Справа № 415/5278/19
Суддя: Луньова Д. Ю.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/5278/19
Провадження № 2-а/415/20/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі головуючого судді Луньової Д.Ю. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Панасюка Олександра Сергійовича (місцезнаходження: вул. Штейгерська, 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100)про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з даним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії НК № 519325 від 16 червня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 червня 2019 року інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в Луганській області лейтенантом поліції Панасюком Олександром Сергійовичем було винесено постанову серії НК № 519325 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. за порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом зі швидкістю 84 км/год в межах населеного пункту позначеного дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» при дозволеній швидкості 50 км/год.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, а інспектором поліції його притягнуто до відповідальності бездоказово і безпідставно.

Окрім того, приймаючи оскаржувану постанову на місці вчинення правопорушення, відповідач позбавив Поліщука В.М. прав, визначених ст. 268 КУпАП. Позивач також послався на відсутність належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області Луньової Д.Ю. від 23 березня 2020 року року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Копії ухвали від 23 березня 2020 року було направлено позивачу та відповідачу в порядку, передбаченому ст. 268 КАС України.

Раніше, 06 листопада 2019 року на адресу Лисичанського міського суду Луганської області від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому останній заперечував проти задоволення позову, вважаючи рішення по справі законним, справу про адміністративне правопорушення розглянуто у відповідності до вимог чинного законодавства та долучив до відзиву докази на підтвердження заперечень. Справу просить розглянути без участі відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень статті 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу та оцінивши обставини, повідомлені у позовній заяві, у відзиві на позовну заяву, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов наступного.

Предметом судового дослідження в даному випадку є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дані положення кореспондуються в статті 8 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як н а підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія),з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти їх на відповідність усім зазначеним вимогам, надаючи оцінку мотивам та підставам, які були покладені в основу такого рішення.

Судом встановлено, що 16 червня 2019 року інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в Луганській області лейтенантом поліції Панасюком Олександром Сергійовичем було винесено постанову серії НК № 519325 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. В постанові зазначено, що 16 червня 2019 року о 15 годині 53 хвилини за адресою вул. Богдана Ліщини біля буд. № 22, у м. Сєвєродонецьку Луганської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA LANDCRUISER PRADO», державний номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 84 км/год. в межах населеного пункту, позначеного дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту» при дозволеній швидкості 50 км/год. Швидкість вимірювалась за допомогою технічного приладу TruCAM TC-000670, похибка +/- 2 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому суд звертає увагу, що в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 в графі 8 «До постанови додаються» міститься запис «фото».

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - перевищенні допустимої швидкості більш ніж на 20 км/год. від відповідача разом з відзивом надійшов лише диск з відеозаписом, фотографії додані не були.

Інших доказів вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення відповідачем не надано. В постанові серії НК № 519325 від 16 червня 2019 року відповідач не зазначає відеозаписи, які містяться на диску, який надано відповідачем до суду, а тому вони не можуть бути використані як докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 24 лютого 2019 року по справі № 592/5576/17, які суд, відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, не зазначивши в оскаржуваній постанові відеозаписи, які були використані під час встановлення правопорушення, відповідач як суб`єкт владних повноважень, діяв всупереч приписам ст. 283 КУпАП.

Суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак, не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою.

При цьому, відповідно до приписів ст. 73, 74, 77 КАС України, ст. 251 КУпАП, поданий відповідачем диск з відео фіксацією події, не може бути прийнятий судом, оскільки він не був покладений в основу оскаржуваного рішення.

Інших доказів, які були покладені в основу оскаржуваної постанови, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення діяв не у спосіб, що встановлений чинним законодавством України, при цьому, відповідно до ст. 77 КАС України, не надав доказів правомірності свого рішення.

Ураховуючи викладене, суд вважає що такими діями інспектор порушив права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, внаслідок цього порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Дана правова позиція узгоджується з постановою ВСУ від 18 лютого 2020 року № 524/9827/16-а у адміністративній справі № 524/9827/16-а.

За таких обставин, на підставі системного аналізу законодавчих положень, суд приходить до переконання, що відповідачем не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог статей 245 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом, така постанова винесена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для її прийняття, а тому суд з врахуванням положень п. 2 ч. 3 статті 286 КАС України дійшов висновку щодо необхідності скасування оскаржуваної постанови та направлення справи на новий розгляд до компетентного органу.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-77,242-246, 257,268-272, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Панасюка Олександра Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії НК № 519325 від 16 червня 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.Ю. Луньова