Справа № 200/1162/20-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 р. Справа№200/1162/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Генічеської районної державної адміністрації

про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_2 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Генічеської районної державної адміністрації про:

- визнання протиправним та скасування розпорядження Генічеської районної державної адміністрації від 28.12.2019 року № 560 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва гр. ОСОБА_2 »;

- зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва із земель рекреаційного призначення Щасливцевської сільської ради, в розмірах не більше 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до заяви від 12.07.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем з публічної кадастрової карти отримані відомості щодо вільної земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Кадастровий номер у ділянки відсутній, наміри щодо земельної ділянки відсутні, будівлі на ділянці не розташовані. 12 липня 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва. Листом від 01 серпня 2019 року № В-590/1 позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою за зазначеною адресою, оскільки місце розташування об`єкта не відповідає вимогам Земельного Кодексу України.

Позивач не погодився з зазначеною відмовою та звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 200/10964/19-а, позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 , поданої 12 липня 2019 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: дачний масив Світанок с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :11:011:0048. Зобов`язано Генічеську районну державну адміністрацію Херсонської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 , подану 12 липня 2019 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: дачний масив Світанок с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :11:011:0048 та прийняти розпорядження з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Розпорядженням першого заступника голови Генічеської районної державної адміністрації від 28 грудня 2019 року № 560 позивачу вдруге відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою без врахування висновків суду викладених в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року № 200/10964/19-а.

Позивач вказує, що є учасником АТО та має першочергове право на відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва.

Вважає отриману відмову протиправною, так як підставою для такої відмови може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів та прийнятих на їх підставі нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 19 лютого 2020 року.

19 лютого 2020 року розгляд справи відкладено на 24 березня 2020 року.

Позивач надав заяву про розгляд справи без участі (а.с. 53).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Відповідачем надано клопотання про розгляд справи без участі представника (а.с. 50).

Відповідачем надано відзив на позовну заяву (а.с. 36-39) в якому зазначає, що роздруківка з публічної кадастрової карти України є належним документом із відображенням інформації, однак вона дає лише можливість ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості та містить прив`язку земельної ділянки до відповідного населеного пункту і не є документом, який може слугувати доказом права особи на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки. Тому твердження позивача, що земельна ділянка є вільною, а також те, що наміри відносно неї відсутні у інших осіб - не відповідає дійсності.

Також зазначено, що Земельним кодексом України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується питання надання відмови у розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а тому твердження позивача щодо протиправності надання їй відмови у формі листа не відповідає дійсності.

Крім того, відповідач зазначає, що відмова позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва на ділянку, яка ґрунтується на невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, на яку раніше видано аналогічне розпорядження іншій особі - була вмотивована та здійснена належним чином.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 7-8).

ОСОБА_2 є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 18.04.2018 року (а.с. 9).

Представник позивача Малахов Р.Ю. звернувся до відділу у Генічеському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонський області з інформаційним запитом щодо надання інформації про розпорядників земельних масивів на території Генічеського району в межах масивів з кадастровими номерами :04:001:1451, :04:001:1411.

Листом від 04.04.2019 року № 31-21-0.25-2/298-19 відділ у Генічеському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонський області повідомив, що згідно національної кадастрової системи земельні масиви, в межах яких знаходяться зазначені земельні ділянки, відносяться до земель рекреаційного призначення для індивідуального дачного будівництва та є державною власністю; розпорядником земель рекреаційного призначення на території Генічеського району є Генічеська районна державна адміністрація. Крім того, зазначено, що земельні ділянки відносяться до земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та є комунальною власністю; розпорядником земель комунальної власності із земель житлової та громадської забудови на території Генічеського району є Щасливцевської сільської ради є Щасливцевська сільська рада (а.с. 10).

ОСОБА_2 звернулася з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: дачний масив Світанок с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :11:011:0048 з наданням відповідних додатків (а.с. 11-13).

Листом від 01 серпня 2019 року № В-590/1 ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв`язку із невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів індивідуальної дії (наявністю розпорядження голови РДА від 18 січня 2018 року № 23 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва».

Позивач не погодився з зазначеною відмовою та звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 200/10964/19-а, позов ОСОБА_2 задоволено частково (а.с. 14-19).

Визнано протиправною бездіяльність Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 , поданої 12 липня 2019 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: дачний масив Світанок с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :11:011:0048. Зобов`язано Генічеську районну державну адміністрацію Херсонської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 , подану 12 липня 2019 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: дачний масив Світанок с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :11:011:0048 та прийняти розпорядження з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На підставі заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року по справі № 200/10964/19-а першим заступником голови Генічеської районної державної адміністрації прийнято розпорядження від 28 грудня 2019 року № 560 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва, у зв`язку із невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (а.с. 21).

У зв`язку з чим, позивач вважає розпорядження Генічеської районної державної адміністрації від 28 грудня 2019 року № 560 протиправним та таким, що не відповідає вимогам Земельного кодексу України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовано Земельним кодексом України.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно пункту «б» частини 1 статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, зокрема, землі житлової та громадської забудови.

Згідно із статтею 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Статтею 39 Земельного кодексу України передбачено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами (стаття 40 Земельного кодексу України).

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно до частин другої та третьої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу місцевого самоврядування, який відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передає у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки.

Відповідний орган місцевого самоврядування в межах своїх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави дійти висновку, що законодавством регламентований обов`язок органу місцевого самоврядування розглянути клопотання особи про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у місячний строк.

Частиною третьої статті 123 Земельного кодексу України, зокрема, передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає чіткий перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу належним чином мотивувати причину цієї відмови.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 23 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач хоче отримати у власність в межах норм безоплатної приватизації земельну ділянку розташовану за адресою: дачний масив Світанок, с. Щасливцеве, Генічеського району, Херсонської області для індивідуального дачного будівництва.

В розпорядженні Генічеської районної державної адміністрації зазначено, що земельна ділянка не відповідає місцю розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, однак суду не надано ніяких доказів, що затребувана земельна ділянка не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та які в установленому законом порядку затверджені.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України передбачений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак Генічеська районна державна адміністрація законність прийняття розпорядження про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не обґрунтувала.

Враховуючи вищевикладене, Генічеська районна державна адміністрація без відповідного обґрунтування, яке передбачено законом відмовила позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва на території дачного масиву Світанок, с. Щасливцеве, Генічеського району, Херсонської області.

На підставі викладеного, розпорядження Генічеської районної державної адміністрації № 560 від 28.12.2019 року, яким відмовлено ОСОБА_2 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва підлягає скасуванню, оскільки прийняте на підставі необґрунтованої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та не відповідає положенням Земельного кодексу України.

Щодо вимоги про зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Генічеська районна державна адміністрація у спірних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень, яка Земельним кодексом України та законами України наділена повноваженнями вирішувати питання щодо розпорядження земель відповідно до закону. Вказані повноваження є дискреційними.

У відповідності з п. п. 2, 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може визнати протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень та зобов`язати відповідача вчинити певні дії.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. Європейський суд з прав людини, який неодноразово зазначав, що завданням суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи державної влади, таким чином суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Така позиція узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24 жовтня 2008 року.

За Рекомендацією № R (80) 2 комітету державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Крім того, абзацом 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 вказано, що суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Таким чином позовні вимоги в частині зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття «виходу за межі позовних вимог», наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення».

Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

В абзаці 10 п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як вбачається з розпорядження Генічеської районної державної адміністрації № 560 від 28.12.2019 року відмова в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою ніяким чином не обґрунтоване як передбачено Земельним кодексом України.

З розпорядження не вбачається, що Генічеська районна державна адміністрація перевіряла та надавала оцінку документам, які додані ОСОБА_2 до заяви та не врахувала висновки суду, які викладені в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 27.11.2019 року у справі № 200/10964/19-а.

Таким чином, враховуючи положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України для повного захисту прав та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача та зобов`язати Генічеську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняти розпорядження, протягом 1 місяця з набрання законної сили рішення у справі, з урахуванням висновків суду викладених в рішенні.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідно до п. 13 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, як учасник бойових дій. Докази понесення позивачем інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_2 ; адреса зазначена в позовній заяві: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Генічеської районної державної адміністрації (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 75500, Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Центральна, буд. 5, ) про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Генічеської районної державної адміністрації № 560 від 28 грудня 2019 року про відмову ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва.

Зобов`язати Генічеську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 липня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: дачний масив Світанок, с. Щасливцеве, Генічеського АДРЕСА_1 області для індивідуального дачного будівництва та прийняти розпорядження, протягом 1 (одного) місяця з набрання законної сили рішення у справі, з урахуванням висновків суду викладених в даному рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 27 березня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова