Справа № 389/214/20
Суддя: Ябчик Н. М.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

20.03.2020 Провадження №2-а/389/6/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2020 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Ябчик Н.М.

за участю секретаря судового засідання Данильчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 УПП в Луганській області Козинки Сергія Борисовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , 28 січня 2020 року звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону №1 УПП в Луганській області Козинки Сергія Борисовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1003935 від 21 березня 2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., справу закрити. Також подав клопотання про поновлення строку на оскарження постанови.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що має право та керує транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності з 02 лютого 1995 року. У січні 2020 року з постанови державного виконавця Знам`янського МРВ ДВС Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), отриманої поштовим відправленням, дізнався про існування щодо нього виконавчого провадження ВП №59793988 про стягнення штрафу у розмірі 850 грн. за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, де стягувачем є Управління патрульної поліції у Луганській області. Після зазначеного отримавши у виконавчій службі копію постанови серії ЕАВ №1003935 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, з її змісту дізнався, що 21 березня 2019 року о 17 годині 32 хвилини водій Голіков Василь Костянтинович, посвідчення водія серії НОМЕР_2 , пересуваючись по вулиці Сметаніна в місті Сєверодонецьк Луганської області на транспортному засобі Hyundai Getz, державний номерний знак НОМЕР_3 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушив п.9.2.6 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП. З даною постановою він не згоден та повістю заперечую як факт скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП так і факт перебування у день складання оскаржуваної постанови у місті Сєверодонецьк Луганської області. Вказує, що ніколи не відвідував Луганську область та ніколи не володів і не користувався транспортним засобом Hyundai Getz, державний номерний знак НОМЕР_3 , постанова підписана іншою особою. Вважає, що при складанні постанови про накладення адміністравтиного стягнення серії ЕАВ №1003935, за кермом автомобілю Hyundai Getz, державний номерний знак НОМЕР_3 , перебувала інша, невідома йому особа, можливо та, що у 2004 році у місті Києві викрала в нього сумку, в якій перебували його документи, можливо всі ці роки невстановлена особа, проживає по його документам та під його ім`ям, або користується ними у зручних для себе випадках. Лише ця обставина може якось пояснити факт складання щодо особи з його іменем, ім`ям та по-батькові у місті Сєверодонецьк Луганської області оскаржуваної постанови.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, посилається на те, що про оскаржувану постанову дізнався лише у січні 2020 року з постанови державного виконавця Знам`янського МРВ ДВС Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про її винесення взагалі не знав.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, надіслав заяву в якій заперечував щодо задоволення позову та просив розглядати справу за його відсутності. Вказав, що відеозапис правопорушення не зберігся, на підтвердження чого надав відповідний рапорт.

Щодо заявленого позивачем клопотання про поновлення пропущенного строку звернення до суду з позовом, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З наданих позивачем доказів вбачається, що останнім пропущено визначений законом процесуальний строк звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом з поважної причини, оскільки про наявність оскаржуваної постанови позивач дізнався лише у січні 2020 року після отримання її копії у відділі ДВС. Після чого він 28 січня 2020 року звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За викладених обставин, суд вважає, що підстави пропуску позивачем строку на звернення до суду із зазначеним позовом є поважними та підтверджуються належними доказами, а тому клопотання позивача про поновлення зазначеного строку, відповідно до ст.123 КАС України, підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи щодо суті спору, судом встановлено наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2).

Як вбачається з матеріалів справи, 21 березня 2019 року інспектором роти №3 батальйону №1 УПП в Луганській області Козинка С.Б. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1003935, відповідно до якої на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за те, що він 21 березня 2019 року о 17 годині 32 хвилини пересуваючись по вулиці Сметаніна в місті Сєверодонецьк Луганської області на транспортному засобі Hyundai Getz, державний номерний знак НОМЕР_3 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушив п. 9.2.б ПДР України.

Позивач зазначає про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, вказує, що ніколи не керував транспортним засобом Hyundai Getz, державний номерний знак НОМЕР_3 та ніколи не перебував у Луганській області.

Згідно з п.9.2.б ПДР України - водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення іншого органу (посадової особи) може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно зі ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.4 розділу 1 вказаної Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п.п. 1, 2 розділу 3 вказаної Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч.2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При вирішенні даного спору, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, у разі наявності заперечень щодо адміністративного позову, суб`єкт владних повноважень повинен, шляхом надання належних та допустимих доказів, довести правомірність своїх дій чи рішень.

Жодних доказів, на спростування доводів позивача, а відтак які б свідчили про те, що останнй порушив п.п.9.2.б ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, відповідачем суду не надано.

Згідно зі ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідач не довів правомірність свого рішення, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, доводи позивача щодо відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем не спростовані.

За таких обставин, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, а відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд вважає, що постанова інспектора роти №3 батальйону №1 УПП в Луганській області Козинки С.Б. у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1003935 від 21 березня 2019 року підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.139 КАС України, суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 9, 72, 77, 90, 242, 244-246, 257-263, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕАВ №1003935 від 21 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач - інспектор роти №3 батальйону №1 УПП в Луганській області Козинка Сергій Борисович, місце знаходження: вул.Штейгерська, буд.8 м.Лисичанськ Луганської області.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.М. Ябчик