Справа № 200/1957/20-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 р. Справа№200/1957/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання неправомірною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати Постанову державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Черниш Оксани Іванівни від 4 жовтня 2019 року про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 250 гривень та виконавчий збір в розмірі 21 611,84 грн., виконавче провадження №58161644,

- витребувати з Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) матеріали виконавчого провадження №58161644.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що на підставі постанови державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі від 04 жовтня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, здійснюється стягнення з його заробітної плати витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 250 гривень та виконавчого збору в розмірі 21611,84 гривень за примусове виконання виконавчого напису, який був вчинений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 12 лютого 2018 року.

Позивач не погоджується з постановою державного виконавця про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 250 гривень та виконавчого збору в розмірі 21611,84 гривень та вважає, що вона була винесена з порушенням приписів Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає скасуванню.

Так, позивач вважає безпідставним та необґрунтованим стягнення з нього виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, оскільки позивачем було добровільно погашено заборгованість ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі укладеної Додаткової угоди № 3, яка була укладена окремо від виконавчого провадження № 58161644.

Також, вказує, що саме стягувач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до державної виконавчої служби з заявою про закінчення виконавчого провадження та фактично таким чином відмовився від будь-яких претензій щодо позивача стосовно вказаного виконавчого провадження. Крім цього, позивач вважає, що державна виконавча служба не приймала участі та не здійснювала виконавчі заходи щодо примусового виконання виконавчого напису та відповідно останнім не вчинено жодних дій з фактичного стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошової суми за виконавчим написом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі Постанови державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Черниш Оксани Іванівни від 4 жовтня 2019 року про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 250 гривень та виконавчого збору в розмірі 21 611,84 грн., виконавче провадження №58161644.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання неправомірною та скасування постанови залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, позивач усунув недоліки позовної заяви у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання неправомірною та скасування постанови та призначено судове засідання у справі на 30 березня 2020 року о 13:30 год.

19 березня 2020 року через відділ документообігу та архівної роботи суду, відповідачем було надано відзив на адміністративний позов відповідача, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що державним виконавцем 23.01.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58161644 щодо примусового виконання виконавчого напису №219 від 12.02.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості у розмірі 212 618,40 грн., витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 3 500,00 грн. 18.02.2019 року, позивач звернувся до відділу з заявою про зупинення проведення виконавчих дій згідно ухвали Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області №264/999/19 від 13.02.2019 року. 19.02.2019 року винесено та направлено на виконання ПрАТ «ММК ім.Ілліча» постанову державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій. 10.04.2019 року до відділу надійшла ухвала про відкриття загального позовного провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». 11.04.2019 року від стягувача надійшла заява про закінчення виконавчого провадження. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12.04.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишено без розгляду. Також, відповідач зазначив, що позивачем суму заборгованості на користь стягувача було сплачено в повному обсязі, але з боржника підлягає стягненню виконавчий збір, оскільки Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 23.01.2019 року, але рішення було виконано в квітні 2019 року.

У зв`язку з чим, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та просив суд розглянути справу без участі представника відповідача.

24 березня 2020 року через відділ документообігу та архівної роботи суду позивачем надана заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).

Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України подальший розгляд справи судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.

Розгляд справи здійснюється судом з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України в перший же день після отримання судом копій матеріалів виконавчого провадження.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданим 14 грудня 2000 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Кальміуського ВДВС м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області з заявою від 15.01.2019 року №79 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 212 618,40 грн., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3500 грн., всього на суму 216 118,40 грн.

Постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 23.01.2019 року відкрито виконавче провадження №58161644 про примусове виконання виконавчого напису №219 виданого 12.02.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 212 618,40 грн., витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 3 500, грн.

У пункті 3 постанови зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 21 611,84 гривні.

Згідно відповіді №6 від 29-01-2019 на запит №51266362 від 29-01-2019 року до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, останнім місцем роботи ОСОБА_1 визначено Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

05.02.2019 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до відділу з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. На заяві, також представником позивача вчинений напис 05.02.2019 року про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

07 лютого 2019 року державним виконавцем Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ПрАТ «ММК ім.Ілліча» ВП №58161644.

Зазначеною постановою (п.2) визначено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на спеціальний реєстраційний рахунок Кальміуського ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області виконавчий збір в розмірі 21 611,84 грн., витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 209,17 грн. Суму боргу в розмірі 216 118,40 грн. перераховувати на р/р НОМЕР_3 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, ОКПО 14360540 у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу.

18 лютого 2019 року, позивач звернувся до державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про зупинення стягнення по виконавчому провадженню ВП №58161644 на підставі ухвали Іллічівського районного суду м.Маріуполя.

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2019 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення по виконавчому провадженню ВП № 58161644 від 23.01.2019 року на підставі Виконавчого напису Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 серії НМХ №150260 від 12.02.2018 року про звернення стягнення на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме житлову квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 19.02.2019 року зупинено вчинення виконавчих дій згідно ухвали Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області №264/999/19-а від 13.02.2019 року зупинено стягнення по виконавчому провадженню ВП №58161644.

15 лютого 2019 року, позивач звернувся до Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовною заявою про визнання напису таким, що не підлягає виконанню.

18 лютого 2019 року ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Кальміуський відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та призначено підготовче судове засідання у приміщенні Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області на 06.03.2019 року.

11.04.2019 року представником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» надана до відділу ДВС заява про закінчення виконавчого провадження, яка була вмотивована тим, що боржник повністю погасив заборгованість перед банком, у зв`язку з чим просив завершити виконавче провадження та зняти арешт з рухомого та нерухомого майна.

Як вбачається з ухвали Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 квітня 2019 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Кальміуський відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишено без розгляду.

Постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04.10.2019 року поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №219 виданого 12.02.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 212 618,40 грн., витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 3 500,00 грн.

Постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 04.10.2019 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , а саме витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 250,00 грн. та виконавчий збір в розмірі 21 611,84 грн.

Постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 26.12.2019 року, встановлено, що в ході виконавчого провадження на проведення та організацію виконавчих дій витрачено 250 грн. Зазначені витрати підлягають стягненню з боржника.

21 січня 2020 року позивач звернувся до Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) з заявою, в якій просив останнього скасувати усі заходи примусового виконання за виконавчим провадженням №58161644 та звернення стягнення на доходи скасувати.

Листом від 04 лютого 2020 року, Кальміуський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) повідомив позивача про те, що виконавче провадження №58161644 щодо примусового виконання виконавчого напису №219 від 12.02.2018 року, вчиненого нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар ОСОБА_4 . ОСОБА_5 . про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості у розмірі 212 618,40 грн., витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 3500,00 грн., закінчено згідно п.9 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно заяви стягувача сума заборгованості сплачена в повному обсязі. На підприємство ПрАТ «ММК ім.Ілліча» направлено вимогу державного виконавця про повернення постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 №58161644 від 04.10.2019 року без подальшого виконання. Щодо стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 250,00 грн. та виконавчого збору в розмірі 21 611,84 грн., зазначив, що Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 23.01.2019 року, але рішення було виконано в квітні 2019 року. Відповідно до вищезазначеного, в рамках виконавчого провадження №58161644 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 21 611,84 грн. Станом на 03.02.2020 року залишок виконавчого збору складає 16 589,04 грн. 03.02.2020 року відкрито виконавче провадження №61136986 щодо стягнення з боржника залишку виконавчого збору в розмірі 16 589,04 грн., постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника направлено на виконання до ПрАТ «ММК ім.Ілліча».

В лютому 2020 року, на підприємство ПрАТ «ММК ІМ.Ілліча» державним виконавцем направлена Вимога про повернення постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 №58161644 від 04.10.2019 року без подальшого виконання.

Постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 03.02.2020 року закінчено виконавче провадження, керуючись вимогами п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження». Також, у постанові встановлено, що виконавчий документ виконано. Суму боргу на користь стягувача, витрати на проведення виконавчих дій сплачено в повному обсязі. Залишок виконавчого збору виведено в окреме провадження.

Постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 03.02.2020 року постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 залишок виконавчого збору у розмірі 16 589,04 грн.

03.02.2020 року постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відкрито виконавче провадження ВП №61136986 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кальміуського ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) виконавчого збору у розмірі 21 611,84 грн. Залишок виконавчого збору складає 16 589,04 грн.

03.02.2020 року постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кальміуського ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 180,00 грн. (ВП №61136986).

Постановою державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 03.02.2020 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що він отримує у ПрАТ «МК ім.Ілліча», а саме витрати на проведення виконавчих дій та виконавчий збір у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 16 769,04 грн.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Спірним питанням в даній справі є наявність чи відсутність обов`язку у позивача сплачувати витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 250 гривень та виконавчого збору в розмірі 21 611,84 грн. за виконавчим провадженням № 58161644.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Нормами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Статтями 2, 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено що, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд враховує, що спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів, інших органів та посадових осіб, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, згідно з ч. 5 ст. 26 Закон № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.

Відповідно до положень статті 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з:

- виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

- стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відтак, згідно статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Окрім того, статтею 40 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу.

Зокрема частиною третьою вказаної статті унормовано, що в разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Водночас за приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, аналізуючи наведені вище положення Закону № 1404-VІІІ, які регулюють питання виконавчого збору, суд зазначає, що цим Законом визначений можливий порядок вирішення цього питання державним виконавцем, що залежить від певних умов.

У першому випадку таке питання вирішується відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-УІІІ на стадії прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження з одночасним зазначенням про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

В іншому випадку питання про стягнення виконавчого збору вирішується в порядку, встановленому ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VІІІ, а саме у випадку закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, або ж повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не було стягнуто.

Так, відповідне рішення про стягнення з боржника виконавчого збору могло бути прийняте державним виконавцем одночасно з відкриттям виконавчого провадження шляхом зазначення про це у постанові про відкриття виконавчого провадження. Або ж постанові про стягнення виконавчого збору повинна була передувати постанова про закінчення виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому, в такому разі постанова про стягнення виконавчого збору приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення такого провадження/повернення виконавчого документа.

Подібний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 580/1328/19.

Правильність зазначеного висновку додатково підтверджується вимогами Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція).

Зокрема, пунктом 8 розділу III цієї Інструкції у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону № 1404-VІІІ. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Відтак Інструкцією теж регламентовано такий порядок вирішення питання про стягнення з боржника виконавчого збору, відповідно до якого це питання вирішується державним виконавцем або у постанові про відкриття виконавчого провадження або, за наявності підстав, після прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачу.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець в межах відкритого виконавчого провадження, незалежно від проведених заходів з примусового виконання рішення і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Матеріалами справи підтверджено, що з моменту відкриття виконавчого провадження (23.01.2019) та до моменту отримання виконавчою службою заяви стягувача про закінчення виконавчого провадження (11.04.2019) державним виконавцем здійснювались дії з примусового виконання виконавчого напису №219 виданого 12.02.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 212 618,40 грн., витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у розмірі 3 500, грн., що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, копія якого міститься у матеріалах адміністративної справи.

Суд звертає увагу, що виконавчий напис №219 виданий 12.02.2018 року було виконано позивачем 04 квітня 2019 року, що підтверджується копією Додаткової угоди №3 до кредитного договору №MRA0GK04005149 від 12.04.2007 року та копіями квитанцій про сплату боргу від 04 квітня 2019 року, тобто вже після винесення відповідачем постанови від 23.01.2019 року про відкриття виконавчого провадження №58161644, а Закон України «Про виконавче провадження» передбачає вичерпний перелік підстав, коли боржник звільняється від сплати виконавчого збору, проте позивач в даному випадку не підпадає під перелік визначений ст. 27 вказаного Закону.

Окрім того, суд звертає увагу позивача на те, що під час розгляду справи, судом встановлено, що в лютому 2020 року, на підприємство ПрАТ «ММК ІМ.Ілліча» державним виконавцем направлена Вимога про повернення постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 №58161644 від 04.10.2019 року без подальшого виконання, на підставі якої здійснювалися стягнення з заробітної плати.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Разом з цим, як вбачається з положень ст. 157 КАС України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі Постанови державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Черниш Оксани Іванівни від 4 жовтня 2019 року про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 250 гривень та виконавчого збору в розмірі 21 611,84 грн., виконавче провадження №58161644.

Таким чином, заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 20 лютого 2020 року, зберігають свою дію до набрання законної сили цим судовим рішенням.

У відповідності до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 157, 242-245, 255, 271, 287, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання неправомірною та скасування постанови - відмовити повністю.

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року зберігають свою дію до набрання цим судовим рішенням законної сили.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 30.03.2020 року.

Суддя П.В. Кочанова