Справа № 640/22066/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/70
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 березня 2020 року № 640/22066/18

За позовом ОСОБА_1

До Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

Про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про:

визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення виплати ОСОБА_1 різниці пенсії одним платежем та невідкладно за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 згідно із Законом України від 23.12.2015 №900-VІІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статтею 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб. звільнених з військової служби та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести невідкладно та одним платежем виплату різниці пенсії позивача за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 згідно із Законом України від 23.12.2015 №900-VІІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статтею 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої уповноваженим органом;

визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо непроведення виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" за період з 01.07.2018 по 30.11.2018 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести невідкладно та одним платежем виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" за період з 01.07.2018 по 30.11.2018.

Ухвалою суду від 05.02.2019 р. відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в письмовому провадженні згідно зі ст. 263 КАС України.

26.02.2019 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у м. Києві та відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" отримує пенсію за вислугу років.

01.01.2016 р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" № 900-VIII від 23.12.15р., згідно якого ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" доповнено положенням наступного змісту:

"Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських".

11.11.2015 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", згідно з якою установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, затверджено схему окладів за спеціальним званням поліцейських у відповідних розмірах.

У квітні 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу було перераховано пенсію з 01.01.2016 згідно із Законом України від 23.12.2015 № 900-VІІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статті 63 Закону №2262-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої уповноваженим органом.

Відповідно до вищевказаної довідки розмір грошового забезпечення позивача є таким: посадовий оклад - 2500,00 грн., оклад за військове звання- 2000,00 грн., процентна надбавка за вислугу років (50%) - 2250,00 грн., премія (2,05%) - 138,38 грн., усього - 6888,38 грн.

З 01.01.2016 року відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивачу, проте здійснено виплату її різниці лише за період з 01.01.2018 року, відповідно до Постанови КМУ №103.

У листопаді 2018 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із адвокатським запитом про виплату пенсії.

03.12.2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві було надано відповідь за № 124405/02, згідно якої повідомлено, що на виконання постанови КМУ №103 управлінням проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 року на підставі довідки наданої уповноваженим структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ України. Виплату різниці пенсії з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. в сумі 67201,20 грн. буде проведено в порядку, визначеному вказаною постановою. Доплату різниці пенсії за січень-квітень 2018 р. в сумі 11200,20 грн. виплачено у квітні поточного року.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає бездіяльність щодо виплати йому пенсії протиправною з таких підстав.

Позивач зазначає, що положення КМУ №103 у частині строків виплати належної йому пенсії та за умови виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету суперечить вимогам частини третьої статті 52 Закону № 2262-ХІІ, згідно з якою виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця за який виплачується пенсія.

Також позивач зазначає, що ст. 55 Закону № 2262-ХІІ не передбачає повноважень Кабінету Міністрів України визначати строки виплати пенсії, яка не виплачена з вини органу Пенсійного фонду України.

Також позивач посилається на наявність у нього статусу внутрішньо переміщеної особи згідно з довідкою про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи, виданої 11.08.2018 р., тоді як 11.08.2018 року липня 2018 року по жовтень 2018 року йому припинено виплату пенсії.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив, з наступних підстав.

Відповідач зазначив, що виплату перерахованих відповідно до абзацу 1 пункту 3 Постанови № 103 пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводиться з 01.01.2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01.01.2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету.

Також відповідач зазначає, що пенсійні виплати з липня по листопад 2018 року буде виплачено згідно окремого Порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

В силу вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо вимог про непроведення виплати різниці пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та зобов`язання провести невідкладно та одним платежем виплату різниці пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, перерахованої на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої уповноваженим органом

П. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" встановлено, що виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Як убачається зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.12.2018 №124405/02 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 на виконання п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103, виплата різниці пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 67201,20 грн. буде проведено в порядку, визначеному постановою.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 р. у справі №826/12704/18, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019, визнано протиправним та скасовано п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Отже, в зв`язку зі скасуванням п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 судовим рішенням, різниця пенсії позивача з 01.01.2016 по 31.12.2017 підлягає виплаті.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести виплату різниці пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, перерахованої на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. 52 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Щодо позовних вимог в частині пенсійних виплат за період з липня по листопад 2018 року

Відповідно до ст. 4 Закону №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 цього Закону для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення та на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

П. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

З наведених норм вбачається, що умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку за місцем перебування, що підтверджується довідкою, та наявність рахунку в установах ПАТ "Державний ощадний банк України".

Відповідно до п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 01.10.2014 р., довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

У ході розгляду справи судом встановлено, що довідка про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи видана 11.08.2018 року, чим підтверджується факт перебування позивача на обліку за місцем перебування.

Отже, суд приходить до висновку про наявність визначених законодавством умов, необхідних для призначення та продовження виплати пенсії позивачу як внутрішньо переміщеній особі.

П. 1 постанови КМУ №637 визначено, що припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

Відповідно до п.12 Порядку № 365 соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Отже, належним доказом, який би підтверджував факт відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування відповідно до вимог Порядку №365 є акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї внутрішньо переміщеної особи.

Однак, копії такого акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї позивача відповідачем не надано, що свідчить про відсутність підстав для припинення виплати пенсії позивачу, передбачених Порядком №365.

Крім того, право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості, гарантоване громадянам України ч. 1 ст. 46 Конституції України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У преамбулі до Закону №1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною 3 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, які визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, зокрема: умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Отже, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами, а тому до застосування підлягають вимоги ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а не постанови КМУ №365.

У ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-I визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду. Зокрема визначено, що виплата пенсії припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) - визнано неконституційним; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Цей перелік є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Жодних доказів на підтвердження наявності передбачених ч. 1 ст. 49 Закону №1058-IV підстав для припинення виплати пенсії позивачу відповідачем не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для невиплати позивачу коштів за період з липня 2018 року по жовтень 2018 року є прийняття окремого Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Суд звертає увагу на пріоритетність застосування вимоги ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому доводи відповідача щодо необхідності застосування норм постанов Кабінету Міністрів є безпідставними.

Як свідчить аналіз положень Закону №1058- IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених ст. 49 цього Закону.

Прийняття та затвердження відповідного Порядку не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а тому суд приходить до висновку, що виплата пенсії позивачу була припинена відповідачем без законних на те підстав.

Аналогічна ситуація була предметом розгляду по справі №805/402/18, за наслідками якої Верховним Судом прийнято рішення у зразковій справі про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі від 03.05.18 р.

Таким чином, позовні вимоги в частині виплати пенсії за період з липня по листопад 2018 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас вимоги позивача про проведення виплати пенсії за період з липня по листопад 2018 року невідкладно одним платежем задоволенню не підлягають оскільки позивачем така вимога не обґрунтована, судом не встановлено правового акту, який би визначав такий обов`язок за відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У позові заявлено вимогу про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Ч. 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача до суду надано копію договору про надання правової допомоги від 09.11.2018 року, укладеного позивачем з Адвокатським бюро "Івана Хомича", акт прийому-передачі надання правничої допомоги № 1/18, відповідно до якого позивачу були надані наступні послуги: консультація з правових питань 5000,00 грн., правова оцінка та аналіз судової практики - 5000,00 грн., збирання (отримання) доказів - 3000,00 грн., написання позовної заяви - 4500,00 грн., підготовка позовної заяви та копій документів до неї для направлення до суду - 500,00 грн., усього до сплати 18000,00 грн., а також меморіальні ордери від 09.11.2018р. № @PL535203 про сплату 3000,00 грн. та від 11.12.2018р. № 3090132SB про сплату 3000,00 грн. за надання правової допомоги.

Відповідачами до суду не надано заперечень щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу.

Проте, враховуючи складність справи та те, що позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання позивача у заявленому розмірі витрат на правову допомогу, а саме шляхом стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Окремо суд зазначає, що в резолютивній частині рішення немає необхідності зазначати назви законодавчих актів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 257-263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо непроведення виплати ОСОБА_1 різниці пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, код 42098368) провести виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) різниці пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії невідкладно та одним платежем.

4. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсії з 01.07.2018 року по 30.11.2018 року.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, код 42098368) здійснити виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) призначену йому пенсію за віком з 01.07.2018 року по 30.11.2018 року невідкладно та одним платежем.

6. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, код 42098368) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 704, 8 грн. судового збору та судові витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

8. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 30.03.2020 р.