Справа № 522/3973/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 522/3973/18
Головуючий в 1 інстанції: Плавич І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 06 грудня 2018 року (м. Херсон, дата складання повного тексту рішення 06.12.2018р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

07.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС, в якому просила суд скасувати постанову №1835/50000/17 від 21.02.2018р. про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 46 952,64 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та закрити провадження у цій справі.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що дійсно нею, як митним брокером (ПП «Шаклін Груп»), в листопаді 2017р. було ввезено на митну територію України через митний пост «Одеса-спеціалізований» б/в автомобіль «БМВ і3», який був оглянутий нею (декларантом) та на її замовлення було проведено експертне дослідження, за результатами якого складено висновок від 08.11.2017р. №УТЭ-1960/14, згідно з яким, середньо-ринкова вартість імпортованого автомобіля склала 212256,13 грн. Далі, 10.11.2017 року декларантом до митного органу було подано митна декларація типу «IM 40 ДЕ», в якій заявлено митну вартість даного автомобіля в сумі 7592 дол.США (т.б. 212256,13 грн.), однак, відповідач, не погодився із заявленою митною вартістю цього автомобіля, провів свою незалежну авто-товарознавчу експертизу та 24.11.2017р. склав протокол, на підставі якого ухвалив постанову №1835/50000/17, якою, в свою чергу, визнав позивачку винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та наклав на неї штраф в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення порушення становить 46 952,64 грн. (т.б. 15650,88 грн. (різниця сум митних платежів) х 300%).

Рішенням Малиновського районного суду від 06 грудня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі. Скасовано постанову Одеської митниці ДФС №1835/50000/17 від 21.02.2018р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 46952,64 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та закрито провадження у цій справі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник відповідача 20.03.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 06.12.2018 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

02.11.2017 року до Одеського морського торгівельного порту із США, на судні закордонного плавання в контейнері НОМЕР_1 прибув товар: «автомобіль, що був у використанні, пошкоджений, марки «BMW», модель «і3», з електродвигуном, 2015 р.в.

03.11.2017 року декларантом - ПП «Шаклін Груп» Дарієнко М.А., на підставі довіреності від власника автомобіля гр. ОСОБА_2 , було проведено фізичний огляд зазначеного вище автомобіля та замовлено експертне дослідження цього транспортного засобу, за результатами якого складено висновок від 08.11.2017р. №УТЭ-1960/14, згідно з яким, середньо-ринкова вартість завезеного з США пошкодженого автомобіля «BMW i3» 2015 р.в. складає 7592 дол. США.

10.11.2017 року митним брокером Дарієнко М.А. була підготовлена та подана до відділу митного оформлення митного поста «Одеса-спеціалізований» Одеської митниці ДФС митна декларація типу «IM 40 ДЕ», яка була прийнята до митного оформлення та зареєстрована за номером №UA5000650/2017/009365.

Так, в якості підстави для переміщення товару через митний кордон України та його подальшого митного оформлення декларантом до Одеської митниці ДФС були надані: коносамент №ZIMUORF0732678 від 03.09.2017 року, інвойс №8089 від 26.06.2017 року, SALVAGE CERTIFICATE №V6106167H3 від 16.06.2017 року, акт фізичного огляду від 03.11.2017 року, висновок експерта від 08.11.2017 року №УТЭ-1960/14 тощо.

Відповідно до відомостей митної декларації №UA5000650/2017/009365 та товаро-супровідних документів, покупцем та одержувачем товару є громадянин ОСОБА_2 . При цьому в митній декларації було заявлено товар: «Легковий автомобіль, що був у використанні 1 шт. в пошкодженому стані; марка автомобіля «BMW»; модель і3; номер кузова ( НОМЕР_2 ) НОМЕР_3 ; номер шасі немає даних; номер двигуна немає даних; загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія - 5; призначення автомобіля - пасажирський; тип двигуна - електричний; потужність двигуна - 125 кВт; колісна формула 4x2; колір чорний; календарний рік виготовлення - 2015; модельний рік виготовлення 2015; виробник «BAYERISCHE MOTOREN WERKE AG»; країна виробника - Germany, DE. Автомобіль в пошкодженому стані, а саме пошкоджено: передню і задню частини кузова; облицювання заднього бампера; лівий ліхтар у бампері; кришка багажника; передній бампер; переднє ліве крило (боковина); передня ліва фара. Взагалі відсутня передня ліва протитуманна фара. Заявлена вартість товару згідно висновку експертного дослідження від 08.11.2017р. №УТЭ-1960/14, 212 256,13 грн.

Не погоджуючись із достовірністю заявлених відомостей про товар, митним органом було ініційоване проведення незалежної експертної оцінки зазначеного транспортного засобу, згідно з висновком якого від 23.11.2017р. №584/17, вартість заявленого до митного оформлення автомобілю складає 279 785,08 грн. (т.б. 10561,03 дол.США), що в свою чергу, на 67 528,95 грн. більше, ніж заявлена декларантом м/вартість.

24.11.2017 року посадовою особою Одеської митниці ДФС відносно декларанта ОСОБА_1 складено протокол №1835/50000/17 про порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України.

21.02.2018 року заступником начальника митниці - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС Халковським О.М., за результатами розгляду вказаного вище протоколу та інших матеріалів, було ухвалено постанову №1835/50000/17, якою ОСОБА_1 , за вчинення дій, спрямованих на зменшення розміру митних платежів, а саме за заявлення в акті фізичного огляду неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товарів, що спричинило недобір митних платежів в сумі 15650,88 грн., було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення порушення становить 46 952,64 грн.

Не погоджуючись зі спірною постановою митного органу, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту положень ст.9 КУпАП, «адміністративним правопорушенням» (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

А як вбачається зі змісту приписів ст.485 МК України, «порушення митних правил» - є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Тобто, як встановлює ст.485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до вимог ст.49 МК України, «митною вартістю товарів», які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

А у розумінні ст.50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

В силу ч.ч.1,2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зокрема, декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5,6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів тощо.

Так, згідно із ст.57 МК України, «основним методом» визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, є за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості.

Як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи, заявлений позивачкою, як декларантом, у спірній митній декларації товар - це бувший у використанні транспортний засіб - «BMW і3» 2015 р.в., який був придбаний громадянином ОСОБА_2 на аукціоні в США та який має низку суттєвих пошкоджень, а саме, згідно з висновком експертного дослідження від 08.11.2017р. №УТЭ-1960/14, в цьому автомобілі пошкоджено: 1) передню і задню частини кузова; 2) облицювання заднього бампера; 3) лівий ліхтар у бампері; 4) кришка багажника; 5) передній бампер; 6) переднє ліве крило (боковина); 7) передня ліва фара; 8) взагалі відсутня передня ліва протитуманна фара.

Також, судовою колегією з матеріалів справи встановлено, що при здійсненні митного оформлення вказаного автомобіля в режимі «імпорт» декларантом фактично було застосовано «основний» метод визначення митної вартості, зазначено необхідні відомості щодо товару та подано документи, що підтверджують заявлену митну вартість, обраний метод її визначення та код товару згідно його ознак за УКТ ЗЕД.

Як передбачено ч.ч.1,3 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Як видно зі змісту положень ст.485 МК України та вже зазначалося вище, склад відповідного порушення митних правил характеризується наявністю в діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру, що, в свою чергу, обумовлює обов`язкове і свідоме подання неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару.

Однак, в даному випадку, виходячи зі специфіки товару та його характеристик, при подачі митної декларації декларант ОСОБА_1 та визначенні митної вартості автомобіля фактично керувалася актом фізичного огляду та Висновком експертного дослідження від 08.11.2017р., з окремими висновками якого, в подальшому, формально не погодився митний орган, провівши своє експертне дослідження.

Так, представник Одеської митниці ДФС, доводячи обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності, посилався лише на те, що декларантом нібито було умисно зменшено заявлену митну вартість автомобіля з підстав необґрунтованого зазначення про неіснуючий факт пошкодження кришки багажнику.

Тобто, позиція митного органу фактично ґрунтується лише на Висновку експертного авто-товарознавчого дослідження від 23.11.2017 року №584/17 про «ринкову» вартість імпортованого автомобіля (яка, в свою чергу, не може визначати митну вартість товару), згідно з висновками якого, кришка багажника імпортованого автомобіля не є пошкодженою.

Разом з тим, одночасно судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що мотивувальна частина вказаного висновку експерта-авто-товарознавця №584/17 містить вказівку про те, що кришка багажника даного автомобіля в нижній лівій частині все ж таки містить «сколи лако-фарбного покриття» що, в свою чергу, на думку суду, цілком може підпадати під визначення - «пошкодження» та певним чином впливати на вартість цього ТЗ у сторону зменшення.

До того ж, у зв`язку із тим, що відповідач фактично не погоджується із визначеною декларантом митною вартістю імпортованого автомобіля (7592 дол. США), судова колегія вважає за необхідне зазначити та врахувати ще й той факт, що як вбачається з поданого позивачем разом зі спірною митною декларацією інвойсу №8089 від 26.06.2017р., власник фактично придбав вказаний вище автомобіль з аукціону взагалі за 4200 дол.США + транспортні витрати склали ще 400 дол.США.

Також, окрім іншого, при прийняті остаточного рішення по даній справі суд 2-ї інстанції вважає необхідним прийняти до увагу і ту обставину, що як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивачки, 27.11.2017р. відповідачем було прийнято картку відмови в прийнятті поданої декларантом митної декларації, яка, в свою чергу, ні декларантом, ні власником автомобіля оскаржена не була та в подальшому розмитнення даного транспортного засобу фактично відбулося саме за зазначеною митним органом ціною (т.б. за 10561,03 дол. США), тобто, в даному випадку, заниження митних платежів не відбулося.

При цьому, одночасно також слід звернути увагу й на вже усталену практику Європейського суду з прав людини. Так, категорія «майно», в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює розраховані державними органи до сплати митні платежі, які розглядаються ЄСПЛ як частина сфери оподаткування (рішення в справах «Інтерсплав проти України» («Intersplav v. Ukraine», заява №803/02), «TOB «Полімерконтейнер» проти України» («Polimerkonteyner, TOV v. Ukraine», заява №23620/05 тощо).

Так, згідно з параграфами 16, 17, рішення Європейського суду з прав людини в справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України» («Polimerkonteyner, TOV v. Ukraine», заява №23620/05), першою і найбільш важливою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання з боку органів державної влади у мирне володіння майном має бути законним. Умова законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля. Крім того, будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» («Sporrong and Lonnroth v. Sweden», заяви №№7151/75; 7152/75, п. 69-73).

Так, як чітко зобов`язує митний орган ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зважаючи на висновки Європейського суду з прав людини, наведені у параграфі 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» («Fedorchenko and Lozenko v. Ukraine», заява №387/03), параграфі 43 рішення у справі «Кобець проти України» («Kobets v. Ukraine», заява №16437/04) та параграфі 60 рішення у справі «Бєлоусов проти України» («Belousov v. Ukraine», заява №4494/07), судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відтак, враховуючи наведене, посилання відповідача на нібито законність притягнення позивачки до адміністративної відповідальності не вбачаються суду доведеними, мають суперечливий характер та викликають обґрунтований сумнів, що, в свою чергу, у сукупності має тлумачитись на користь позивача.

Так, відповідно до вимог п.1 ч1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, зокрема, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях позивача спірного порушення митних правил та відповідно, протиправність оскаржуваної постанови відповідача №1835/50000/17 від 21.02.2018р., необхідність її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду М.Одеси від 06 грудня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 30.03.2020р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко