Справа № 263/2462/20
Суддя: Музика О. М.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/2462/20
Провадження № 2-а/263/157/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Налісної Ю.О.,

розглянувши у порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ у відкритому судовому засіданні та у спрощеному порядку справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Кулібаби Марини Валеріївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

1. стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя з указаним позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту сержанта поліції Кулібаби М.В. серії ЕАК № 2127750 від 18 лютого 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

На обґрунтування вимог позову ОСОБА_1 посилається на те, що постановою серії ЕАК № 2127750 від 18 лютого 2020 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Підставами для притягнення позивача до адміністративної відповідальності указано те, що він 18 лютого 2020 року о 20 год. 44 хв., рухаючись по проспекту Миру у м. Маріуполь, керуючи транспортним засобом, рухався у крайній лівій смузі при вільній правій смузі, без наміру повернути на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смугу для руху в одному напрямку.

Позивач не погоджується з такою постановою та вважає її протиправною, оскільки на ділянці дороги з перехрестя проспект Металургів проспект Миру до перехрестя вулиці Казанцева проспект Миру права смуга була зайнята, оскільки на ній у тому ж самому напрямку рухався транспортний засіб, в якому перебувала відповідач. Наведена обставина вказує, що виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку для позивача у цьому випадку дозволявся, а тому позивач п. 11.5 ПДР України не порушив та не існували підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з огляду на відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відповідачем не взято до уваги, що автомобіль УПП в Донецькій області, в якій перебувала відповідач, рухався поруч із автомобілем позивача, однак у крайній правій смузі. Оскільки автомобіль відповідача займав дорогу, то позивачу дозволено на підставі п. 11.5 ПДР України рухатися у крайній лівій смузі дороги. Відтак відповідач не мав права розпочинати провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Також позивач указує, що цього дня, рухаючись по проспекту Миру у м. Маріуполь близько 21.00 год. він мав намір здійснити поворот ліворуч на наступному перехресті, після перехрестя вулиці Казанцева проспект Миру, для чого у визначеному ПДР порядку зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині, що відповідає п. 10.4 ПДР України. ОСОБА_1 , вказуючи, що п. п. 9.2, 9.4 ПДР України передбачений обов`язок подати сигнал покажчика повороту за 50 100 м, однак, із посиланнями на постанову Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 211/4541/16-а, вказує, що чинне законодавство не конкретизує термін «завчасно» і оцінка «завчасності» маневру різними учасниками дорожнього руху може бути протилежною з огляду на різні чинники, тому за відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів того, що позивач не мав наміру здійснити поворот ліворуч на наступному перехресті після перехрестя вулиці Казанцева проспект Миру, не можна однозначно стверджувати, що рух в крайній лівій смузі не був зумовлений в конкретному випадку необхідністю здійснення позивачем повороту ліворуч у порядку, передбаченому п. 10.4 ПДР України, а відтак не можна стверджувати і про порушення позивачем правил розташування транспортних засобів. На порушення вимог ст. ст. 3, 13 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 листопада 2018 року № 1026, відповідач на усне клопотання позивача продемонстрував йому на власному телефоні марки «IPhone» запис з відеореєстратора, яким нібито підтверджується порушення позивачем п. 11.5 ПДР України, що є порушенням встановленого законом порядку поводження з технічним приладом. До оскаржуваної постанови відповідачем не включені пояснення та доводи позивача щодо подій інкримінованого йому адміністративного правопорушення, надані під час розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення, а долучено виключно запис з відеореєстратора «YI Carcam», тобто відповідачем долучені докази, які на його думку лише підтверджують адміністративне правопорушення, проігнорувавши при цьому пояснення позивача. У пункті 11.5 ПДР України відсутня пряма заборона на вчинення будь-яких дій, у тому числі заборона руху по крайній лівій смузі, оскільки вказана норма має рекомендаційний характер щодо розташування транспортних засобів під час руху на дорозі.

Посилаючись на наведені обставини, положення ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 122, 245, 247, 251, 280, 288 КУпАП, ст. ст. 3, 13 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 77 КАС України, п. п. 9.2, 9.4, 10.4, 11.5 ПДР України, ОСОБА_1 просив позовні вимоги задовольнити.

На погоджуючись із заявленими вимогами, відповідач 23 березня 2020 року подала відзив на позов, який мотивований тим, що 18 лютого 2020 року позивач, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy Kombi», державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: проспект Миру, 81, Центральний район, м. Маріуполь, Донецька область, на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, рухався по крайній лівій смузі при вільній правій, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч або розворот, чим порушив п. 11.5 ПДР України. Вказана обставина зафіксована поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Донецькій області ДРР Кулібабою М.В. за допомогою технічного приладу, закріпленого у патрульному автомобілі. З записами (IMG_6416, IMG_6417), зафіксованими на реєстратор, розташований у патрульному автомобілі позивача ознайомлено, крім того спілкування з позивачем, дотримання процесуальних моментів та спростування доводів позивача так само зафіксовано на портативний відеореєстратор патрульного 20 год. 41 хв. 25 сек., 20 год. 47 хв. 48 сек.; 20 год. 51 хв. 20 сек., 20 год. 51 хв. 32 сек.; 3 21 год. 01 хв. 00 сек.). З відеофайлів № IMG_6416, IMG_6417, зроблених з реєстратора, встановленого в автомобілі патрульних, можливо встановити автомобіль, на якому рухався позивач, який рухався по проспекту Миру у м. Маріуполі, який має дві і більше смуги для руху в одному напрямку по крайній лівій смузі при вільній правій, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч або розворот, проїхавши перехрестя проспекту Миру та проспекту Металургів, проспекту Миру та вулиці Казанцева. Посилання ОСОБА_1 про те, що він не перестроювався у крайню праву смугу для не створення зайвих маневрів, які б могли бути не зрозумілі іншим водіям, що могло б призвести до перешкоди руху транспортному засобу патрульної поліції, який рухався позаду, не позбавляють його обов`язку дотримуватися ПДР України та не позбавляє при цьому його відповідальності. Також, позивач посилається, що мав намір здійснити поворот ліворуч, але під час розгляду справи позивач вказував, що не перестроювався у крайню праву смугу лише для не створення перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Відповідач не погоджується із доводами позивача про невідповідність постанови приписам ст. 283 КУпАП, оскільки у ній зазначено посадову особу, яка винесла постанову, дату розгляду справи, місце скоєння правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення. Посилаючись на указані обставини, приписи ст. ст. 33, 122, 245, 251, 252, 283 КУпАП, ст. ст. 72, 77 КАС України, ст. ст. 23, 40 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 14, 41 Закону України «Про дорожній рух», п. п. 1.1, 1.3, 11.5 ПДР України, п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, вказуючи про правомірність своїх дій та оскаржуваної постанови, відповідач просила відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 своїм правом не скористався та відповідь на відзив до суду не направив.

2. процесуальні дії суду:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 березня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, визначено строк для відповідача для подання відзиву на позов та позивачу для надання відповіді на відзив, роз`яснено строки та порядок надання суду доказів.

3. заяви і клопотання:

клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності;

відповідачем Кулібаба М.В. жодних клопотань щодо розгляду справи за її участі або без такої до суду не подано.

У зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін у спрощеному порядку, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалися сторони, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.

4. фактичні обставини справи, установлені судом:

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 18 лютого 2020 року серії ЕАК № 2127750, складеної о 21 год. 01 хв. 34 сек. за адресою: АДРЕСА_1 , сержантом поліції УПП в Донецькій області Кулібабою М.В., винсесеної відносно ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy Kombi», державний номерний знак НОМЕР_1 , зокрема, 18 лютого 2020 року о 20 год. 44 хв. 19 сек. по проспекту Миру, 81 у м. Маріуполь ОСОБА_1 , керуючи указаним транспортним засобом, рухався у крайній лівій смузі при вільній правій, без наміру повернути ліворуч або здійснити розворот, чим порушив п. 11.5 ПДР України, у зв`язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. У постанові наявна відмітка про відеозаписи «YI Carcam ан01115, ан01122».

Відповідачем долучений відеозапис, з якого вбачається, що 18 лютого 2020 року починаючи з 20 год. 41 хв. по 20 год. 44 хв. автомобіль марки «Volkswagen Caddy Kombi», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухається у лівій крайній смузі по проспекту Миру до перехрестя проспектів Миру та Металургів, проїхавши дане перехрестя, автомобіль без жодних покажчиків повороту продовжує руху у крайній лівій смузі та наближається до перехрестя проспекту Миру та вулиці Казанцева, де проїхавши його у лівій крайній смузі продовжує рух, після чого зупиняється на вимогу патрульних поліцейських. Під час руху указаного автомобіля у крайній лівій смузі, вбачається, що у крайній правій смузі позаду рухається автомобіль, з якого відбувається відофіксація руху автомобіля марки «Volkswagen Caddy Kombi».

5. предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

5.1. представлені суду докази відповідають замісту статей 73 76 КАС України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно вони достатні для прийняття у справі законного та справедливого рішення.

У суду відсутні мотиви для відхилення представлених доказів.

6. Щодо порушення прав позивача та ким вони порушені, то суд вважає, що із змісту підстав позову не вбачається, що інспектором поліції Кулібаба М.В. як суб`єктом владних повноважень, яка винесла індивідуальний акт (оскаржувану постанову) порушені права позивача.

7. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спору.

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Проводячи оцінку оскаржуваної постанови необхідно дійти висновків, що така у повній мірі відповідає змісту ст. 283 КУпАП, оскільки у ній зазначені усі дані, як того вимагає наведене положення закону.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини другої ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною четвертою статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 11.5 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Згідно з пунктом 9.4 ПДР України водій повинен подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50 100 м у населених пунктах і за 150 200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Відповідно до частини другої статті 122 КУпАП за порушення правил, зокрема, розташування транспортних засобів на проїзній частині, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

8. Мотиви суду.

Так, підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. є встановлене відповідачем порушення позивачем п. 11.5 ПДР України.

Пунктом 11.5 ПДР України визначено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Тобто, за приписами п. 11.5 ПДР виїзд на крайню ліву смугу дороги дозволено лише у визначених випадках, зокрема: повороту ліворуч, розвороту або для зупинки, тощо.

При цьому, згідно пункту 9.4 ПДР водій повинен подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50 100 м у населених пунктах і за 150 200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

У відповідності до частини другої статті 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині, тобто за порушення п. 11.5 ПДР України.

Проводячи оцінку доказів наданих відповідачем, а саме: відеозапису з камери патрульного автомобіля, беззаперечно встановлено, що автомобіль, яким керував позивач, рухався у крайній лівій смузі дороги, в той час, коли права інша смуга була не зайнята. При цьому, тривалий час, протягом проїзду більше ніж два перехрестя, світловий покажчик повороту відповідного напрямку на автомобілі позивача не був увімкнений, що спростовує його доводи про те, що він рухався у лівому ряду з метою здійснення повороту (розвороту) ліворуч.

З відеозапису встановлено, що він фіксує момент тривалого проїзду автомобіля позивача попереду автомобіля інспектора патрульної поліції у крайній лівій смузі для руху, зупинку позивача, процедуру повідомлення інспектором позивачу суті вчиненого правопорушення, роз`яснення прав, перевірки документів і складання постанови про адміністративне правопорушення.

Також, дослідженням вказаного відеозапису встановлено, що після тривалого руху автомобіля позивача у крайній лівій смузі перед інспектором, у правій смузі для руху у тому ж напрямку не зафіксовано рух будь-яких інших автомобілів, що додатково спростовує доводи позивача про те, що у попутному з ним напрямку були перешкоди для перестроювання у крайню праву смугу.

Щодо посилання позивача про неможливість перестроювання у праву крайню смугу, оскільки по ній рухався автомобіль поліцейського, то вони судом відхиляються, оскільки після очевидного обгону патрульної машини позивач не вчинив жодних дій на перестроювання у праву смугу, як того вимагають приписи п. 11.5 ПДР України, тому зазначене ніяким чином не спростовує вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідачем представлено йому відеозапис з мобільного телефону як підставу для скасування оскаржуваної постанови, оскільки такі доводи не є підставою для скасування правильного по суті рішення суб`єкта владних повноважень.

Фактично у своєму позові ОСОБА_1 наводить дві підстави для скасування постанови, а саме: бажання його здійснити поворот (маневр) у лівий бік; перешкода перестроювання у праву крайню смугу (наявність там автомобіля патрульного поліції).

Поряд з цим, кожна з наведених позивачем підстав для скасування постанови є взаємовиключна одна до одної, тому розцінюється судом як бажання позивача ухилитися від адміністративної відповідальності, що свідчить про не достовірність цих обставин, як наслідок не достатність для їх прийняття судом.

Отже, докази, які б спростовували встановлені поліцейським обставини, матеріали справи не містять.

Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 211/4541/16-а, суд не приймає, оскільки предметом дослідження у даній справі було питання завчасності включення покажчика повороту для здійснення маневру ліворуч, що не є тотожним правовідносинам, які є предметом спору у цій справі.

Суд вважає помилковим аргументи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки відеозапис подій не доводить створення позивачем перешкоди або небезпеки руху для інших учасників дорожнього руху, що є складовою адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що дотримання Правил дорожнього руху є обов`язком водія. Не створення під час руху автомобіля перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не позбавляє водія обов`язку неухильно дотримуватись Правил дорожнього руху та не позбавляє, при цьому, відповідальності.

Суд вважає правильним висновок патрульного поліцейського, що порушення позивачем п. 11.5 ПДР є достатньою підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині, у відповідності до частини другої статті 122 КУпАП, тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

9. питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 143 КАС України судовий збір відноситься на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 10, 11, 72, 73 76, 77, 90, 242, 245, 246, 286 КАС України, ст. 19 Конституції України, ст. ст. 122, 255, 257, 274, 280, 283 КУпАП, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Кулібаби Марини Валеріївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 30 березня 2020 року.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.М. Музика