Справа № 616/80/20
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

30 березня 2020 р. Справа № 616/80/20

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мельников Р.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Сектору державної реєстрації Близнюківської РДА Харківської області про визнання неправомірними дій та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Великобурлуцького районного суду Харківської області із адміністративним позовом до Сектору державної реєстрації Близнюківської РДА Харківської області, в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача при прийнятті рішення та внесенні запису в реєстр на право оренди його земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0014, що розташована за адресою: Харківська область, Близнюківський район, с/рада Софіївська при відсутності необхідних підстав та документів для проведення реєстрації відповідно до вимог ст.16 п.10 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 26693390 від 02 грудня 2015 року на право оренди землі.

Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 26.02.2020 року адміністративну справу за вищевказаним позовом передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

23 березня 2020 року зазначена справа надійшла до Харківського окружного адміністративного суду.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду заявлено позовні вимоги про визнання неправомірними дій відповідача при прийнятті рішення та внесенні запису в реєстр на право оренди його земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0014, що розташована за адресою: Харківська область, Близнюківський район, с/рада Софіївська при відсутності необхідних підстав та документів для проведення реєстрації відповідно до вимог ст.16 п.10 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 26693390 від 02 грудня 2015 року на право оренди землі.

Зі змісту позову вбачається, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер :02:001:0014, що розташована за адресою: Харківська область, Близнюківський район, с/рада Софіївська, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХР №030229, виданого 29.12.2002 року.

В той же час, з наявної в матеріалах справи копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №48929499 від 02.12.2015 року вбачається, що реєстр речових прав на нерухоме майно містить інформацію про реєстрацію речового права на підставі договору оренди землі, серія та номер б/н, виданого 01.10.2007 року, видавник: орендодавець ОСОБА_1 , орендар ФГ «ВІОЛ-АГРО», а також додаткової угоди, серія та номер: б/н, виданого 30.10.2015 року, видавник: орендодавець ОСОБА_1 , орендар ФГ «ВІОЛ-АГРО». Зазначені відомості внесено до реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятого державним реєстратором Близнюківського районного управління юстиції Харківської області Мацюк Тетяною Тарасівною, індексний номер: 26693390 від 02.12.2015 року, яке є спірним у даній справі.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що оскаржувані у даній справі дії та рішення державного реєстратора про реєстрацію іншого речового права, підлягає, на думку позивача, скасуванню оскільки у державного реєстратора були відсутні підстави для проведення такої реєстрації з огляду на те, що в якості підстави для виникнення іншого речового права вказано на додаткову угоду від 01.10.2015 року з орендарем Фермерське господарство «ВІОЛ-АГРО», яку позивач з орендарем не складав та не підписував.

Зазначені обставини, що фактично спричинили, на думку позивача, порушення його прав свідчать про наявність підстав для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 26693390 від 02 грудня 2015 року на право оренди землі.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Між тим, оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірного майна має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Суд зазначає, що спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення про державну реєстрацію додаткової угоди до договору оренди, державний реєстратор не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Як самостійно зазначено позивачем у адміністративному позові спірне рішення було прийнято відповідачем на підставі заяви ОСОБА_2 , що свідчить про обставини того, що прийняте оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Отже, позивач не був заявником стосовно оскаржуваної реєстраційної дії, тобто останню було вчинено за заявою іншої особи, а відтак такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію з дотриманням вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, записи в державному реєстрі прав.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що спір у цій справі не є публічно-правовим, а оскарження позивачем державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди землі від 30.10.2015 року безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо права власності позивача із особою, яка не заперечує законності дій по проведенню державної реєстрації договору оренди. Вказане свідчить про те, що такий спір має приватноправовий характер. З огляду на суб`єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.09.2018 року у справі №823/2042/16.

При цьому, позивач не маючи на меті висування вимоги щодо визнання свого права на земельну ділянку, в той же час порушує питання правомірності укладення цивільно-правової угоди, на підставі якої відбулась реєстраційна дія, а отже визначальним є питання надання оцінки такій угоді.

З огляду на вказане слід дійти висновку, що скасування рішення державного реєстратора про проведення реєстраційної дії за додатковою угодою до договору оренди землі, обов`язково буде впливати на майнові права особи, щодо якої ці реєстраційні дії скасовано.

Суд зазначає, що згідно із положеннями частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що спір пов`язаний із реалізацією цивільного права фізичної особи, згідно зі статтею 19 ЦПК України розглядається в порядку цивільного судочинства.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.04.2018 року у справі №817/1048/16.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що даній спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Отже, суд зазначає, що враховуючи вищезазначене в даному випадку наявний спір про право між позивачем та юридичною особою, за заявою якої вчинено зазначену державну реєстрацію, а відтак останній слід вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Суд зазначає, що відповідно до п.1 ч. ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 170, 243, 248, 250, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Сектору державної реєстрації Близнюківської РДА Харківської області про визнання неправомірними дій та скасування рішення.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутись із відповідним позовом до відповідного місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.