Справа № 640/4491/19
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2020 року м. Київ № 640/4491/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Департаменту захисту економіки Національної поліції України визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо невиплати позивачеві матеріальної допомоги на оздоровлення за 2018 рік та стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь позивача матеріальну допомогу на оздоровлення за 2018 рік в розмірі посадового окладу - 3000,00 грн;

- стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом Департаменту захисту економіки від 20.11.2018 № 295 о/с останньому було надано додаткову відпустку зі збереженням грошового забезпечення з 17.12.2018 по 30.12.2018. 04.12.2018 позивачем було сформовано рапорт на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення та подано такий рапорт сектору кадрового забезпечення, який керівництвом УЗЕ не було прийнято та належним чином зареєстровано. Дані обставини були викладені позивачем у зверненнях, скерованих на адресу Урядової гарячої лінії. Поряд з цим відповідачем були проігноровані звернення позивача. На переконання позивача, неврахування відповідачем поданого рапорту через сайт Урядової гарячої лінії свідчить про протиправність відмови в наданні матеріальної допомоги для оздоровлення за 2018 рік. За наведених обставин вважає, що відповідач зобов`язаний виплатити позивачеві матеріальну допомогу для оздоровлення за 2018 рік в розмірі посадового окладу та відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою суду від 25.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

15.04.2019 до суду від представника відповідача Андрушенко А.А. надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що дійсно 28.01.2019 та 21.02.2019 до Департаменту надійшли подані через Урядову гарячу лінію звернення заступника начальника міжрайонного відділу № 1 (м. Бровари) капітана поліції ОСОБА_1 . про те, що начальником УЗЕ в Київській області Нідзельським В.О. нібито безпідставно відмовлено у прийнятті та реєстрації рапорту про надання матеріальної допомоги для оздоровлення, яка виплачується один раз на рік в межах асигнувань. Також, у зверненнях ОСОБА_1 зазначив, що працівниками сектору забезпечення діяльності УЗЕ в Київській області було повернуто йому рапорт без резолюції у зв`язку з усною відмовою начальника УЗЕ полковника поліції Нідзельського В.О. З метою підтвердження чи спростування зазначених у зверненнях ОСОБА_1 відомостей, а також з`ясування інших причин та умов, що сприяли вчиненню порушення, яке на думку позивача було допущено його керівником, Департаментом було проведено відповідне службове розслідування. У ході проведеного службового розслідування не встановлено подання безпосередньо чи надіслання в будь-який спосіб ОСОБА_1 рапорту про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення. Крім того, зазначила, що оригінал такого рапорту не надходив і до відповідача. Також звернула увагу, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження завданих йому моральних страждань та не пояснено, у чому вони полягають.

30.09.2019 до суду від позивача надійшов лист, у якому останній просить суд врахувати, що постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 № 841 ліквідовано Департамент захисту економіки Національної поліції України як юридичну особу публічного права.

Суд не приймає до уваги наведені доводи позивача, позаяк станом на день вирішення даної справи згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департамент захисту економіки Національної поліції України перебуває у стані припинення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на службі в органах Національної поліції та з 17.02.2017 займає посаду заступника начальника міжрайонного відділу № 1 Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2018 позивачем складено рапорт на ім`я заступника Голови Національної поліції України - начальника Департаменту захисту економіки з проханням надати матеріальну допомогу на оздоровлення (а.с. 10).

20.12.2018 на Урядову гарячу лінію надійшло звернення ОСОБА_1 , у якому останній зазначив, що у зв`язку з відмовою начальника Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України Нідзельського В.О. від прийняття та реєстрації рапорту (фото копія додається) щодо надання матеріальної допомоги для оздоровлення, просив надати матеріальну допомогу на оздоровлення в межах бюджетних асигнувань за 2018 рік (а.с. 30).

Листом від 29.12.2018 № Д-2796 Департамент захисту економіки повідомив позивача про те, що відповідно до службової записки начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту Дімітрової С.М. від 28.12.2018, ОСОБА_1 не звертався протягом цього року до фінансового відділу з рапортом про отримання матеріальної допомоги на оздоровлення (а.с. 29).

20.01.2019 ОСОБА_1 звернувся на Урядову гарячу лінію зі зверненням, у якому повідомив, що ним, як і більшістю працівниками Управління захисту економіки в Київській області станом на 04.12.2018 написано рапорти про надання матеріальної допомоги для оздоровлення, яка виплачується один раз на рік в межах асигнувань. Зазначив, що у реєстрації та прийнятті вказаного рапорту до розгляду начальником Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України Нідзельським В.О. безпідставно відмовлено, що підтверджується відсутністю рапорту в відділі фінансового забезпечення ДЗЕ НП України. Стверджував, що працівниками відділу кадрів Управління захисту економіки в Київській області повернуто рапорт без резолюцій у зв`язку з усною відмовою начальника Нідзельського В.О. від прийняття даного рапорту та візування його, натомість більшість рапортів управління погоджено та скеровано до відділу фінансового забезпечення ДЗЕ НП України. Враховуючи викладене, просив надати матеріальну допомогу для оздоровлення за 2018 рік до раніше наданої відпустки як учаснику бойових дій (а.с. 8).

Листом від 22.02.2019 № Д-149; Д-150; Д-304 Департамент захисту економіки повідомив ОСОБА_1, що у Департаменті в межах компетенції проведено службове розслідування, за результатами якого в діях полковника поліції Нідзельського В.О. порушень службової дисципліни та вимог законодавства України не встановлено. Також повідомлено, що відповідно до службової записки від 15.02.2019 відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту, ОСОБА_1 протягом 2018 року не звертався до фінансового відділу з рапортом про отримання матеріальної допомоги для оздоровлення (а.с. 11).

Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у виплаті позивачеві матеріальної допомоги для оздоровлення за 2018 рік, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пунктів 1, 4, 5 частини десятої статті 62 Закону України від 02.07.2015 N 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон N 580-VIII) поліцейський: забезпечується належними умовами для виконання покладених на нього службових обов`язків; своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України; у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 N 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення:

1) установлювати:

посадові оклади поліцейським та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання в розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами, згідно з додатками 2 - 10;

надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби.

Установлення зазначеної надбавки Голові Національної поліції та заступникам Голови здійснюється з дозволу Прем`єр-міністра України або Першого віце-прем`єр-міністра України, Віце-прем`єр-міністра України за погодженням з Міністром внутрішніх справ;

підвищення за службу в поліції особливого призначення (особам, які безпосередньо виконують функції із забезпечення громадського порядку та безпеки громадян) у розмірі до 100 відсотків посадового окладу;

2) здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби.

Преміювання Голови Національної поліції та заступників Голови здійснюється з дозволу Прем`єр-міністра України або Першого віце-прем`єр-міністра України, Віце-прем`єр-міністра України за погодженням з Міністром внутрішніх справ;

3) надавати поліцейським матеріальну допомогу для оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Згідно з частинами першою, другою статті 94 Закону N 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Так, відповідно до пункту 3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 N 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за N 669/28799 (далі - Порядок N 260), грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 6 розділу І Порядку N 260 передбачено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.

Згідно з пунктом 7 розділу І Порядку N 260 грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

Пунктом 13 розділу ІІ Порядку N 260 передбачено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік надається матеріальна допомога для оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Допомога для оздоровлення надається поліцейському за його рапортом, погодженим керівником фінансового підрозділу, в межах асигнувань на зазначені цілі.

З аналізу наведених норм вбачається, що матеріальна допомога для оздоровлення є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення поліцейських, яка виплачується один раз на рік в межах затверджених асигнувань.

Відповідно до частин третьої-п`ятої статті 59 Закону N 580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Розділом ІІ Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 N 1235, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.12.2016 за N 1668/29798 (далі - Порядок N 1235), передбачено, що підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності є, зокрема, установлення чи скасування додаткових видів грошового забезпечення, премії та інших доплат відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Порядку N 1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку N 1235 встановлено, що перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року N 1235 (далі - Перелік).

Документами з питань проходження служби, відповідно до Переліку, затвердженого наказом МВС України від 23 листопада 2016 року N 1235, є:

1. Рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі.

2. Подання про призначення на посаду (додаток 1).

3. Подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення (додаток 2).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для реалізації поліцейським права на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення останньому необхідно подати власноручно написаний рапорт, погоджений керівником фінансового підрозділу, до підрозділу кадрового забезпечення.

Позивач наголошує, що його рапорт не був прийнятий безпосереднім керівником.

Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів як подання позивачем рапорту від 04.12.2018 на погодження до відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту, так і відмови у прийнятті такого рапорту відділом фінансового забезпечення та/або відділом кадрового забезпечення.

Також, матеріали справи не містять доказів подання власноручно написаного позивачем рапорту через канцелярію Департаменту з відповідною відміткою або доказів направлення засобами поштового зв`язку такого рапорту.

Указані обставини нівелюють доводи позивача, покладені в основу обґрунтування підстав позову, та свідчать про те, що останнім не було подано встановленому чинним законодавством порядку рапорту на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення.

При цьому, суд звертає увагу, що звернення позивача на Урядову гарячу лінію та долучення до такого звернення копії рапорту від 04.12.2018, не спростовує необхідність дотримання встановленої процедури подання рапорту, визначеної нормами Порядків N 260 та N 1235.

У свою чергу, факт неподання позивачем рапорту на погодження до відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту засвідчено службовою запискою начальника відділу від 28.12.2018 № 16 (а.с. 32).

При цьому, суд не вбачає правових підстав для надання правової оцінки висновку службового розслідування від 22.02.2019, позаяк позивачем у позовній заяві не викладено жодних зауважень щодо змісту останнього та встановлених обставин.

Враховуючи недотримання позивачем установленої процедури звернення з рапортом про отримання матеріальної допомоги на оздоровлення та відсутність у матеріалах справи доказів відмови у прийнятті такого рапорту, суд дійшов висновку, що відповідачем не було порушено право позивача на отримання матеріальної допомоги для оздоровлення за 2018 рік та відмовляє у задоволенні позову у цій частині.

Оскільки вимога про стягнення моральної шкоди є похідною, позовні вимоги у цій частині також не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-74, 77, 90, 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко