Справа № 200/3161/20-а
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

25 березня 2020 р. Справа №200/3161/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Лазарєв В.В., розглянувши позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приморській відділ державної виконавчої служби про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області в якій просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області щодо самостійного внесення до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про ОСОБА_1 , як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат); 2) зобов`язати відповідача видалити з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості про ОСОБА_1 як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат); 3) визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Донецькій області щодо винесення Вимог про сплату боргу (недоїмки): №Ф-408813-46 від 05 липня 2019 року на суму 7413,14 грн.; №Ф-408813-46 від 04 вересня 2019 року на суму 8331,20 грн.; №Ф-408813-46 від 09 жовтня 2019 року на суму 7413,14 грн.; №Ф-408813-46 від 19 листопада 2019 року на суму 9249,22 грн.; №Ф-408813-46 від 10 грудня 2019 року на суму 8331,12 грн.; №Ф-408813-46 від 14 січня 2020 року на суму 7413,02 грн.; №Ф-408813-46 від 13 лютого 2020 року на суму 9128,10 грн.; №Ф-408813-46 від 04 березня 2020 року на суму 8089,00 грн.; №Ф-408813-46У від 05 липня 2019 року на суму 7413,14 грн. 4) скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки): №Ф-408813-46 від 05 липня 2019 року на суму 7413,14 грн.; №Ф-408813-46 від 04 вересня 2019 року на суму 8331,20 грн.; №Ф-408813-46 від 09 жовтня 2019 року на суму 7413,14 грн.; №Ф-408813-46 від 19 листопада 2019 року на суму 9249,22 грн.; №Ф-408813-46 від 10 грудня 2019 року на суму 8331,12 грн.; №Ф-408813-46 від 14 січня 2020 року на суму 7413,02 грн.; №Ф-408813-46 від 13 лютого 2020 року на суму 9128,10 грн.; №Ф-408813-46 від 04 березня 2020 року на суму 8089,00 грн.; №Ф-408813-46У від 05 липня 2019 року на суму 7413,14 грн.

Вивчивши подані матеріали, суддя дійшов висновку, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зміст наведеної норми свідчить про те, що КАС України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Водночас відносини щодо строків звернення до адміністративного суду регулюються не тільки нормами КАС України, а й іншими законами України.

Спеціальним законом, яким врегульовано спірні правовідносини є Закон № 2464-VI від 8 липня 2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

За положеннями частини другої статті 2 Закону № 2464-VI, виключно цим Законом визначаються зокрема принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Завдання та функції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, яким за положеннями статті 1 Закону № 2464-VI є орган доходів і зборів та його територіальні органи (в частині адміністрування єдиного внеску), права та обов`язки органів доходів і зборів визначені статтями 12, 13, 14 Закону № 2464-VI.

Відтак, облік платників єдиного внеску, їх права та обов`язки, порядок нарахування, обчислення і строки сплати єдиного внеску, його розмір, повноваження органів доходів і зборів, а також відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску визначає виключно Закон № 2464-VI.

В силу вимог пункту 4 частини першої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Згідно з абз. 3, 4 частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску (абз. 6 частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI).

Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску (абз. 7 частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI).

Відповідно до абз.9 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI, у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Отже вказаними положеннями визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманою вимогою, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 802/983/18-а, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-408813-46 від 05 липня 2019 року; №Ф-408813-46 від 04 вересня 2019 року; №Ф-408813-46; №Ф-408813-46 від 19 листопада 2019 року; №Ф-408813-46 від 10 грудня 2019 року; №Ф-408813-46 від 14 січня 2020 року; №Ф-408813-46 від 13 лютого 2020 року; №Ф-408813-46 від 04 березня 2020 року; №Ф-408813-46У від 05 липня 2019 року.

З відповідним позовом ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду 17.03.2020 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції. Тобто, позивачем пропущений десятиденний строк звернення до суду із даним позовом.

Так, з аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

В силу приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 16 квітня 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейський Суд з прав людини зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справах: «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13 грудня 2011 року по справі №17-рп/2011 також визначив, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, позивачу необхідно надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із відповідними доказами в обґрунтування поважності причин пропуску такого строку або докази, які свідчать про не порушення строків звернення до суду.

У відповідності до частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частина 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VI зі змінами та доповненнями(далі Закон № 3674) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до адміністративного суду адміністративного позову фізичною особою або фізичною особою - підприємцем майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. За подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, справляється судовий збір за ставкою 1 розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

У відповідності до частини 3 статті 6 Закону № 3674, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Окрім того за подання даного позову повинен бути сплачений судовий збір за оскарження кожної вимоги про сплату боргу окремо.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено позовні вимоги майнового характеру про скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) та позовну вимогу немайнового характеру про зобов`язати відповідача видалити з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості про ОСОБА_1 як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання даної позовної заяви, складає 8408 грн. а саме: за оскарження вимог про сплату боргу №Ф-408813-46 від 05 липня 2019 року на суму 7413,14 грн. - 840,80 грн.; №Ф-408813-46 від 04 вересня 2019 року на суму 8331,20 грн. - 840,80 грн.; №Ф-408813-46 від 09 жовтня 2019 року на суму 7413,14 грн. - 840,80 грн.; №Ф-408813-46 від 19 листопада 2019 року на суму 9249,22 грн. - 840,80 грн.; №Ф-408813-46 від 10 грудня 2019 року на суму 8331,12 грн. - 840,80 грн.; №Ф-408813-46 від 14 січня 2020 року на суму 7413,02 грн. - 840,80 грн.; №Ф-408813-46 від 13 лютого 2020 року на суму 9128,10 грн. - 840,80 грн.; №Ф-408813-46 від 04 березня 2020 року на суму 8089,00 грн. - 840,80 грн.; №Ф-408813-46У від 05 липня 2019 року на суму 7413,14 грн. - 840,80 грн.; та за вимогу немайнового характеру 2102,00 грн.

Додатково суд зазначає, що Верховний Суд в ухвалі від 14.05.2018 у справі №818/1229/17 залишив без змін ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 04.09.2017, якою позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з тим, що судовий збір за оскарження податкових повідомлень-рішень сплачений не у повному обсязі та зазначив, що в разі незгоди з винесеним податковим органом податковим повідомленням-рішенням як таким та подання позову про його скасування позивач зобов`язаний сплатити судовий збір за ставкою, передбаченою для майнового спору. При цьому, як вбачається з даної ухвали Верховного Суду, судовий збір обраховувався за кожне податкове повідомлення-рішення окремо.

У порушення вказаних вимог позивачем до позовної заяви додано документ про сплату судового збору у розмірі 1681,60 грн.

Таким чином, з урахуванням часткової сплати позивачу необхідно надати до суду документ про сплату судового збору на суму 7987,60 грн. (реквізити сплати: р/р UA4005075, отримувач коштів: Слов`янське УК/м.Слов`янськ/22030101, код отримувача за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу за подання адміністративного позову: «Судовий збір за позовом (найменування позивача), Донецький окружний адміністративний суд»).

Згідно з частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приймаючи до уваги вищенаведене, позовна заява підлягає залишенню без руху із наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із відповідними доказами в обґрунтування поважності причин пропуску такого строку або докази, які свідчать про не порушення строків звернення до суду, документу про сплату судового збору на загальну суму 7987,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 122, 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приморській відділ державної виконавчої служби про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) - залишити без руху і встановити позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом надання:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із відповідними доказами в обґрунтування поважності причин пропуску такого строку або докази, які свідчать про не порушення строків звернення до суду;

- документу про сплату судового збору на загальну суму 7987,60 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Лазарєв