Справа № 671/1957/19
Суддя: Ніколова С. В.
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 671/1957/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому посилається на те, що 22 жовтня 2019 року інспектором 1 батальйону роти УПП Хмельницькій області Заворітним Д.Р. винесено постанову серії ЕАК № 1654138, якою до нього застосовано адміністративні стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. А саме, за те, що він 22 жовтня 2019 року на автодорозі М12 213 км керував автомобілем марки ГАЗ-2705, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якого на одній осі, а саме на задній були шини з різним малюнком протектора, чим порушив п. 31.4.5 г ПДР. Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та необґрунтованою і підлягає скасуванню. Вказує, що інспектор поліції спочатку звинуватив його у керуванні транспортним засобом без ввімкнення відповідних зовнішніх світлових приладів, що стало причниною зупинки автомобіля. Після наданих ним, позивачем, пояснень і перевірки роботи світлових приладів, інспектор почав проводити огляд автомобіля для виявлення інших порушень і вказав на те, що шини на задній осі автомобіля мають різний малюнок. Вважає, що інспектор поліції всуперечи вимогам чинного законодавства не зафіксував належним чином порушення, яке поставив йому у вину, в тому числі із залученням сторнніх незацікавлених осіб, не прийняв до уваги його заперечення, а також не надав можливості отримати належну правову допомогу. А тому вважає, що його притягнуто до відповідальності неправомірно та просить скасувати оскаржувані ним постанови.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити позов з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача у відзиві проти позову заперечує, просить відмовити в позові, посилаючись те, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення зафіксовано шляхом здійснення відеозапису на нагрудний відеореєстратор поліцейського.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII Про дорожній рух встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2019 року інспектором 1 батальйону роти УПП Хмельницькій області Заворітним Д.Р. винесено постанову серії ЕАК № 1654138 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Згідно змісту даної постанови, позивача притягнуто до відповідальності за те, що він 22 жовтня 2019 року о 09 год. 59 хв. на автодорозі М12 213 км 700 м керував транспортним засобом ГАЗ-2705, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якого на одній осі, ас аме на задній, були шини з різним малюнком протектора, чим порушив п. п. 31.4.5 г ПДР. У зв`язку з цим до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення зокрема за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до пп. г п. 31.4.5 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 4 статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження вчинення позивачем зазначеного вище адміністративного правопорушення відповідач надав суду диск із відеозаписом із нагрудної відеокамери поліцейського та скріншот, зроблений із даного відеозапису.

Вирішуючи питання про прийняття даного доказу, суд враховує наступне.

Положення Закону України Про національну поліцію надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Верховний Суд у Постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення та щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.

Водночас, приписами частини третьої статті 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства, зокрема статті 74 КАС України, відеозапис з нагрудного відеореєстратора не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення та не береться судом до уваги як доказ, одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

З дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що відповідачем по справі візуально порівнювались малюнки протектора, однак в постанові відповідач, констатуючи різний малюнок протектора на шинах, не вказує до яких саме різних типів або видів належать малюнки, тобто, чітко не формулює порушення.

Із відеозапису вбачається, що візуально шини є різними, однак, у постанові належним чином не зафіксовано усіх необхідних даних про те, в чому полягає різниця (у типу малюнку протектора чи в малюнку протектора).

При цьому суд приймає до уваги, що за змістом пп. г п. 34.1.5 ПДР України різний тип малюнку протектора на шинах однієї вісі є порушенням лише для вантажного автомобіля, а різний малюнок протектора - для легкового автомобіля.

З огляду на наведене, наданий відповідачем відезапис та скріншот із відеозапису не є беззаперечним та належним доказом вчинення ОСОБА_1 порушення пп. "г" п.31.4.5 ПДР.

Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення відповідачем не надано. Зокрема, відповідач, встановши технічні несправності, з якими експлуатація транспортних засобів забороняється, повинен був скласти відповідний акт перевірки КТЗ.

Також в судовому засіданні не встановлено обставин на підтвердження того, що транспортний засіб під керуванням позивача був зупинений на підставі достатніх правових підстав.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що вказані у оскаржуваній постанові обставини порушення правил дорожнього руху не можуть бути взяті до уваги, оскільки беззаперечних та належних доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, посадова особа не надала, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72-76, 243, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1654138 від 22 жовтня 2019 року, винесену інспектором роти № 3 БУПП в Хмельницькій області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду безпосередньо, або через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повна постанова складена 24.02.2020 року.

Суддя: