Справа № 160/12899/19
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельні технологічні мережі" до Головного уравління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні технологічні мережі» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровської області, в якій просив:
визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН 2998/1861/АВ/ТД-ФС/584 від 27.11.2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовлено
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року прийнята справа до провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року клопотання про забезпечення позову - задоволено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року підготовче судове засідання відкладено на 24 лютого 2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 10 березня 2020 року.
Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Представник відповідача не заперечував проти розгляду справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.193 КАС України - суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
15.10.2019 року відповідачем складена Вимога № ДН2998/1861/НД про надання документів для проведення інспекційного відвідування за 2018-2019 роки у строк до 10.00 16.10.2019 року, яка тримана позивачем (том 1 а.с. 28).
У зв`язку з тим, що у отриманій Вимозі витребовувався великий об`єм документів за 2 роки (2018-2019) та для підготування копій документів та завірення їх належним чином необхідно було узагальнення великої кількості документації та інформації, позивач звернувся до Відповідача з клопотанням № 15-10-1/19 від 15.10.2019 року про продовження строку надання необхідної інформації та документації строком до 18.10.2019 року включно.
17.10.2019 року Позивач на виконання Вимоги № ДН2998/1861/НД від 15.10.2019 року було особисто надано через концелярію Відповідача завіренні належним чином копії документів, зазначених у Вимозі, на 370 арк., а саме: договори підряду, які були укладено у 2018-2019 роках, посадові інструкції, штатний розпис за 2018-2019 роки, протокол № 1 від 02.06.2018 року, наказ № 180702-1 від 02.06.2018 року, наказ № 2 від 02.06.2018 року, правила внутрішнього трудового розпорядку від 02.06.2018 року, дані директора В.О . Гамбурга, ліцензія № 26-Л від 14.05.2019 року, дозвіл № 1739.16.12 від 28.12.2016 року, дозвіл № 1644.16.12 від 21.12.2016 року, статут від 18.04.2016 року, відомості з ЄДР від 20.04.2016 року, витяг з ЄДР від 20.04.2016 року, повідомлення про прийняття працівників на роботу, видаткові касові ордери, накази про призначення працівників 2016-2019 роки, книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, журнали-ордери і відомості по рахунку 661 «розрахунки за заробітною платою за 2018-2019 роки, звіти про суми нарахування заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єсв за 2019 рік, податкові розрахунки сум доходу, нарахованого на користь фізичних осіб і утриманого з них податку за 2018-2019 роки, звіти про суми нарахування заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єсв за 2018рік, табеля обліку робочого часу за 2018-2019 роки, відомості на виплату готівки за 2018-2019роки, розрахунково-платіжна відомість за 2018-2019 роки.
За результатами інспекційного відвідування був складений Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ДН2998/1861/АВ від 25.10.2019 року та винесено припис про усунення виявлених порушень №ДН2998/1861/АВ/П.
04.11.2019 року Позивачем було надано Відповідачу підписаний примірник Акту інспекційного відвідування із запереченнями та підписаний примірник Припису, що підтверджується листом від 04.11.2019 року № 04-11-1/19 з відміткою про отримання.
20.11.2019 року Позивач отримано відповідь № 128/4.1-12 від 07.11.2019 року на свої заперечення до Акту інспекційного відвідування.
На підставі Акту №ДН2998/1861/АВ та у відповідності до Порядку № 509, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровської області було винесено Постанову про накладення штрафу від 27.11.2019 року № ДН2998/1861/АВ/ТД-ФС/584 за порушення вимог ч.1 ст. ч.1, 3 ст. 24 КЗпП України у розмірі 625950,00 грн.
Правомірність підстав, законність і обґрунтованість винесення оскаржуваної постанови № ДН2998/1861/АВ/ТД-ФС/584 від 27.11.2019 року є предметом розгляду даної адміністративної справи.
При вирішенні справи по суті суд виходить з наступного: процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 (далі - Порядок №823).
Відповідно до п.1 розділу 1 Порядку №823 визначено процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".
Згідно з пп.3 п.3 розділу 2 Порядку №823 інспекційні відвідування проводяться з таких підстав: за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.
Даний підпункт відсилає до шести можливих підстав для проведення інспекційного відвідування, серед яких:
за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю (пп.1 п.5 розділу 2 Порядку №823);
за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин (пп.2 п.5 розділу 2 Порядку №823);
за рішенням суду (пп.4 п.5 розділу 2 Порядку №823);
за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин (пп.5 п.5 розділу 2 Порядку №823);
Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати;
ДПС та її територіальних органів про:
- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;
- факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень;
- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання;
Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:
- роботодавців, які нараховують заробітну плату 30 і більше відсоткам працівників менше мінімальної;
- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;
- роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;
- фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;
- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці, що завершився;
- роботодавців, в яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;
- роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів;
- роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників (пп.6 п.5 розділу 2 Порядку №823);
за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю (пп.7 п.5 розділу 2 Порядку №823).
Таким чином, відповідачем призначено інспекційне відвідування позивача у відповідності до п. 6 Порядку № 823 за результатами, якого винесено припис, а підставою для винесення постанови про накладення штрафу став акт №ДН2998/1861/АВ від 25.10.2019 року, складений за результатами такого інспекційного відвідування.
Крім цього, суд зауважує, що позивач на етапі початку інспекційного відвідування міг реалізувати своє право на захист, якщо вважав безпідставним та необґрунтованим здійсненний контроль щодо себе шляхом недопуску посадових осіб до перевірки.
Допуск до перевірки відбувся, інспекційне відвідування проведене, а вперше позиція незгоди позивача з призначеним інспекційним відвідуванням висловлена ним вже після початку його проведення, що свідчить про безпідставність доводів про порушення відповідачем під час здійснення інспекційного відвідування вимог Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю. Допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень при призначені такої перевірки.
Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.11.2019 у справі N 140/391/19.
Таким чином, доводи позивача про те, що відповідачем безпідставно та протиправно призначено та проведено інспекційне відвідування спростованні вищевикладеним.
Вирішуючи питання щодо наявності порушення трудового законодавства збоку позивача, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
За змістом ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.
Взаємовідносини фізичної особи і роботодавця можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору. При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами ст. 208 Цивільного кодексу України.
Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
У відповідності до ч. 1 ст. 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.
Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
При цьому, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
Як встановлено судом, між позивачем (замовник) та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 (Виконавцями послуг), було укладено договори про надання послуг.
Відповідно до Договорів підряду укладених між позивачем (Замовник) та Виконавцями - Кириченко О.М, ОСОБА_7 замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконувати наступне: здійснення перевезення вантажу Замовника автомобільним транспортом згідно заявок Замовника.
У договорах зазначено, що виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку. Заправка автомобіля здійснюється Замовником або Виконавцем за попередньою згодою сторін. Підтвердженням надання послуг є акт приймання-передачі послуг, який складається в останній день місяця, протягом якого були наданні послуги. (п.п. 1.2,1.4).
Із актів приймання-передачі послуг вбачається, що оплата здійснювалась за перевезення вантажу згідно заявок Замовника протягом місяця на загальну відстань 500 км у розмірі визначеному договором.
Тобто, оплата за вказаними Договорами підряду здійснювалась за надання конкретних послуг, а не процес праці. Фізичні особи за цивільно-правовими договорами не підпорядковуються розпорядку і режиму роботи товариства.
Відповідно до Договорів підряду укладених між позивачем (Замовник) та Виконавцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , останні, надавали послуги з монтажу лінолеуму, демонтажу підвісної стелі з алюмінієвих панелей, шпаклівка стелі, ґрунтування стін, обклеювання настінної плитки, демонтажу шпалер, фарбування.
Так, Договором підряду № 24 від 01.10.18 року, який укладений між ТОВ «Будівельні технологічні мережі» та гр. ОСОБА_2 , встановлено, що Замовник доручає, а Виконавець бер на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: демонтажу підвісної стелі з алюмінієвих панелей, монтаж плінтусів, ґрунтування стін, фарбування стелі, демонтажу підвісної стелі, шпаклівка стелі. Актом приймання-передачі наданих послуг від 31.10.2018 року за Договором підряду від 01.10.2018 року встановлено, що виконавцем у звітному місяці виконані наступні роботи: демонтаж підвісної стелі з алюмінієвих панелей- 55м2 , монтаж плінтусів -24,7м2 , ґрунтування стін- 24,7м2, фарбування стелі -14,5м2, демонтаж підвісної стелі - 26,8 м2, шпаклівка стелі -21,3 м2.
Крім того, Договором підряду № 25 від 01.10.18 року укладеного між ТОВ «Будівельні технологічні мережі» та гр. ОСОБА_3 , встановлено, що Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: демонтаж шпалер, ґрунтування стін, поклейка настінної плитки, шпаклівка стелі, демонтаж підвісної стелі, обклеювання настінної плитки. Актом приймання-передачі наданих послуг від 31.10.2018 року за Договором підряду від 01.10.2018 року встановлено, що виконавцем у звітному місяці виконані наступні роботи: демонтаж шпалер - 38,6 м2, ґрунтування стін - 15,6 м2, поклейка настінної плитки - 13,3 м2, шпаклівка стелі - 4,6 м2, демонтаж підвісної стелі - 15,9 м2, обклеювання настінної плитки - 9м2.
Так, Договором підряду № 28 від 01.10.18, який укладений між ТОВ «Будівельні технологічні мережі» та гр. ОСОБА_1 , встановлено, що Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: монтаж лінолеуму, демонтаж підвісної стелі з алюмінієвих панелей, шпаклівка стелі, ґрунтування стін, обклеювання настінної плитки, демонтаж шпалер. Актом приймання-передачі наданих послуг від 31.10.2018 року за Договором підряду від 01.10.2018 року встановлено, що виконавцем у звітному місяці виконані наступні роботи: монтаж лінолеуму - 14,7 м2, демонтаж підвісної стелі з алюмінієвих панелей - 55,2 м2, шпаклівка стелі - 21,3 м2, ґрунтування стін - 15,6 м2, обклеювання настінної плитки - 13,3 м2, демонтаж шпалер - 21,9 м2.
У вищезазначених договорах зазначено, що виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку. Підтвердженням надання послуг є акт приймання-передачі послуг, який складається в останній день місяця, протягом якого були наданні послуги. (п.п. 1.2,1.4).
При цьому, суд звертає увагу, що договори підряду укладенні між позивачем та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладались лише на один місяць, тому висновки відповідача про їх постійність та системність є безпідставними.
Разом з тим, умови цивільно-правових договорів, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельні технологічні мережі» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 чітко встановлюють, що виконавці виконують роботи на свій ризик, самостійно організовують безпечне виконання робіт, не підпадають під дію правил внутрішнього трудового розпорядку товариства, не мають права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачують страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.
Крім того, суд звертає увагу, що згідно штатного розпису позивача відсутні посади на які позивач міг би приймати вищевказаних фізичних осіб на роботу як працівників на умовах трудового договору.
Отже, виконавці послуг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не входили до штату товариства, що підтверджується штатним розписом, не підпорядковуються правилам внутрішнього трудового розпорядку, не мали будь-якого підпорядкування посадовим особам позивача, жодний облік їх робочого часу позивачем не здійснювався, оплата за надані послуги здійснювалася згідно актів прийому наданих послуг.
Відтак, суд приходить до висновку, що відносини між вказаними особами та позивачем відповідають ознакам цивільно-правового договору.
В силу приписів ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Судом також встановлено, що Товариство за вказаних осіб сплачувало податок на доходи фізичних осіб, єдиний соціальний внесок та військовий збір, що, в свою чергу, підтверджується актами здавання-приймання виконаних робіт.
Відтак, у цьому випадку цивільно-правові угоди, що укладені між позивачем та вищевказаними фізичними особами не містять ознак трудових договорів, зокрема: обов`язку виконавців бути присутнім на підприємстві у визначені робочі години, обов`язку дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку; обов`язку підприємства забезпечувати виконавців матеріально-технічною базою; регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу.
Між виконавцями та позивачем регулярно підписувалися акти прийняття-передачі виконаних робіт за цивільно-правовими угодами.
При цьому, суд звертає увагу, що відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів під час інспектування, які б підтверджували що вищезазначені договори, є трудовими договорами.
Крім того, чинним законодавством не передбачено обмежень на укладання цивільно-правових договорів у разі якщо відповідні послуги стосуються основної діяльності суб`єкта господарювання.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 24.10.2019 року у справі №160/8664/18.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що твердження Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 21, ч. 1,3 ст. 24 Кодексу законів про працю України є помилковими, а тому прийнята постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН 2998/1861/АВ/ТД-ФС/584 від 27.11.2019 року Головного Управління Держпраці в Дніпропетровській області на ТОВ «Будівельні технологічні мережі» у розмірі 625950,00 грн. є необґрунтованою та такою, що прийнята без врахування всіх істотних обставин.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні технологічні мережі» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровської області - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН 2998/1861/АВ/ТД-ФС/584 від 27.11.2019 року.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні технологічні мережі» (ЄДРПОУ- 40433070) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (ЄДРПОУ- 39788766) судовий збір у розмірі 9389,25 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев