Справа № 280/4770/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 березня 2020 року Справа № 280/4770/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Сонгулія О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69007, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; ),

Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; )

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач 1, ГУ ДФС у Запорізькій області), в якій позивач з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд:

1) скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, прийняте відповідачем 05.06.2019;

2) визнати протиправним дії ГУ ДФС у Запорізькій області щодо самостійного нарахування в інтегрованій картці позивача 19.01.2018 суми в розмірі 2 112,00 грн., 19.04.2018 суми в розмірі 2 457,18 грн., 19.07.2018 суми в розмірі 2 457,18 грн., 19.10.2018 суми в розмірі 2 457,18 грн., 21.01.2019 суми в розмірі 2 457,18 грн., 19.04.2019 суми в розмірі на 2 457,18 грн., усього на загальну суму: 14 397,90 грн.

3) зобов`язати ГУ ДФС у Запорізькій області здійснити коригування даних в інтегрованій картці позивача за технологічним кодом 70 Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну діяльність (22%) шляхом виключення з ІПК самостійно нарахованої відповідачем 19.01.2018 суми в розмірі 2 112,00 грн., 19.04.2018 суми в розмірі 2 457,18 грн., 19.07.2018 суми в розмірі 2 457,18 грн., 19.10.2018 суми в розмірі 2 457,18 грн., 21.01.2019 суми в розмірі 2 457,18 грн., 19.04.2019 суми в розмірі 2 457,18 грн., усього на загальну суму: 14 397,90 грн.

Крім того, просить суд зобов`язати ГУ ДФС у Запорізькій області протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили подати звіт про його виконання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що зобов`язання зі сплати сум єдиного внеску виконані ним без порушення строків та у відповідності до приписів Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI), у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування до нього штрафу та пені за їх несвоєчасну сплату. Звертає увагу, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) на спірну суму єдиного внеску не отримував, перевірки щодо нього не проводилось, звітності на вказані суми ним не подавались, у зв`язку з чим нарахування єдиного внеску в інтегрованій картці платника податків за спірний період є протиправним та порушує йог права та законні інтереси. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 07.10.2019 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.11.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 02.12.2019.

Ухвалою суду від 02.12.2019 відкладено підготовче засідання на 18.12.2019.

Ухвалою суду від 18.12.2019 продовжено підготовче провадження у справі на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 23.01.2020.

15.01.2020 ГУ ДФС у Запорізькій області подано відзив на позовну заяву (вх.№2071), у якому зазначено, що позивач є платником єдиного внеску з 03.02.2006 як фізична особа-підприємець, та з 14.02.2018 як особа, яка провадить незалежну професійну (адвокатську діяльність). У зв`язку з наявністю недоїмки та несвоєчасною сплатою єдиного внеску ОСОБА_1 , як фізичною особою-підприємцем та як особою, яка здійснює адвокатську діяльність, до позивача застосовано штрафні санкції та пеню на підставі статті 25 Закону №2464-VI. Вважає, що оскаржуване рішення винесено законно та обґрунтовано, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 23.01.2020 залучено до участі в справі в якості співвідповідача Головне управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач 2, ГУ ДПС у Запорізькій області). У відповідності до частини 6 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи розпочато спочатку. Призначено підготовче засідання на 03.02.2020.

24.01.2020 представник ГУ ДПС у Запорізькій області подав відзив на позовну заяву (вх.№3765), в якому наведені заперечення проти позовних вимог з посиланням на аргументи, аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву, поданому ГУ ДФС у Запорізькій області.

27.01.2020 позивачем подано відповідь на відзив, в якому не погоджується з доводами відповідача 2, викладеними у відзиві на позовну заяву, та додатково зазначає, що чинне законодавство України не передбачає можливості взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом установлення ознаки незалежної професійної діяльності та самостійне здійснення подвійного нарахування єдиного внеску. Звертає увагу, що він не подавав відповідної заяви про реєстрацію його як особи, що здійснює незалежну професійну діяльність, а тому самостійне взяття його на облік як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність та подвійне нарахування єдиного внеску є протиправним.

Ухвалою суду від 03.02.2020 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 26.02.2020.

У судове засідання 26.02.2020 позивач не з`явився, 26.02.2020 звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі у письмовому провадженні.

У судове засідання 26.02.2020 представники відповідачів не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, заяв або клопотань не подали.

Згідно з частиною 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, і немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статті 205 КАС України, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних у суду матеріалів.

На підставі наявних у суду матеріалів судом встановлено такі обставини.

Відповідно до відкритих даних Єдиного реєстру адвокатів України (за посиланням https://erau.unba.org.ua/profile/28882) позивач є адвокатом, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №537 від 20.12.2005, виданого на підставі рішення Запорізької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 20.12.2005 №38.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01.02.2006 Волнова Ю.М. зареєстрована як фізична особа-підприємець, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №2 019670, перебуває на податковому обліку у відповідача 2 (Вознесенівське управління) з 03.02.2006 за номером 1229-6, зареєстрована як платник єдиного внеску з 15.02.2006 за номером 08/11-11938, єдиним видом діяльності позивача визначено за КВЕД 69.10 «Діяльність у сфері права».

Із заяв по суті справи вбачається, що позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, вказані обставини сторонами не оспорюються.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, з 14.02.2018 ОСОБА_1 також взято на облік в контролюючому органі як особу, яка провадить незалежну професійну (адвокатську) діяльність.

05.06.2019 ГУ ДФС у Запорізькій області винесено рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача на підставі частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI за період з 20.01.2016 до 19.04.2019 застосовано штраф у розмірі 2 141,84 грн. та нараховано пеню у розмірі 1 233,65 грн.

Позивач скористався правом на адміністративне оскарження та подав до Державної фіскальної служби України скаргу на рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 05.06.2019, за результатами розгляду якої рішенням Державної фіскальної служби України від 16.08.2019 №39624/6/99-99-11-05-02-25 від 16.08.2019 скаргу залишено без задоволення, а спірне рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені без змін.

Вважаючи протиправним дії відповідача 1 щодо самостійного нарахування в інтегрованій картці платника податків позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску, а також рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону №2464-VІ (тут й надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2464-VІ єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

При цьому до 01.01.2016 ставка єдиного внеску для платників, зазначених, зокрема, у пункті 4 частини першої статті 4 цього закону, встановлювався у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього закону бази нарахування єдиного внеску (пункт 11 статті 8 Закону №2464-VI у редакції чинної до 01.01.2016).

Частиною 2, 3 статті 9 Закону №2464-VІ передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини 5 статті 9 Закону №2464-VІ сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Згідно з положеннями частини 8 статті 9 Закону №2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Частиною 10 статті 9 Закону №2464-VІ передбачено, що днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частини 11 статті 9 Закону №2464-VІ).

Частиною 2 статті 25 Закону №2464-VІ передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (частина 3 статті 25 Закону №2464-VІ).

Згідно з частиною 4 статті 25 Закону №2464-VІ орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як зазначено у частині 10 статті 25 Закону №2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VІ передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску органом доходів і зборів накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до частини 14 статті 25 Закону №2464-VІ про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Аналіз вищезазначених норм дозволяє дійти висновку, що за наявності недоїмки зі сплати єдиного внеску контролюючий орган надсилає платнику єдиного внеску вимогу про сплату такої недоїмки. При цьому у разі несплати або несвоєчасної сплати єдиного внеску контролюючий орган наділений повноваженнями приймати рішення про нарахування пені та застосування штрафів за несплату/несвоєчасну сплату.

Обґрунтовуючи правомірність прийнятого рішення, відповідачі посилаються, зокрема, на факт виникнення станом на 20.01.2016 недоїмки в сумі 1 427,49 грн. та несвоєчасну сплату єдиного внеску за ІV квартал 2015 року.

Разом з тим, наведені доводи відповідачів спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами про сплату позивачем єдиного соціального внеску за вказані періоди.

Так, відповідно до копії квитанції №QS27206289 від 19.01.2016 позивачем сплачено єдиний внесок у сумі 1 434,51 грн. за ІV квартал 2015 року.

Як зазначалось вище, за змістом частини 10 статті 9 Закону №2464-VІ у разі сплати єдиного внеску готівкою днем сплати єдиного внеску вважається день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Таким чином доводи відповідачів про те, що позивачем не внесено (своєчасно не внесено) оплату єдиного внеску за вказаний період, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, отже і нарахування штрафів та пені за вказаний період є безпідставним.

Крім того, з відзиву на позовну заяву вбачається, що нарахування штрафних санкцій та пені за оскаржуваним рішенням відбулось у зв`язку з несвоєчасною сплатою єдиного внеску за І-ІІІ квартал 2018 року.

Разом з тим, з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 встановлено, що 16.04.2018 позивачем сплачено до бюджету єдиний внесок у розмірі 2 457,18 грн. за І квартал 2018 року, 18.07.2018 позивачем сплачено до бюджету єдиний внесок у розмірі 2 457,18 грн. за ІІ квартал 2018 року, та 16.10.2018 позивачем сплачено до бюджету єдиний внесок у розмірі 2 457,18 грн. за ІІІ квартал 2018 року, що спростовує доводи представника контролюючого органу про неналежне виконання позивачем вимог статті 9 Закону №2464-VІ.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що рішення № від 05.06.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є безпідставним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ДФС у Запорізькій області щодо самостійного нарахування в інтегрованій картці позивача сум недоїмки з єдиного внеску та зобов`язання відповідача здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків шляхом виключення самостійно нарахованої контролюючим органом недоїмки з єдиного внеску, суд зазначає таке.

Зі змісту заяв по суті справи та наявних письмових доказів в матеріалах справи в сукупності, судом встановлено, що вищевказані суми єдиного внесу нараховані контролюючим органом в інтегрованій картці ОСОБА_1 у зв`язку із взяттям позивача з 14.02.2018 на облік як особи, яка провадить незалежну професійну (адвокатську) діяльність.

Отже, починаючи з 14.02.2018 ОСОБА_1 одночасно обліковується у контролюючому органі як фізична особа-підприємець та як особа, яка займається незалежною професійною діяльністю.

Суд зазначає, що згідно з пунктами 4, 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є:

- фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

- особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Отже, законодавець окремо відносить до платників єдиного внеску як фізичних осіб-підприємців, так і осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №2464-VI облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина 2 статті 5 Закону № 2464-VI).

Відповідно до статті 5 Закону №2464-VI та інших нормативно-правових актів розроблено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 №1162, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03.12.2014 за №1553/26330, (далі - Порядок №1162), який є нормативно-правовим актом у розумінні частини 3 статті 117 Конституції України та джерелом права, яке застосовується судом, відповідно до частини 2 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку №1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах, зокрема, 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску (пункт 3 розділу ІІ Порядку №1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15.05.2003 №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон №755) (пункт 4 розділу ІІ Порядку №1162).

Судом встановлено, що позивач в статусі фізичної особи-підприємця з 15.02.2006 перебуває на обліку в контролюючому органі як платник єдиного внеску, що підтверджується відкритими відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та не заперечується сторонами.

Розділом ІІІ Порядку №1162 визначено порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755.

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою №12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою №2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №1162).

Аналіз положень цього Порядку свідчить про те, що взяття на облік як платника єдиного внеску особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, здійснюється контролюючим органом виключно за заявою такої особи за формою №1-ЄСВ. Взяття на облік такої особи контролюючим органом з власної ініціативи шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» Порядок №1162 не передбачено.

Судом встановлено, що 14.02.2018 позивача взято на облік, як фізичну особу, яка займається незалежною професійною діяльністю.

Разом з тим, до матеріалів справи не надано доказів того, що позивач звертався до контролюючого органу із заявою за формою №1-ЄСВ про взяття його на облік як особи, яка проводить незалежну професійну діяльність.

У рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02.09.2019, прийнятому у зразковій справі №520/3939/19 та залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність повноважень у контролюючого органу на власний розсуд визначати організаційну форму діяльності фізичної особи та за власною ініціативою без волевиявлення платника податку вносити зміни (подавати інформацію до ПФУ щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Враховуючи те, що позивач на час нарахування в інтегрованій картці спірних сум єдиного внеску не перебував на обліку платників єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, не подав відповідну звітність, суд вважає, що самостійне визначення контролюючим органом форми діяльності позивача як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність та взяття та облік в даному статусі, а також нарахування на цій підставі єдиного внеску є безпідставним.

Суд зазначає, що відповідачами не надано доказів формування та направлення на адресу ОСОБА_1 вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на вказані суми.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.02.2018 у справі №816/2042/16, у платника податків наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Згідно положеннями пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів

У зв`язку з наведеним, та враховуючи відсутність доказів формування та направлення на адресу позивача вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача у вказаній частині позовних вимог є зобов`язання Головного управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника позивача шляхом виключення з ІПК самостійно нарахованої ГУ ДФС у Запорізькій області 19.01.2018 суми в розмірі 2 112,00 грн., 19.04.2018 суми в розмірі 2 457,18 грн., 19.07.2018 суми в розмірі 2 457,18 грн., 19.10.2018 суми в розмірі 2 457,18 грн., 21.01.2019 суми в розмірі 2 457,18 грн., 19.04.2019 суми в розмірі 2 754,18 грн., як таких, що не передбачені нормами Податкового кодексу України та не підлягають сплаті.

Щодо вимоги позивача про зобов`язаня відповідача протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили подати звіт про його виконання, слід зазначити таке.

Відповідно до змісту статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, і має застосовуватися у виключних випадках.

Разом з тим, слід вказати, що позивач, зазначаючи про необхідність встановлення судового контролю, не зазначає про причини такої необхідності чи обставини, які б свідчили, що рішення суду, ухвалене у даній справі ,не буде виконано суб`єктом владних повноважень.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вбачає підстав для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, правову позицію, висловлену у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14.10.2010, в якій ЄСПЧ дійшов висновку, що накладання органами державної влади на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку становило втручання в його майнові права у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Таким чином, Суд має встановити, чи таке втручання було виправданим відповідно до вимог цього положення.

У даному випадку судом встановлена безпідставність нарахування позивачу штрафу, пені, та недоїмки.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача, є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, в розмірі 1 536,80 грн.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1 536,80 грн. підлягає стягненню солідарно за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 05.06.2019, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Визнати протиправним дії Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо самостійного нарахування в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 19.01.2018 суми в розмірі 2 112,00 грн., 19.04.2018 суми в розмірі 2 457,18 грн., 19.07.2018 суми в розмірі 2 457,18 грн., 19.10.2018 суми в розмірі 2 457,18 грн., 21.01.2019 суми в розмірі 2 457,18 грн., 19.04.2019 суми в розмірі 2 754,18 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування даних в інтегрованій картці ОСОБА_1 (Вид бюджету 70 (цільові фонди), код класифікації доходів бюджету 71040000 «Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність») шляхом виключення самостійно нарахованої Головним управлінням ДФС у Запорізькій області 19.01.2018 суми в розмірі 2 112,00 грн., 19.04.2018 суми в розмірі 2 457,18 грн., 19.07.2018 суми в розмірі 2 457,18 грн., 19.10.2018 суми в розмірі 2 457,18 грн., 21.01.2019 суми в розмірі 2 457,18 грн., 19.04.2019 суми в розмірі 2 754,18 грн.

Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області та Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1 - Головне управління ДФС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; .

Відповідач 2 - Головне управління ДПС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; .

Повне судове рішення складено 27.03.2020

Суддя М.О. Семененко