Справа № 280/6113/19
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 березня 2020 року Справа № 280/6113/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69107, )

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - Позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - Відповідач), в якому позивач просить суд скасувати податкові повідомлення рішення винесені відповідачем від 26.11.2019 №, № , № , яким позивачу донараховані податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 2092,50 грн., в тому числі податок 1395,00 грн., штраф 697,50 грн., з податку на додану вартість в сумі 110 407,50 грн.. в тому числі податок 88 326,00 грн., штраф 22 081,50 грн., з Військового збору в сумі 174,38 грн.. в тому числі податок 116,25 грн., штраф 58,13 грн., як такі, що суперечать законодавству України.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що обставини та висновки викладені в Акті перевірки, на підставі яких донараховано податкові зобов`язання та застосовано штрафні санкції, не відповідають дійсності, а прийняті податкові повідомлення-рішення суперечать чинному законодавству та прийняті з порушенням вимог Податкового кодексу України.

А саме зазначає, що висновок контролюючого органу про завищення Позивачем про завищення витрат з посиланням на невідповідність виходу виготовленої та реалізованої продукції кукурудзяної крупи, не відповідає дійсності та заявлений контролюючим органом розрахунок не ґрунтується на реальних технологічних характеристиках виробничого процесу та якостях сировини. Окрім того, Позивач зазначає, що на даний час Податковий кодекс України не передбачає визначення податкових зобов`язань з використанням не прямих методів.

Також вважає незаконним висновки акта перевірки про донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість, з посиланням на заниження бази оподаткування податком на додану вартість при реалізації круповідходів. Оскільки такі, круповідходи є побічною продукцією при виготовленні крупи проса. Тобто такі відходи є не основною товарною продукцією і справедлива ціна круповідходів, як супутньої продукції визначається ціною її реалізації, яка і є базою оподаткування податком на додану вартість.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.12.2019 відкрито загальне позовне провадження у адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 15.01.2020.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, якою заперечив щодо позовних вимог пославшись на обставини зазначені в Акті перевірки.

А саме зазначив, що перевіркою встановлено заниження виходу базисної норми виходу крупи кукурудзяної, при переробці 10 тонн кукурудзи. Вказавши, що за даними перевірки. вихід крупи повинен бути 70%, а фактично вихід становив 50% від обсягу переробленого зерна.

Також, перевіркою встановлено заниження бази оподаткування операцій з постачання круповідходів, за рахунок заниження їх ціни реалізації. Вказане заниження є порушенням прямої норми п.188.1 ст.188 ПКУ, а саме база оподаткування операцій з постачання круповідходів, які виготовлені з придбаного зерна, є меншою ніж ціна придбання такого зерна, так як придбане зерно використовувалося саме для виробництва (переробки) круповідходів, які були реалізовані.

Зокрема Відповідач зазначив, що для здійснення розрахунку вартості круповідходів, перевіркою взято до уваги вартість (ціну) придбаного зерна прямо пропорційно відсотку отриманого виду круповідходів.

Ухвалою від 15.01.2020 строк підготовчого провадження було продовжено та відкладено підготовче засідання на 26.02.2020.

Ухвалою суду від 26.02.2020 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду на 25.03.2020.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Відтак, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуваю на обліку як платник податків на загальній системі оподаткування та платник податку на додану вартість в Пологівській ОДПІ (Оріхівське відділення) ГУ ДФС у Запорізької області з 20.03.2013 року. Основний вид діяльності Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості.

У період з 30.09.2019 по 11.10.2019, фахівцями ГУ ДПС у Запорізькій області, проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску за загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. відповідно до затвердженого плану перевірки., за результатами якої складено Акт перевірки №75/08-01-33-05-05/ НОМЕР_1 від 28.10.2019.

Перевірка проведення відповідно до до наказу ГУ ДПС у Запорізькій області № 121 від 11.09.2019р. та Направлення №47 виданого ГУ ДПС у Запорізькій.

Висновками Акту перевірки, встановлено порушення Позивачем вимог:

- п.177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено суму податку на доходи фізичних осіб в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1395грн., в т.ч. за 2018р. - 1395грн.;

- п.п. 1.2. п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено суму військового збору в періоді, що перевірявся, на загальну суму 116,25 грн., в т.ч. за 2018р. -116,25грн.;

- п.п.14.1.181. п.14.1 ст. 14, п.187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п.198.2, п.198.5, ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету заниження у загальній сумі 88326грн., в т.ч. за 2017р. у загальній сумі 57538грн., в т.ч. в розрізі місяців: лютий 2017р.-3635грн., березень 2017р. - 4206грн., квітень 2017р. - 969грн., травень 2017р. - 8373грн., червень 2017р. - 2198грн., липень 2017р. -4336грн., жовтень 2017р. - 14015грн., листопад 2017р. -19805грн.; за 2018р. у загальній сумі 30788грн., в т.ч. в розрізі місяців: лютий 2018р.-1430грн., квітень 2018р.-1718грн., серпень 2018р. -3107грн., вересень 2018р. - 16975грн., жовтень 2018р.- 2479грн., листопад 2018р. -4232грн., грудень 2018р. - 847грн.;

Зазначені в Акті перевірки висновки стали підставою донарахування податку на доходи фізичних осіб, військового збору та податку на додану вартість.

Не погодившись із результатами перевірки викладеними в акті, позивач 13.11.2019р. подав до ГУ ДПС у Запорізькій області заперечення на Акт перевірки №75/08-01-33-05-05/ НОМЕР_1 від 28.10.2019р., в якому зазначив свою незгоду з висновками Акта перевірки.

03 грудня 2019 року, позивач поштою отримав :

Податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 26 листопада 2019 року № винесене ГУ ДПС у Запорізькій області, яким ФОП ОСОБА_1 податковий номер НОМЕР_1 донараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 2092,50 грн., в тому числі податок 1395,00 грн., штраф 697,50 грн.

Податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 26 листопада 2019 року № винесене ГУ ДПС у Запорізькій області, яким ФОП ОСОБА_1 податковий номер НОМЕР_1 яким донараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 110 407,50 грн.. в тому числі податок 88 326,00 грн., штраф 22 081,50 грн.

Податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 26 листопада 2019 року № винесене ГУ ДПС у Запорізькій області, яким ФОП ОСОБА_1 податковий номер НОМЕР_1 донараховано податкові зобов`язання з Військового збору в сумі 174,38 грн.. в тому числі податок 116,25 грн., штраф 58,13 грн.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду із вказаним позовом про їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стосовно висновків Акта перевірки про завищення витрат Позивача з посиланням на невідповідність виходу виготовленої та реалізованої продукції кукурудзяної крупи. (ст.20 Акта перевірки), то суд зазначає наступне:

За змістом обставин зазначених на ст..20 Акта перевірки, перевіркою встановлено заниження виходу базисної норми виходу крупи кукурудзяної, при переробці 10 тонн кукурузи. Зазначивши, що за даними перевірки вихід крупи повинен бути 70%, а фактично вихід становив 50% від обсягу переробленого зерна.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами перевірки, позивач здійснює діяльність з виробництва продуктів борошномельно-круп`яної промисловості (крупи).

Для здійснення підприємницької діяльності, позивач використовує орендовану господарську будівлю: виробничі та складські приміщення, розташовані за адресою Запорізька обл.., Оріхівський р-н., с.Таврійське, вул.. Радянська, 33-а.

Виробництва крупи здійснюється шляхом переробки зернових культур (просо, пшениця, ячмінь) з використанням просіювача ПР-100-2, Аспіратора А-200, мікромельниці МиМ, зерношелушильної машини ЗШ-300., які орендуються позивачем, що підтверджується матеріалами перевірки.

Для здійснення діяльності позивач має найнятий постійний штат працівників, а також отримую послуги від фізичних осіб підприємців та спеціалізованих підприємств, щодо отримання транспортних послуг.

Для здійснення діяльності та виготовлення круп`яної продукції, зерно закупається безпосередньо у товаровиробників сільськогосподарської продукції Запорізької області.

Придбання сировини та подальша реалізація готової продукції здійснювалась позивачем в безготівковому порядку.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI, зі змінами та доповненнями (далі - ПКУ), об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 14.1.36. ст.14 ПК України визначено, що господарська діяльність є діяльністю особи, яка пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

Суд зазначає, що закон встановлює виключно дві вимоги для використання права фізичною особою-підприємцем, на зменшення оподатковуваного доходу понесеними витратами.

Це, витрати повинні бути документально підтверджені та пов`язані з господарською діяльністю, а саме отриманням доходу. Інших додаткових умов, вимог та заборон Податковий кодекс не встановлює.

Окрім того, до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Нормативним документом, що регламентує склад витрат діяльності підприємства у бухгалтерському обліку, є Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджене наказом Мінфіну України від 31.12.99 р. N 318, згідно з яким до складу виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються витрати, безпосередньо пов`язані з виробництвом продукції, зумовлені технологією та організацією виробництва.

Судом встановлено, що позивач в своїй господарській діяльності, при переробці сировини в крупу керується Технологічним регламентом та схемами технологічного процесу виробництва крупи кукурудзяної, яка розроблена ФОП ОСОБА_1 відповідно «Правил організації ведення технологічного процесу на круп?яних заводах», затверджених наказом Міністерства агропромислового комплексу України від 20.03.1998р. № 82 (далі Правила №82), відповідно до яких вихід кукурудзяної крупи шліфованої становить від 40 до 50%, та яка в значній мірі залежить від якості та сорту зерна.

Відповідно до Правил №82 та Технологічного регламенту, кукурудзяні крупи в залежності від способу обробки та розмірів крупинок поділяються на :

Крупи кукурудзяні шліфовані - подрібнені частки ядра кукурудзи різної форми. одержані шляхом відділення плодових оболонок і зародка, шліфовані, із закругленими гранями, орієнтовний вихід близько 40% від обсягу переробленого зерна.

Крупи кукурудзяні крупні для виробництва пластівців і повітряних зерен - подрібнені частки ядра кукурудзи різної форми, одержані шляхом відділення плодових оболонок і зародка, орієнтовний вихід близько 40% від обсягу переробленого зерна.

Крупи кукурудзяні дрібні для виробництва паличок - подрібнені частки ядра кукурудзи різної форми, одержані шляхом відділення оболонок і зародка, орієнтовний вихід близько 40% від обсягу переробленого зерна.

Крупи кукурудзяні крупні подрібнені - подрібнені частки ядра кукурудзи різної форми, одержані шляхом відділення оболонок і зародка, орієнтовний вихід близько 80% від обсягу переробленого зерна.

Таким чином, в залежності від виду виробленої крупи вихід продукції може становити від 40 до 80%.

При цьому кукурудзяні крупи виробляються переважно із зерна крем?янистої і напівзубоподібної кукурудзи, дрібні крупи для паличок - із зерна зубоподібної і напівзубоподібної кукурудзи. Тобто вид та якість зерна також впливає на вихід виготовленої продукції.

Досліджуючи операцію з виготовлення та реалізації кукурудзяної крупи, судом встановлено, що позивач 11.04.2018р. згідно видаткової накладної №2 придбав у СФГ «ОМІ» придбав 10,0 тонн кукурудзи, вартістю 38750,00 грн.

Відповідно до Розпорядження №11/04 кукурудза була передана в переробку для виготовлення крупи кукурудзяної шліфованої. Згідно Акту про прийняття результатів переробки зерна, з переданої кукурудзи виготовлено 5000,00 кг. крупи кукурудзяної шліфованої, кормової мучки 3500,0 кг., 1500 круповідходів кукурудзяних.

Виготовлена продукція в подальшому була реалізована

12.04.2018 р. крупа кукурудзяна - 5000,0 кг. на загальну суму - 22 750,00 грн.

30.04.2018 р. кормова мучка та круповідходи кукурудзяні на загальну суму 17 106,96 грн.

Вказані, операції та обсяг отриманого доходу підтверджується змістом Акта та не спростовуються відповідачем.

Таким чином, судом встановлено, що обсяги отриманої ФОП ОСОБА_1 від переробки продукції, повністю відповідають технології виробництва затвердженого Технологічним регламентом та реалізовані з отримання доходу, який задекларовано позивачем.

Враховуючи дані обставини суд вважає, що віднесення Позивачем в Декларації з податку на доходи фізичних осіб витрат на придбання сировини яка була використана для виготовлення кукурудзяної крупи, відповідає вище зазначеним положенням Податкового кодексу України та первинним документам які надавались до перевірки.

З огляду на встановлення судом відсутності завищення позивачем суми понесених витрат пов`язаних з одержанням доходу суд дійшов до висновку про неправомірність висновків Акта перевірки про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу і як наслідок податку з доходи фізичних осіб на загальну суму податку.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 листопада 2019 року № яким Позивачу донараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 2092,50 грн., в тому числі податок 1395,00 грн., штраф 697,50 грн.

Згідно з пунктом 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір, платниками якого є особи, визначені пунктом 162.1статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Зважаючи на те, що судом встановлено неправомірність збільшення контролюючим органом позивачу суми грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для збільшення позивачу суми грошового зобов`язання по військовому збору.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 листопада 2019 року № яким позивачу донараховано податкові зобов`язання з військового збору в сумі 174,38 грн.. в тому числі податок 116,25 грн., штраф 58,13 грн.

Щодо висновків Акта перевірки про заниження податкових зобов`язань Позивача з податку на додану вартість при реалізації круповідходів, то суд зазначає наступне:

За змістом Акта перевірки (ст..48) зазначається, що перевіркою встановлено заниження бази оподаткування операцій з постачання круповідходів, за рахунок заниження їх ціни реалізації. Вказане заниження є порушенням прямої норми п.188.1 ст.188 ПКУ, а саме база оподаткування операцій з постачання круповідходів, які виготовлені з придбаного зерна, є меншою ніж ціна придбання такого зерна, так як придбане зерно використовувалося саме для виробництва (переробки) круповідходів, які були реалізовані.

Відповідач вказує, що для здійснення розрахунку вартості круповідходів, перевіркою взято до уваги вартість (ціну) придбаного зерна прямо пропорційно відсотку отриманого виду круповідходів.

Надаючи правову оцінку здійсненому нарахуванню суд зазначає, що нормами п.188.1 ст.188 Податкового кодексу (на який здійснено посилання в Акті перевірки) не передбачено розрахунок вартості відходів, для визначення об`єкта оподаткування податком на додану, по процентному відношенню до вартості придбаної сировини.

Судом встановлено, що круповідходи є побічною продукцією позивача при виготовленні крупи проса. Тобто такі відходи є не основною товарною продукцією і основна вартість у виробництві Позивача є вироблена крупа.

Так, відповідно до Правил №82 технологічний процес вироблення крупи передбачає вихід основної та супутньої продукції

·основна - її отримання є для підприємства метою організації виробництва;

·супутня - її отримання не є метою виробництва, вона потребує додаткової обробки для доведення її до стану можливого використання (реалізації) і може мати порівняну з основною продукцією вартість, зазвичай її отримують уже на завершальних стадіях виробництва;

Пунктом 428 Методичних рекомендацій з формування собівартості продукції (робіт, послуг) у промисловості, затверджені наказом Мінпромполітики України від 09.07.2007р. №373 (далі Медрекомендації №373)встановлено, що супутня продукція, це продукція, яка отримується в процесі виробництва в єдиному технологічному процесі з основним (цільовим) продуктом. Вона призначена для подальшої переробки або відпуску стороннім підприємствам.

В свою чергу Правила №82 відносять до побічної продукції при виготовленні крупи: в тому числі кормову мучку, висівки, лузгу, кормові відходи.

Пунктом 429 Медрекомендацій №373 встановлено, що супутню продукцію самостійно не калькулюють. а оцінюють за справедливої вартості. Під справедливою вартістю відповідно до п.4. Положення (стандарт) бухгалтерського обліку №19 (ПБО-19) слід розуміти суму, за якою можна продати актив або оплати зобов`язання при звичайних умовах на певну дату. Оскільки призначена для реалізації побічна продукція при виготовлені крупи відповідає поняттю готової продукції, то справедливою вартістю є ціна її реалізації .

За таких обставин суд, зазначає, що справедливої ціною круповідходів, як супутньої продукції визначається ціною її реалізації, яка і є базою оподаткування податком на додану вартість.

Судом також встановлено, що ціна реалізації крупи є більшої ніж собівартість придбання сировини та виготовлення крупи. Так, надані Позивачем та досліджені судом документи свідчать, що виготовлення та реалізація крупи проса здійснювалась з прибутковою діяльність, а саме виготовлена крупа реалізовувалась за ціною вище вартості придбання сировини.

Досліджуючи вказані обставини судом встановлено, шо 18.01.2018 року позивач придбав у ТОВ «Батьківщина» 34590,0 кг крупи проса загальною вартістю 223 393,75 грн.

Придбане просо було передано в переробку 18.01.2019р. з базисним виходом крупи 60-65%. Згідно Акту про прийняття результатів переробки зерна за січень 2018 року від 31.01.2018р. з переданого проса виготовлено:

22000,00 кг. Крупи пшоно

4440,00 кг кормової мучки

3600,00 кг. Січки просяної

3960,00 кг. Лузги

290,00 кг Відходи

300,00 кг не кормові відходи, механічні втрати

Виготовлену продукції було реалізовано:

Крупа пшоно, в кількості 22 тонни - покупець ТОВ «Торгівельна компанія Добра Хата», за ціною 10625,00 грн. за тонну, на загальну суму 233750,00 грн.

Порівнюючи вартість придбаної сировини та вартість реалізованої готової продукції, судом встановлено, що вартість виготовленої крупи (як основної продукції) є більшою ніж вартість придбаної сировини. Актом перевірки та відповідачем не заперечується та не спростовується дані обставини.

Також, судом встановлено, що по вказаній операції в лютому 2018 року позивач реалізував ФОП ОСОБА_3 круповідходи загальну суму 3189,00 грн., які є додатковим доходом та ціна реалізації яких відповідала ринковій.

Абзацом 2 пункту 188.1. ст.188 Податкового кодексу України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін.

Досліджені судом документи та обставини свідчать, що реалізація відходів Позивачем здійснювалась за ринковою вартість, так як фактично такі відходи є не товарною продукцією. Ринкова вартість круповідходів відповідає визначенню звичайних цін та є базою оподаткування податком на додану вартість.

Враховуючи викладене, суд вважає, що донарахування податкових зобов`язань з ПДВ здійснено з підстав та по термінам які не передбачені Податковим кодексом України.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми від 26 листопада 2019 року №, яким Позивачу донараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 110 407,50 грн., в тому числі податок 88 326,00 грн., штраф 22 081,50 грн.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України та ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВРта вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», Суд звертав увагу на необхідність покладення обов`язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 72 КАС України.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішень дотримано не було.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 26 листопада 2019 року №, винесене ГУ ДПС у Запорізькій області, яким ФОП ОСОБА_1 донараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 2092,50 грн., в тому числі податок 1395,00 грн., штраф 697,50 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 26 листопада 2019 року №, винесене ГУ ДПС у Запорізькій області, яким ФОП ОСОБА_1 донараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 110 407,50 грн., в тому числі податок 88 326,00 грн., штраф 22 081,50 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 26 листопада 2019 року №, винесене ГУ ДПС у Запорізькій області, яким ФОП ОСОБА_1 донараховано податкові зобов`язання з військового збору в сумі 174,38 грн.. в тому числі податок 116,25 грн., штраф 58,13 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69107, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1127,00 грн. (одну тисячу сто двадцять сім гривень 00 коп.).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 25.03.2020.

Суддя А.В. Сіпака