Справа № 280/4494/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року Справа № 280/4494/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Сонгулія О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПРОМТЕХНІКА» (69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 71; )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПРОМТЕХНІКА» (далі ТОВ «ВКП ПРОМТЕХНІКА», позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідач), у якій позивач просить суд:

1) скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.06.2019 №, яким збільшено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств в сумі 1319191,50 грн., у т.ч. за основним платежем - 879461,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 439730,50 грн.;

2) скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 18.06.2019 №, яким збільшено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 1465768,50 грн., у т.ч. за основним платежем - 977179,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 488589,50 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає про хибність висновків контролюючого органу щодо порушення ним податкового законодавства, оскільки вважає, що такі висновки ґрунтуються виключно на припущеннях про відсутність реальності поставки товару (робіт, послуг). Вказує, що господарські операції з придбання товару у постачальників ТОВ «БУДМАКСТРОЙ», ТОВ «КАВІСТА», ТОВ «СЛЕЙТЕН» є фактично здійсненими, оформлені належними необхідними та достатніми первинними документами, які були надані контролюючому органу до перевірки. Разом з тим, не беручи до уваги наявні у ТОВ «ВКП ПРОМТЕХНІКА» первинні документи (договори, кошториси, довідки вартості, акти виконаних робіт, податкові накладні, розрахункові документи та інші первинні документи і бухгалтерські регістри), не досліджуючи факт придбання товару (запасних частин, комплектуючих), контролюючий орган дійшов необґрунтованих висновків про порушення позивачем податкового законодавства. Звертає увагу, що на момент укладання угод та вчинення господарських операцій усі контрагенти-постачальники були зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість, всі податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі також ЄРПН) у відповідності до вимог Податкового кодексу України, а отже ТОВ «ВКП ПРОМТЕХНІКА» правомірно сформувало показники податкової звітності з урахуванням таких господарських операцій. Крім того, вважає, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право платника податків на формування показників податкової звітності, утому числі податковий кредит, не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Ухвалою судді від 17.09.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 16.10.2019.

В період з 16.10.2019 по 18.10.2019 суддя Семененко М.О. була відсутня на роботі на підставі наказу від 11.10.2019 №45 «Про відрядження», у зв`язку із чим підготовче засідання по справі призначене на 21.10.2019.

Відповідач позов не визнав, 21.10.2019 подав відзив на позовну заяву (вх. №43479), у якому вказує, що проведеним аналізом діяльності ТОВ «БУДМАКСТРОЙ», ТОВ «КАВІСТА», ТОВ «СЛЕЙТЕН» по операціях з контрагентами-постачальниками встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу маніпулювання товарними позиціями та обсягом, в силу не підтвердження операцій контрагентів через відсутність необхідної кількості кваліфікованого персоналу, складських приміщень, власного чи орендованого майна, транспортних засобів тощо. В ході аналізу ЄРПН встановлено, що ТОВ «БУДМАКСТРОЙ», ТОВ «КАВІСТА», ТОВ «СЛЕЙТЕН» здійснювали реалізацію товарів, первинне введення в обіг яких відсутнє. Враховуючи вищезазначене, стверджує, що шляхом викривлення показників податкової звітності та їх маніпулюванням при складанні декларації з податку на додану вартість встановлено штучне формування податкового кредиту для суб`єктів господарювання покупців, походження, рух, кількість та якість товарів відслідкувати неможливо, а також у зазначених контрагентів відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій, відсутня інформація щодо зберігання, перевезення (навантаження, розвантаження) або виробництва вищезазначених товарів, його фізичні і хімічні властивості, яка передбачає наявність основних засобів, необхідних для такої операції, наприклад, складських приміщень, необхідних виробничих потужностей та/або транспорту, зокрема, вантажного та іншого спеціального призначення, обсяги фізичного руху товару в обмежені проміжки часу. На думку відповідача, фактично мала місце реалізація товару, джерело походження якого не встановлено, при цьому, наявність факту реалізації товару ТОВ «ВКП ПРОМТЕХНІКА» є свідченням набуття останнього у власність (безоплатного отримання послуг, робіт) без наявності будь-яких первинних документів, які опосередковують таке отримання. Враховуючи вищевикладене, вважає, що укладені угоди, що виконувались протягом перевіряємого періоду, від підприємств-постачальників до позивача не спричиняють реального настання правових наслідків, а тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.10.2019 підготовче засідання відкладене на 04.11.2019.

Ухвалою суду від 04.11.2019 продовжено підготовче провадження у справі на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 21.11.2019.

21.11.2019 позивач подав відповідь на відзив (вх.№47250), у якій додатково до раніше висловлених аргументів щодо доводів відповідача про неможливості встановлення походження товару, який в подальшому реалізований позивачу, зазначає, що позивач не зобов`язаний та не має об`єктивної можливості під час придбання товару у контрагента встановлювати його походження, а тому не може нести відповідальність з урахуванням таких обставин діяльності контрагента. Окрім того, позивач позбавлений можливості впливати на його контрагентів в частині здійснення ними господарської діяльності в рамках чинного законодавства України, зокрема і в частині своєчасної подачі до контролюючих органів податкової звітності. Наголошує, що в Податковому кодексі України відсутня будь-яка норма, яка б позбавляла платників податків права на податковий кредит у випадку, коли постачальники (продавці) такого платника податків несвоєчасно подають податкову звітність, не декларують та/або не сплачують податки за тими самими операціями, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови та має необхідне документальне підтвердження показників податкової звітності. Також зазначає, що товарно-транспортна накладна є документом, який складається для оформлення перевезень вантажів відповідно до укладеного договору перевезення і використовується для проведення остаточних розрахунків за надані послуги з перевезення вантажів, а тому товарно-транспортна накладна є документом, який поряд з іншими призначений для обліку на шляху переміщення товарно-матеріальних цінностей, а також засвідчує матеріальну відповідальність водія перевізника. Отже, оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання товарно-транспортної накладної або допущені помилки при її заповненні не можуть свідчити про відсутність реальних господарських операцій, витрати на які позивачем віднесено до складу валових витрат, а відтак, вважає, і не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість. Враховуючи викладене, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду від 21.11.2019 підготовче засідання відкладене на 09.12.2019.

Згідно з ухвалою суду від 09.12.2019 провадження у справі зупинено до 23.01.2020.

23.01.2020 провадження у справі поновлено.

Протокольною ухвалою від 23.01.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.02.2020.

В судовому засіданні 20 лютого 2020 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, а представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.

Також, в судовому засіданні 20 лютого 2020 року судом оголошено перерва у розгляді справи до 25 лютого 2020 року.

20 лютого 2020 року представник позивача подав заяву (вх. №8092) про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження. Просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача також звернувся до суду із заявою (вх. №8094 від 20.02.2020) про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

25 лютого 2020 року від представника позивача надійшли письмові пояснення (вх. №8825) з питань, які виникли у ході судового засідання щодо стану розрахунків між позивачем та його постачальниками ТОВ «БУДМАКСТРОЙ», ТОВ «КАВІСТА», ТОВ «СЛЕЙТЕН», а також з питання перевезення придбаного товару. До пояснень надано доказі їх вручення відповідачу.

Відповідно до ч. 3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

На підставі наявних у суду матеріалів судом встановлено такі обставини.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ВКП ПРОМТЕХНІКА» () є суб`єктом господарювання, офіційно зареєстрованим 19.04.2012 за номером запису: 1 103 102 0000 031604. Видами діяльності позивача є: Код КВЕД 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; Код КВЕД 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення (основний).

Судом встановлено, що на адресу позивача надходив письмовий запит ГУ ДФС у Запорізькій області від 28.01.2019 №4111/10/08-01-14-07-13 про надання пояснень та документального підтвердження щодо взаємовідносин між ТОВ «ВКП ПРОМТЕХНІКА» з контрагентом-постачальником ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» у вересні 2018 року, на який позивачем була надана відповідь №1504/2 від 15.04.2019 про необґрунтованість запиту нормами чинного законодавства України та безпідставність надання документів для перевірки.

На підставі наказу від 06.05.2019 №1573 у період з 07.05.2019 по 13.05.2019 фахівцями ГУ ДФС у Запорізькій області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача за періоди діяльності вересень, жовтень 2018 року з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток за 2018 рік та податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» у вересні 2018 року, ТОВ «КАВІСТА» у жовтні 2018 року, ТОВ «СЛЕЙТЕН» у жовтні 2018 року, за результатами якої складений відповідний акт від 20.05.2019 №297/08-01-14-07/38191489.

Як зазначено у висновках Акту перевірки, перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема:

1. п. 44.1 ст. 44, пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2018 рік на загальну суму 879 461,00 грн., у т.ч. по періодам: ІІІ квартал 2018 року 370 257,00 грн.;

2. пп. 14.1.36, пп. 14.1.181, п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 977 179,00 грн., в т.ч. по періодам: вересень 2018 року 411 397,00 грн., жовтень 2018 року 565 782,00 грн.

На підставі Акту перевірки та вказаних порушень відповідачем 18 червня 2019 року були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- форми «Р» №, яким позивачу збільшено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 1 465 768,50 грн., у т.ч. за основним платежем 977 179,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 488 589,50 грн.

- форми «Р» №, яким позивачу збільшено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств в сумі 1 319 191,50 грн., у т.ч. за основним платежем 879 461,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 439 730,50 грн.

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу про порушення податкового законодавства та прийнятим на їх підставі податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другої згаданої статті Кодексу визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки підставою для прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення контролюючого органу стали висновки акту перевірки позивача, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість таких висновків, які базуються на твердженні контролюючого органу про відсутність реального здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» у вересні 2018 року, ТОВ «КАВІСТА» у жовтні 2018 року, ТОВ «СЛЕЙТЕН» у жовтні 2018 року через відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу маніпулювання товарними позиціями та обсягом, в силу не підтвердження операцій контрагентів через відсутність необхідної кількості кваліфікованого персоналу, складських приміщень, власного чи орендованого майна, транспортних засобів тощо.

За змістом Акту перевірки позиція контролюючого органу обґрунтована тим, що укладені угоди та такі, що виконувались протягом перевіряємого періоду від підприємств-постачальників ТОВ «БУДМАКСТРОЙ», ТОВ «КАВІСТА», ТОВ «СЛЕЙТЕН» до ТОВ «ВКП ПРОМТЕХНІКА», не спричиняють реального настання правових наслідків. Перевіркою встановлено відсутність об`єктів оподаткування у постачальників за перевіряємий період, які підпадають під визначення ст. 22, 185 Податкового кодексу України. Таким чином, не можливо підтвердити факт реального здійснення господарської діяльності щодо постачання товарів (робіт, послуг) від ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» у вересні 2018 року, ТОВ «КАВІСТА» у жовтні 2018 року, ТОВ «СЛЕЙТЕН» у жовтні 2018 року. Відсутність реально вчиненої операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів не дозволяє формувати дані податкового обліку. Наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, не є підтвердженням реальності господарської операції. Перевіркою не встановлено наявність розумних економічних або інших причин (ділової мети) від вказаних операцій. Враховуючи те, що всі первинні бухгалтерські документи, що стосуються ТОВ «ВКП ПРОМТЕХНІКА» по взаємовідносинам з підприємствами-контрагентами складені з порушенням вимог ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», вимог Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 24.05.1995 №88, не мають юридичної сили, не можуть бути підставою для бухгалтерського і податкового обліку та подальшого декларування податкових показників з ПДВ. Фактично надання товару (робіт, послуг) не відбулось, а оформлювались лише документи, з метою формування податкового кредиту з податку на додану вартість, що приводить до ухилення від сплати податку до бюджету.

З цього приводу суд вважає за необхідне зауважити таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України).

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

ПК України надає визначення розумної економічної причини (ділової мети), як причини, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14).

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 135.1. статті 135 ПК України визначено, що базою оподаткування податком на прибуток підприємств є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з абзацом першим пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 71 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 29.03.2019 по справі № 808/3412/16.

Досліджуючи зміст фінансово-господарських операцій позивача з контрагентами, податкові наслідки яких контролюючий орган поставив під сумнів, судом встановлено наступне.

20 червня 2018 року між ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» (Продавець) та ТОВ «ВКП ПРОМТЕХНІКА» (Покупець) укладено договір № 2006/7 про постачання запасних частин для тракторної та екскаваторної техніки, за умовами якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити запасні частини до тракторної та екскаваторної техніки, в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними в підписаних Сторонами видаткових накладних, що є невід`ємними частинами цього Договору.

На підставі вказаного договору ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» у вересні 2018 року поставило на адресу позивача товар, що підтверджується видатковими накладними та рахунками на оплату: №297 від 17.09.2018 на суму 292 012,55 грн., у т.ч. ПДВ 48 668,76 грн., №299 від 17.09.2018 на суму 297 590,40 грн., у т.ч. ПДВ 49 598,40 грн., №300 від 17.09.2018 на суму 287 355,40 грн., у т.ч. ПДВ 47 892,56 грн., №301 від 17.09.2018 на суму 296 496,49 грн., у т.ч. ПДВ 49 416,08 грн., №302 від 17.09.2018 на суму 285 868,44 грн., у т.ч. ПДВ 47 644,74 грн., №303 від 17.09.2018 на суму 296 596,63 грн., у т.ч. ПДВ 49 432,77 грн., №304 від 17.09.2018 на суму 293 677,39 грн., у т.ч. ПДВ 48 946,23 грн., №305 від 17.09.2018 на суму 130 894,10 грн., у т.ч. ПДВ 21 815,68 грн., №306 від 17.09.2018 на суму 287 892,19 грн., у т.ч. ПДВ 47 982,03 грн. Факт придбання позивачем у контрагента товару підтверджується також відповідними податковими накладними.

Розрахунки за поставлений товар відбувались у безготівковій формі шляхом переказу на розрахунковий рахунок ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» згідно з платіжними дорученнями №593 від 26.12.2018 на суму 1 000 000,00 грн., №13 від 08.01.2019 на суму 600 000,00 грн., №35 від 23.01.2019 на суму 700 000,00 грн., №60 від 04.02.2019 на суму 1 000 000,00 грн. Згідно з даними картки по рахунку 631 дебіторська/кредиторська заборгованість по взаємовідносинам з даним контрагентам відсутня.

01 жовтня 2018 року між ТОВ «СЛЕЙТЕН» (Продавець) та ТОВ «ВКП ПРОМТЕХНІКА» (Покупець) укладено договір № 0110/1 про постачання запасних частин для тракторної та екскаваторної техніки, за умовами якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити запасні частини до тракторної та екскаваторної техніки, в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними в підписаних Сторонами видаткових накладних, що є невід`ємними частинами цього Договору.

На підставі вказаного договору ТОВ «СЛЕЙТЕН» у жовтні 2018 року поставило на адресу позивача товар, що підтверджується видатковими накладними та рахунками на оплату: №42 від 01.10.2018 на суму 350 454,18 грн., у т.ч. ПДВ 58 409,03 грн., №43 від 01.10.2018 на суму 113 486,83 грн., у т.ч. ПДВ 18 914,47 грн., №44 від 01.10.2018 на суму 580 466,86 грн., у т.ч. ПДВ 96 744,48 грн., №45 від 01.10.2018 на суму 583 272,91 грн., у т.ч. ПДВ 97 212,15 грн., №49 від 01.10.2018 на суму 101 327,90 грн., у т.ч. ПДВ 16 887,98 грн., №46 від 08.10.2018 на суму 125 753,03 грн., у т.ч. ПДВ 20 958,84 грн. Факт придбання позивачем у контрагента товару підтверджується також відповідними податковими накладними.

Розрахунки за поставлений товар відбувались у безготівковій формі шляхом переказу на розрахунковий рахунок ТОВ «СЛЕЙТЕН» згідно з платіжними дорученнями №492 від 31.10.2018 на суму 200 000,00 грн., №502 від 01.11.2018 на суму 300 000,00 грн., №505 від 06.11.2018 на суму 250 000,00 грн., №534 від 21.11.2018 на суму 200 000,00 грн., №535 від 21.11.2018 на суму 200 000,00 грн., №555 від 06.12.2018 на суму 150 000,00 грн. Згідно з даними картки по рахунку 631 кредиторська заборгованість по взаємовідносинам з даним контрагентам станом на 08.05.2019 складала 554 761,71 грн., у т.ч. ПДВ 92 460,28 грн.

01 жовтня 2018 року між ТОВ «КАВІСТА» (Продавець) та ТОВ «ВКП ПРОМТЕХНІКА» (Покупець) укладено договір № 1010 про постачання запасних частин для тракторної та екскаваторної техніки.

На підставі вказаного договору ТОВ «КАВІСТА» у жовтні 2018 року поставило на адресу позивача товар, що підтверджується видатковими накладними та рахунками на оплату: №42 від 16.10.2018 на суму 123 054,37 грн., у т.ч. ПДВ 20 509,06 грн., №43 від 16.10.2018 на суму 418 241,88 грн., у т.ч. ПДВ 69 706,98 грн., №44 від 16.10.2018 на суму 145 941,60 грн., у т.ч. ПДВ 24 323,60 грн., №45 від 29.10.2018 на суму 499 052,28 грн., у т.ч. ПДВ 83 175,38 грн., №46 від 19.10.2018 на суму 150 875,96 грн., у т.ч. ПДВ 25 145,99 грн., №47 від 22.10.2018 на суму 202 765,45 грн., у т.ч. ПДВ 33 794,24 грн. Факт придбання позивачем у контрагента товару підтверджується також відповідними податковими накладними.

Розрахунки за поставлений товар відбувались у безготівковій формі шляхом переказу на розрахунковий рахунок ТОВ «КАВІСТА» згідно з платіжними дорученнями №521 від 13.11..2018 на суму 161 692,81 грн., №556 від 06.12.2018 на суму 350 000,00 грн., №108 від 05.03.2019 на суму 300 000,00 грн. Згідно з даними картки по рахунку 631 кредиторська заборгованість по взаємовідносинам з даним контрагентам станом на 08.05.2019 складала 728 238,73 грн.

Перевезення запасних частин для тракторної та екскаваторної техніки від вищевказаних постачальників здійснювалось власними силами та автомобільним транспортом ТОВ «ВКП ПРОМТЕХНІКА», що підтверджено останнім наданими під час розгляду справи товарно-транспортними накладними.

Отже, фактичне здійснення господарських операцій підтверджується належним чином оформленими первинними документами, які повністю відповідають вимогам, встановленим ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, скріплені печатками контрагентів.

Реалізацію продукції, придбаної у ТОВ «БУДМАКСТРОЙ», ТОВ «СЛЕЙТЕН», ТОВ «КАВІСТА», підтверджують документи з її продажу на адресу ТОВ «АЕРЛАЙН», ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Львівська залізниця» Виробничий підрозділ «Рівненська колійна машинна станція», АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», Філія «ІГЗК» ПАТ «ОГХК», АТ «Марганецький гірничо- збагачувальний комбінат», та видатковими накладними, актами приймання-передачі до видаткової накладної, рахунками на оплату, актами здачі приймання робіт (надання послуг), довіреності на отримання товару тощо.

Суд звертає увагу, що під час перевірки позивача всі первинні документи досліджувалися податковим органом та в акті перевірки відсутні будь-які зауваження до цих документів, не зазначено про надання не всіх документів, тощо, тобто, первинними документами підтверджується здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами, а також правомірність формування витрат та сум податку на додану вартість по операціям з цими контрагентами на підставі належним чином оформлених та зареєстрованих податкових накладних.

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність у позивача первинних документів на підтвердження здійснення господарської операції у зв`язку з відсутністю товарно-транспортних накладних, оскільки наявність транспортних документів на перевезення товарно - матеріальних цінностей за наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договором поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення. Крім того, товарно-транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною.

Товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є первинним документом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг. Відсутність товарно-транспортної накладної або оформлення її з певними дефектами сама по собі не свідчить про нереальність господарської операції з придбання товару в цілому.

Безпосереднього зв`язку між відсутністю товарно-транспортних накладних та підставою, моментом та правилами формування податкового кредиту Відповідачем не доведено.

Оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, або ж наявність певних недоліків у її заповненні, не може беззаперечно свідчити про відсутність реальних господарських операцій, а відтак, і не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість. До того ж, судом встановлено, що позивач у даному конкретному випадку не був учасником транспортних відносин та з урахуванням особливостей, передбачених договором, мав прийняти товар у себе на складі, у зв`язку з чим наявність у нього, в даному конкретному випадку, транспортних документів не є обов`язковою

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 02.10.2018 у справі № №804/7239/15, від 27.02.2018 у справі №813/1974/17, 04.04.2018 у справі №808/2519/15, від 27.08.2018 у справі № №804/2952/14, від 18.10.2019 у справі №813/300/16.

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з ТОВ «БУДМАКСТРОЙ», ТОВ «СЛЕЙТЕН», ТОВ «КАВІСТА» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та даними контрагентами.

Суд зазначає, що контролюючим органом не було доведено та надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів позивача трудові ресурси та матеріально технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договору, укладеного позивачем з контрагентами, як не було надано і доказів про наявність фактів, які свідчать про неправомірну поведінку контрагентів та про обізнаність платника податків щодо такої поведінки та злагодженості дій між ними.

Так, Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 у справі №804/4940/14 зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Таких висновків дійшов Верховний Суд і в постанові від 30.01.2018 у справі №2а/1770/3360/12, від 19.06.2018 у справі №826/7704/16 (адміністративне провадження №К/9901/38191/18).

Суд зауважує, що в обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій.

В своєму відзиві та Акті перевірки відповідач зазначає про дослідження руху товарів/послуг за ланцюгом постачання, як одного з аргументів податкового органу щодо фіктивного характеру операцій.

Втім, на переконання суду, такі дані жодним чином не можуть свідчити про нереальність/фіктивність правочинів позивача з контрагентами-постачальниками, оскільки посилання на неможливість встановлення походження товарів за ланцюгом постачання не можуть бути доказом безтоварного характеру господарських операцій.

В даному випадку, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Суд зазначає, що висновки контролюючого органу базуються крім іншого, на податковій інформації, сформованій за результатами аналізу відомостей, отриманих від інших податкових органів, та аналізу діяльності по ланцюгу постачання. При цьому контролюючим органом не здійснено ґрунтовного аналізу сутності та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Як слідує із висновку Верховного Суду (постанова від 20.03.2018 у справі №804/939/16, адміністративне провадження №К/9901/376/17) податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Щодо наявності кримінальних проваджень стосовно контрагентів ТОВ «БУДМАКСТРОЙ», ТОВ «СЛЕЙТЕН», ТОВ «КАВІСТА», а саме: №0000023 від 28.02.2018, №0002032, №000142, суд вказує, що в порушення статті 72 КАС України відповідач не виконав свого обов`язку з доведення обставин, на яких ґрунтується прийняте рішення, та не надав жодних доказів існування таких кримінальних проваджень, під час судового розгляду представник відповідача не зміг пояснити щодо яких осіб або фактів воно здійснюється, на якій стадії перебуває і яке значення має для вирішення спірних правовідносин. За відкритими даними Єдиного державного реєстру судових рішень інформація про вироки в даних кримінальних провадженнях відсутня. Відповідачем не надано жодних доказів вчинення достатніх дій щодо доведення даних обставин, а сама по собі наявність кримінального провадження та посилання на певні матеріали досудового розслідування не можуть бути розцінені судом як беззаперечні докази винності осіб у вчиненні злочину.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що у згаданих кримінальних провадженнях досліджується діяльність контрагентів по ланцюгу постачання, що не може трактуватись як ознака нереальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

У даному випадку, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що позивач не може нести відповідальність за дії контрагента при відсутності власної вини, інакше порушуються основні конституційні засади: дотримання принципу справедливості як невід`ємного елементу верховенства права (стаття 8 Конституції України), індивідуальний характер відповідальності, тобто що відповідати має саме той, хто припустився порушення (стаття 61 Конституції України), забезпечення доведеності вини (стаття 129 Конституції України).

Податкове законодавство України не ставить право платника податку на формування показників податкової звідності, у тому числі і податкового кредиту з податку на додану вартість, в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, тощо. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, не подав податкову звітність або припустився інших порушень при здійсненні господарської діяльності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств з урахуванням таких операцій, а також податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Не виконання податкових обов`язків контрагентом платника податків не може бути безумовним свідченням недостовірності даних податкового обліку платника податків, якщо не встановлені обставини, які свідчать про сприяння останнім у такому невиконанні.

Також, норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) як критерій правового статусу платника податків (позивача) щодо отримання податкових преференцій, зокрема і у формі податкового кредиту.

Факт неподання контрагентом податкової звітності чи відсутності певної інформації в податковій звітності товариства, зокрема щодо наявності найманих працівників, основних засобів тощо сам по собі не може свідчити про відсутність факту здійснення ним господарської діяльності, а лише може бути підставою для висновку щодо допущення останнім порушення вимог законодавства при складанні податкової звітності.

В контексті викладеного, обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли свідчити про їх нереальність чи про те, що позивач як платник податків діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які міг допустити його контрагент чи інші учасники ланцюга постачання, або ж про те, що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій було одержання позивачем податкової вигоди, контролюючий орган під час розгляду справи не надав.

Також, з урахуванням того, що податкові накладні по операціям з ТОВ «БУДМАКСТРОЙ», ТОВ «СЛЕЙТЕН», ТОВ «КАВІСТА» зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних після 01.07.2017, до таких податкових накладних застосовуються правила, визначені пунктом 201.10 ст.201 ПК України, відповідно до яких податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, для покупця таких товарів/послуг є достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Таким чином, наданими до матеріалів справи письмовими доказами підтверджено, що господарські відносини між позивачем та його контрагентами мали реальний характер, придбані товари були використані позивачем у власній господарській діяльності, підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, спричинили реальні зміни майнового стану позивача, та були належним чином відображені у податковій звітності.

На підстав викладеного суд дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано показники податкової звітності з податку на прибуток підприємств за ІІІ квартал 2018 року та податку на додану вартість за вересень та жовтень 2018 року, у зв`язку з чим твердження контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства є необґрунтованими та недоведеними, а тому прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому наявна необхідна сукупності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду з даним позовом, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 19 210,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №409 від 11.09.2019.

У зв`язку із викладеним, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 19 210,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 18.06.2019 №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПРОМТЕХНІКА» збільшено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств в сумі 1319191,50 грн., у т.ч. за основним платежем - 879461,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 439730,50 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 18.06.2019 №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПРОМТЕХНІКА» збільшено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 1465768,50 грн., у т.ч. за основним платежем - 977179,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 488589,50 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПРОМТЕХНІКА» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 19 210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПРОМТЕХНІКА», місцезнаходження: 69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 71;

Відповідач - Головне управління ДФС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166; .

Повне судове рішення складено 27 березня 2020 року.

Суддя М.О. Семененко