Справа № 727/2258/20
Суддя: Кодрян Л. І.
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/2258/20
Провадження № 2-а/727/45/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді - Кодрян Л.І.

за участю секретаря - Кицинюка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3, взводу №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Кошай Світлани Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до до інспектора роти №3, взводу №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Кошай Світлани Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Вказує, що постановою серії ДП18 №465641 від 13.02.2020 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а дії інспектора поліції при винесені вказаної постанови неправомірними.

В обґрунтування позову зазначає, що рухаючись по вул. Головній в напрямку центру мав намір здійснити поворот ліворуч на вул.Щербанюка, для чого зайняв ліву смугу та увімкнув сигнал повороту ліворуч, однак увімкнувся червоний сигнал світлофору і він зупинився. В правому ряду біля нього були машини, які також очікували увімкнення зеленого сигналу світлофору. Вказує, що в цей час почув сигнал сирени позаду нього, однак зупинитися біля правого краю проїзної частини не було можливості, так як машини стояли в дві колони, і він максимально прижався до колони праворуч і не здійснював вже маневр щодо повороту ліворуч, що забезпечило безперешкодний проїзд.

Посилається на те, що під час розгляду справи на місці бажав ознайомитись з доказами, які надали підстави інспектору поліції звинувачувати його у вчиненні адміністративного правопорушення, в чому йому було відмовлено, а також не було надано копії постанови.

Вказує, що в порушення вимог законодавства відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та обставин, вказаних у постанові не було наведено ні в самій постанові, ні йому особисто жодних доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення. Зазначає, що відсутнє будь-яке підтвердження факту ненадання переваги спеціальному транспорту, а тому і факту вчинення ним адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП18 №465641 від 13.02.2020 року за ч.3 ст.122 КУпАП.

Ухвалою суду від 12 березня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, представник відповідача подала до суду відзив, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Заперечуючи щодо позову відповідач зазначає, що вимоги адміністративного позову є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства. Вказує на те, що позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Посилається на те, що процес розгляду справи про адміністративне правопорушення було зафіксовано за допомогою нагрудної камери поліцейського, що є підтвердженням правомірності дій відповідача. Зазначає, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Вказує на те, що інспектор поліції мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу, пред`явив законну та обґрунтовану вимогу щодо надання документів передбачених законодавством, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Вважає, що постанова серії ДП18 №465641 від 13.02.2020 року обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством, а доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП18 №465641 від 13.02.2020 року, винесеної інспектором взводу №1 роти №3 БУПП в Чернівецькій області ДПП, лейтенантом поліції Кошай Світланою Володимирівною, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом PEUGEOT PARTNER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 10.02.2020 року о 10 год. 30 хв. в м.Чернівці по вул. Головній, 155 при наближенні транспортного засобу, державний номерний знак НОМЕР_2 , з увімкненим проблисковим маячком синього (червоного) кольору та спеціальним звуковим сигналом не зупинився біля правого краю проїзної частини, щоб надати та забезпечити безперешкодний проїзд, чим порушив п.п. 3.2 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п.3.2 ПДР України у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар. Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП адміністративним правопорушенням є ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Статтею 258 КУпАП, а також Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення без складання відповідного протоколу відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Інспектором поліції Кошай С.В., яка є посадовою особою Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складався на підставі ч.2 ст.258 КУпАП, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розглянута на місці вчинення правопорушення згідно ч.4 ст.258 КУпАП, що є правомірним. Проте, це не звільняє відповідача від обов`язку довести законність та обґрунтованість прийнятого нею рішення.

Таким чином, поліцейський, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинна була зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, з`ясувати всі обставини, передбачені ст.280 КУпАП.

Крім цього, згідно роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року (із змінами, внесеними Постановою Верховного Суду № 18 від 19.12.2008) зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд вважає, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності складання оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення. Також у постанові серії ДП18 №465641 від 13.02.2020 року не зазначено мотивів відхилення доводів ОСОБА_1 щодо не вчинення ним правопорушення.

З наданого відповідачем до суду відеозапису встановлено, що до вказаного в оскаржуваній постанові транспортного засобу наближався автомобіль з увімкненим звуковим сигналом. Проте, з відеозапису не вбачається, що до автомобіля PEUGEOT PARTNER, р.н. НОМЕР_1 , наближався транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком синього, червного або синього і червоного кольору. З відеозапису не вбачається, що водій ОСОБА_1 не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався з увімкненим спеціальним світловим або звуковим сигнальним пристроєм. Також з відеозапису встановлено, що позивач пояснив інспектору поліції, що почувши звуковий сигнал з метою надання переваги в русі він одразу ж зупинився, наскільки це можливо прижавшись до правого краю проїзної частини, проте там вже стояв інший автомобіль, після чого автомобіль зі звуковим сигналом безперешкодно проїхав, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає.

Суд також враховує, що у оскаржуваній постанові інспектор поліції, здійснюючи опис суті та обставин адміністративного правопорушення, не зазначив, якому саме транспортному засобу із увімкненим проблисковим маячком водій не надав перевагу в русі, до яких аварійно-рятувальних служб відноситься зазначений транспортний засіб, а також якого кольору був проблисковий маячок.

Окрім того, у постанові серії ДП18 №465641 від 13.02.2020 поліцейським зазначено, що ОСОБА_1 порушив п.3.2 ПДР України, однак не вказано частину пункту 3.2 ПДР України, що виключає можливість з`ясувати, яке саме правопорушення вчинив водій транспортного засобу та чи підпадає воно під кваліфікацію ч.3 ст.122 КУпАП.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, висловлюючи правову позицію у подібних правовідносинах, у постанові від 26 квітня 2018 року по справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшуковування доказів винуватості особи.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» оцінюючи докази та приймаючи рішення, суду необхідно керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», згідно якого доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в порушення вищезазначених вимог закону щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення не доведено факт наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 20, 77, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3, взводу №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Кошай Світлани Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП18 №465641 від 13.02.2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в строки передбачені ст.286 КАС України та в порядку ст.297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 25 березня 2020 року.

Суддя Л.І. Кодрян