Справа № 640/22284/18
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні і виплаті позивачу щомісячного пенсійного забезпечення з 01.03.2018;

- зобов`язання відповідача здійснювати виплату позивачу пенсії в призначеному та нарахованому розмірі щомісячно без обмеження граничного розміру пенсії з 01.03.2018 з урахуванням проведених виплат.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з копіями пенсійного посвідчення позивача серії АВ №521336 від 14.11.2003, розрахунку пенсії за вислугу років, оформленого протоколом від 20.10.2003 №6300, позивачу з 18.09.2003 призначено пенсію за вислугою років (льотний (льотно-випробувальний склад)) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з копією розрахунку пенсії за вислугу років, оформленого розпорядженням від 16.04.2018 №811326, підсумок пенсії позивача (з надбавками) з 01.03.2018 склав 122 629,73 грн., однак з урахуванням встановленого максимального розміру пенсії розмір пенсії, що виплачується позивачу, становив 38 886,95 грн.

Представник позивача адвокат Вовк С.О. звернувся із заявою від 21.09.2018 до відповідача, в якій просив роз`яснити правові підстави виплати позивачу пенсії з обмеженням, усунути порушення та виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром, а також здійснити виплату недоплаченого розміру пенсії з 01.03.2018.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 10.10.2018 №91481/02/Х-7508 надано відповідь, в якій зроблено посилання на положення абз. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" для визначення пенсії у розмірі 38 886,95 грн.

Спірні правовідносини виникли у сфері пенсійного забезпечення працівників льотного складу та стосуються правомірності обмеження максимального розміру пенсії позивача.

Статтею 54 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" визначено окремі категорії працівників авіації і льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років.

Згідно із ст. 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон №3668), який набрав чинності з 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом (абз. 1).

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом (абз. 2).

Водночас, як вірно було встановлено судом першої інстанції, розмір одержуваної позивачем пенсії становить 38 886,95 грн., а не 10740 грн. / 13730 грн. (максимальний розмір до / після 01.01.2018).

Крім того, представник позивача помилково посилається на азб. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668, оскільки на позивача поширюється правило, визначене саме в абз. 2 цього пункту, як на особу, якій пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668, а розмір пенсії перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом.

Враховуючи дані обставини та згідно із абз. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668 виплата пенсії позивачу має здійснюватися без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому цим Законом.

Отже, проведений перерахунок пенсії позивача не впливав на її розмір, який підлягав до виплати позивачу.

Розмір пенсії позивача за січень і лютий 2018р., яку він отримував до проведеного у березні 2018р. перерахунку, становив саме 38 886,95 грн. Даний факт не заперечується сторонами. Таким чином, відповідачем не допущено зменшення розміру пенсії, яка фактично виплачувалася позивачу з 01.03.2018.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відповідність дій відповідача вимогам абз. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668 щодо виплати позивачу з 01.03.2018 пенсії у розмірі 38 886,95 грн., без урахування проведеного перерахунку.

Посилання представника позивача на те, що положення абз. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668 визнані неконституційними суд відхиляє, оскільки згідно з рішенням Конституційного Суду №3-рп/2013 від 03.06.2013 дане положення визнано неконституційним і втратило чинність у частині, яка стосується виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), та не стосується інших категорій пенсіонерів, у т.ч. позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Є.О.Сорочко

суддя Є.В.Чаку