк звернення до суду з цим позовом.

Позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019 надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 27.02.2020 поштовим зв`язком. Згідно відбитку штампу на конверті, поштове відправлення здано до установи зв`язку для відправлення 25.02.2020 (а.с. 13). Тобто в межах десятиденного строку звернення до суду, який обчислено в даній справі з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а саме: 23.02.2020.

З врахуванням 10-денного строку на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, за відсутності в суду даних про те, що позивач володів інформацією про виконавче провадження № 60430417, висновок суду про те, що ОСОБА_1 міг раніше знати про порушення його прав внаслідок прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.10.2019, буде занадто формальним та таким, що грунтується на припущеннях. Отже, за таких обставин справи, суд вважає що застосування наслідків пропуску строку звернення до суду, передбачених процесуальним законом у вигляді залишення позову без розгляду, можливе, але за умови дотримання розумного балансу між способом і наслідками такого застосування та цілями, з якими закон пов`язує необхідність їх застосування. Дійсно дотримання строків звернення до суду має метою сприяти належному здійсненню правосуддя, правовій визначеності в спірних правовідносинах, дисциплінувати сторін. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином, що буде порушена сама його сутність. За відсутності доказів пропуску строку звернення до суду, суд вважає, що застосування процесуального інституту залишення позову без розгляду в зв`язку з пропуском такого строку буде не пропорційним меті обмеження права позивача доступу до суду та суперечитиме самій суті такого права. Отже, навіть за незначного сумніву суду щодо обставин чи міг позивач знати раніше за 23.02.2020 року про прийняття відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019, враховуючи відсутність будь-яких даних, що позивач знав про виконавче провадження до вказаної дати та міг оскаржити постанову, - висновок суду про пропуск строку звернення до суду з цим позовом буде необгрунтованим та позбавлятиме права особи на доступ до суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з цим позовом.

Щодо правомірності постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019, то суд зазначає таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статі 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчі написи нотаріусів віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 3 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону України "Про виконавче провадження" у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру приватних виконавців України, виконавчим округом приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни визначено: м. Київ.

Частиною 1 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Згідно з частиною 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, частиною 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру приватних виконавців України, виконавчий округ, на території якого відповідач здійснює діяльність є м. Київ, тоді як місце проживання боржника (позивача) є місто Івано-Франківськ.

Пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Щодо доводів відповідача про наявності у позивача рахунків в банківській установі, яка територіально знаходиться в м. Києві, суд зазначає таке.

Приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, відповідач дійшла висновку, що безготівкові кошти боржника, які перебувають на рахунку у банку, є об`єктом права власності. Так, приватний виконавець Павелків Т.Л. у відзиві зазначила, що аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 10.09.2018, справа № 905/3542/15.

Верховний Суд у вищевказаній постанові, дійшов висновку, що безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку. Відкинути цю юридичну фікцію, як того вимагає скаржник, у цій справі означало б, що безготівкові кошти є недосяжним для звернення на них стягнення, оскільки слід було б визнати, що вони одночасно всюди і ніде не знаходяться, тобто не мають місцезнаходження, інформація про яке є необхідною при вчиненні виконавчих дій і зазначається під час арешту цього майна. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, у якому відкрито відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка закріплена також у Законі України "Про виконавче провадження", у якому йдеться про "кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках".

Таким чином, Верховним Судом звернута увага саме на момент звернення до стягнення грошових коштів, що перебувають на рахунках у банках.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За частинами 1 та 2 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Таким чином, Закон України "Про виконавче провадження" вирізняє майно боржника: майно як таке, що підлягає державній реєстрації з метою встановлення його місцезнаходження та примусової реалізації, інше майно, а також кошти не залежно від того зберігаються вони на рахунках у банківській установі чи отриманні у вигляді заробітної плати, пенсії, стипендії і в інший спосіб або зберігаються у власності боржника.

При цьому, якщо законодавець у Законі України "Про виконавче провадження" вживає термін "майно", поширюючи його значення на "кошти", то термін "кошти" відображається в дужках чи пов`язується змістом у відповідному реченні.

Натомість у частині 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" термін "майно" вжито без вказівки про кошти.

Отже виконання рішення за місцезнаходженням майна, в розумінні вимог частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", не передбачає можливості виконання рішення за місцезнаходженням коштів, що відповідачем і не досліджувалося, а в свою чергу трактувалося як "місце реєстрації центрального офісу банківської установи".

Суд вважає, що положення частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", що стосуються виконання рішення за місцезнаходженням майна, розроблені для найбільш швидкого та ефективного доступу державного (приватного) виконавця до майна, з метою його опису та примусової реалізації, натомість арешт коштів на рахунках не вимагає особистої присутності державного (приватного) виконавця та може бути здійснений навіть за умови значної віддаленості установи банку. Окрім цього, таке застосування відповідачем частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" взагалі нівелює принцип територіальної підвідомчості примусового виконання рішень, так як переважна більшість центральних відділень банківських установ зареєстровані в місті Києві.

Таким чином, частина 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" не поширює свою дію на грошові кошти, що знаходяться на рахунках банківських установ.

Також суд звертає увагу на те, що саме існування відкритих банківських рахунків не підтверджує факту перебування на цих рахунках грошових коштів.

Щодо доводів відповідача про наявність лиса-роз`яснення Міністерства юстиції України №23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018 року, то суд зазначає, що зміст такого листа Міністерства юстиції Україна має виключно рекомендаційний характер для застосування в роботі, зокрема, приватними виконавцями та не є джерелом права.

Таким чином, приватний виконавець Павелків Т.Л. була зобов`язана згідно з вимогами пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення. Однак відповідач всупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження" прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Презумпція винуватості, встановлена частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

В даному випадку, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. не надала суду будь-яких доказів того, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019 прийнята відповідачем на підставі закону, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, з врахуванням права позивача на участь в прийнятті рішення.

З огляду на вказане, постанова приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019 є протиправною та підлягає скасуванню.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяни Леонідівни належить задовольнити: визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано квитанцію № 0.0..1 від 13.03.2020 про сплату судового збору в розмірі 840,80 грн.

З огляду на задоволення позову, позивачу належить відшкодувати за рахунок приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяни Леонідівни 840,80 грн. судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 60430417 від 28.10.2019.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяни Леонідівни (реєстраційний номер облікової картки платника податків , вулиця Юрія Поправки, 6, офіс 15, місто Київ, 02094) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павелків Тетяни Леонідівни, реєстраційний номер облікової картки платника податків , вулиця Юрія Поправки, 6, офіс 15, місто Київ, 02094.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.