Справа № 200/1928/20-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2020 р. Справа№200/1928/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідачем нараховано ОСОБА_1 до виплати щомісячне довічне грошове утримання у відставці, але за період декількох місяців не виплачено 95067,88 грн. Отже, позивач вважає, такі дії відповідача незаконними, просить суд визнати протиправними дії Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 на загальну суму 95067,88 грн. та стягнути з Бахмустько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 заборгованість з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в сумі 95067,88 грн. Постанову суду у межах суми нарахування за один місяць піддати негайному виконанню. Зобов`язати Бахмутсько Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області в порядку ч. 1 ст. 382 КАСУ у встановлений судом строк подати звіт про виконання рішення у цій справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін. Даною ухвалою позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

23 березня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що розрахунок суми, що підлягає виплаті складає 95067,88 грн. (з листопада 2018 року по лютий 2019 року у сумі 87294,51 грн., з січня 2019 року по лютий 2019 року 7773,37 грн.) та буде фактично виплачений після надходження відповідного фінансування. Отже, відповідач, зазначаючи що на даний час позивачу проводиться поточна виплата щомісячне довічне грошове утримання у відставці, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 , працювала на посаді судді та була звільнена у відставку на підставі постанови Верховної Ради України № 1515-VIII від 08 вересня 2016 року «Про звільнення суддів» з посади судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Стаж роботи на посаді судді, який надавав позивачу право на відставку, становить 20 років 10 місяців 8 днів. З 2016 року перебуває на обліку в Бахмутсько Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Донецькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

З 01 листопада 2018 року відповідачем було припинено ОСОБА_1 виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року у справі № 200/13855/18-а, позовні вимоги ОСОБА_1 до Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними та скасовано «розпорядження начальника Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 24 жовтня 2018 року по пенсійній справі № 876173» про призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 1 листопада 2018 року. Зобов`язано Бахмутсько Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01 листопада 2018 року.

В квітня 2019 року Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління ПФУ Донецької області поновило нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. На час поновлення виплат щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем нараховано позивачу станом на 31 березня 2019 року заборгованість в сумі 204680,00 грн.

З цієї суми Бахмутсько Лиманським об`єднаним управлінням ПФУ Донецької області за період з квітня 2019 року по жовтень 2019 року відповідач здійснив наступні виплати ОСОБА_1 : 24 квітня 2019 року в сумі 39188,40 грн. (поточне щомісячне довічне грошове утримання судді) та 56427,86 грн. (частина заборгованості довічного утримання за попередні періоди); 24 травня 2019 року в сумі 39188,40 грн. (поточне щомісячне довічне грошове утримання судді) та 39188,40 грн. (частина заборгованості довічного утримання за попередні періоди); 24 червня 2019 року в сумі 39188,40 грн. (поточне щомісячне довічне грошове утримання судді) та 13995,86 грн. (частина заборгованості довічного утримання за попередні періоди). Надалі відповідач здійснював лише поточні виплати. Отже станом на листопад 2019 року відповідач не виплатив ОСОБА_1 суму довічного утримання судді у відставці за період з 01 листопада 2019 року по березень 2019 року в розмірі 95067,88 грн.

Факт суми заборгованості Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області перед ОСОБА_1 у сумі 95067,88 грн. не є спірним та підтверджується матеріалами справи й не заперечується відповідачем.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно статті 1 Конституції Україна є соціальною та правовою державою.

За приписами частини 2 статті 3 Основного Закону України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання призначення, виплати щомісячного довічного грошового утримання врегульовані Законами України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (далі Закон № 2453-VI) та від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII).

Згідно пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII (в редакції чинній на момент призначення позивачеві щомісячного довічного грошового утримання) коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № № 41-45, ст. 529; 2015 р., № № 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Відповідно до частини 1 статті 141 Закону № 2453-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

За приписами частини 5 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України, визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Cтаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Зважаючи на обставини справи, суд погоджується з доводами позивача, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправних дій відповідача щодо невиплати позивачу довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 95067,88 грн., а дії відповідача свідчать про відсутність законності втручання, тобто вчинення відповідачем дій не у спосіб, визначений законом.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що невиплата в повному обсязі належного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання здійснюється не у спосіб, передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів», а з точки зору положень статті 1 «Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» має місце втручання у право власності позивача, і таке втручання є незаконним.

Приписами частини 1 статті 371КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

З огляду на викладене, суд не вважає за необхідне зобов`язувати відповідача подавати звіт про виконання рішення суду у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не доведено правомірність не виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді, що зумовлює наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, ) про стягнення заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, ) щодо невиплати щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на загальну суму 95067 (дев`яносто п`ять тисяч шістдесят сім) грн. 88 коп.

Стягнути з Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, ) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в сумі 95067 (дев`яносто п`ять тисяч шістдесят сім) грн. 88 коп.

В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 35, ) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок UA 0026001, код ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко