Справа № 420/5301/19
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5301/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправними та скасувати рішення № Ш-609/0-819/0/37-19 від 06.02.2019 року та № 31-1482/0-4283/0/37 від 26.07.2019 року, ухвалені Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області розглянути клопотання від 23.11.2018 року ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту та поставити законне, обгрунтоване рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,9741 га, яка розташована на території Йосипівської сільської ради (за межами населеного пункту) Овідіопольського району Одеської області, проте відповідач листами № Ш-609/0-819/0/37-19 від 06.02.2019 року та № 31-1482/0-4283/0/37 від 26.07.2019 року відмовив у наданні такого дозволу. Разом з тим, ч. 7 ст. 118 ЗК України передбачено надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надання мотивованої відмови у його наданні, проте відповідач не мав права приймати рішення про відмову та таке рішення є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Представником відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що оскаржувані рішення прийняті у відповідності до чинного законодавства України, оскільки управління розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Одеської області. При цьому, землі припинених колективних сільськогосподарських підприємств відносяться до земель комунальної власності, а тому управління не має повноважень на розпорядження такими землями. Крім того, позовна вимога про зобов`язання Головного управління розглянути клопотання від 23.11.2018 року ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту та поставити законне, обгрунтоване рішення не підлягає задоволенню, оскільки в такому разі відбудеться втручання суду у виключні (дискреційні) повноваження Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, що є неприпустимим.

Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та повідомлено сторін, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та буде розглянута у строк не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

28 грудня 2019 року прийнято ухвалу про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 14 листопада 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із клопотанням від 23.11.2018 року (вхід. № Ш-16044/0/36-18 від 27.11.2018) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,9741 га, яка розташована на території Йосипівської сільської ради (за межами населеного пункту) Овідіопольського району Одеської області, до якого додано графічні матеріали бажаного місця розташування (а.с. 126-127).

Листом від 19.12.2018 року № Ш-16044/0-9266/0/36-18 Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області надано відповідь, в якій повідомлено, що з огляду на графічну частину, долучену до клопотання, неможливо визначити місце розташування земельної ділянки відповідно до навколишнього середовища з урахуванням комплексного розвитку території, а тому відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ділянки (а.с. 128).

18.01.2019 року ОСОБА_1 через представника повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із заявою від 10.01.2019 року, в якому просив переглянути клопотання від 23.11.2018 року, до заяви надано копію відповіді від 19.12.2018 року, оригінал ситуаційної схеми, копію відповіді Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську, копію довіреності представника, та копію паспортів ОСОБА_1 та його представника (а.с. 129-133).

Листом від 06.02.2019 року № Ш-609/0-819/0/37-19 Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області надано відповідь, в якій повідомлено, що за результатом розгляду графічного матеріалу та також наданої інформації встановлено, що земельна ділянка, яку заявник бажає отримати у власність, розташована на землях колективної власності, а тому відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ділянки (а.с. 134).

В подальшому, ОСОБА_1 знову звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області із клопотанням від 24.06.2019 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,9741 га, яка утворилась від ділянки № 7 на масиві 39 (за межами населеного пункту) на території Йосипівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області. Також, в клопотанні у відповідь на лист від 06.02.2019 № Ш-609/0-819/0/37-19 повідомлено, що обрана земельна ділянка не може бути розташована на землях колективної власності з наступним обґрунтуванням та просив розглядати подану заяву як спосіб досудового врегулювання спору (а.с. 11-12).

Листом від 26.07.2019 року № 31-1482/0-4283/0/37-19 Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області надано відповідь з аналогічних підстав, які зазначені в листі від 06.02.2019 року № Ш-609/0-819/0/37-19 (а.с. 13, 135).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, а саме, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Листом від 19.12.2018 року № Ш-16044/0-9266/0/36-18 Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області надано відповідь, в якій повідомлено, що з огляду на графічну частину, долучену до клопотання, неможливо визначити місце розташування земельної ділянки відповідно до навколишнього середовища з урахуванням комплексного розвитку території, а тому відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ділянки (а.с. 128).

З листів Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № Ш-609/0-819/0/37-19 від 06.02.2019 року та № 31-1482/0-4283/0/37 від 26.07.2019 року «Про розгляд клопотання» вбачається, що за результатом розгляду графічного матеріалу та також наданої інформації встановлено, що земельна ділянка, яку заявник бажає отримати у власність, розташована на землях колективної власності, згідно з Положенням Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відповідно до покладених завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Одеської області, а тому відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ділянки (а.с. 134-135).

При цьому, листи Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 19.12.2018 року № Ш-16044/0-9266/0/36-18 № Ш-609/0-819/0/37-19 від 06.02.2019 року та № 31-1482/0-4283/0/37 від 26.07.2019 року «Про розгляд клопотання» не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, оскільки не містить визначених Земельним кодексом України підстав для відмови у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та вмотивованої відмови у його наданні.

Правовий статус ГУ Держгеокадастру в області визначено Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333.

У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Згідно п. 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, управління в межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру (а.с. 114-124).

Таким чином, рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 29 серпня 2019 року по справі № 420/5288/18 (провадження № К/9901/15392/19), в постанові від 27 серпня 2019 року по справі № 0840/3018/18 (провадження № К/9901/15735/19).

З матеріалів справи вбачається, та не спростовується відповідачем, що рішення (наказу) Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області за поданою ОСОБА_1 заявою від 23.11.2018 року про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,9741 га, яка розташована на території Йосипівської сільської ради (за межами населеного пункту) Овідіопольського району Одеської області, не приймалось.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем, Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, допущено протиправну бездіяльність, яка виразилась у неприйнятті у встановленому законодавством порядку рішення за заявою ОСОБА_1 від 23.11.2018 року про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,9741 га, яка розташована на території Йосипівської сільської ради (за межами населеного пункту) Овідіопольського району Одеської області.

При цьому, матеріалами справи підтверджено та не спростовується відповідачем, що Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області не прийнято жодного передбаченого законом рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 , а лише направлено листи 19.12.2018 року № Ш-16044/0-9266/0/36-18 № Ш-609/0-819/0/37-19 від 06.02.2019 року та № 31-1482/0-4283/0/37 від 26.07.2019 року, який не є рішенням суб`єкта владних повноважень. Тобто, відповідач, у даному випадку, не вчиняв дій щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, натомість допустив протиправну бездіяльність, не прийнявши жодного з передбачених статтею 118 ЗК України рішень.

Разом з тим, надання дозволу на розробку проекту землеустрою є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Надання такого дозволу без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Відповідно до пункту 4 частини першої 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями

При цьому, відповідно до положень ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, та розгляд клопотання передбачає з`ясування обставин чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.11.2018 року та вирішити питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,9741 га, яка розташована на території Йосипівської сільської ради (за межами населеного пункту) Овідіопольського району Одеської області.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.11.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,9741 га, яка розташована на території Йосипівської сільської ради (за межами населеного пункту) Овідіопольського району Одеської області; зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.11.2018 року та вирішити питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,9741 га, яка розташована на території Йосипівської сільської ради (за межами населеного пункту) Овідіопольського району Одеської області. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 194, 205, 242-246, 250, 255, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області , адреса місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.11.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,9741 га, яка розташована на території Йосипівської сільської ради (за межами населеного пункту) Овідіопольського району Одеської області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.11.2018 року та вирішити питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,9741 га, яка розташована на території Йосипівської сільської ради (за межами населеного пункту) Овідіопольського району Одеської області, з урахуванням встановлених судом обставин.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук

.