Справа № 640/8552/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 року м. Київ №640/8552/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧСПМ "Делікат"

до Державної податкової служби України,

Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧСПМ "Делікат" (02002, м. Київ, вул. Микильсько-Слобідська, буд. 4-Д, кв. 53, код ЄДРПОУ 33) з позовом (враховуючи уточнену позовну заяву від 25.11.2019) до Державної податкової служби України (04655, м. Київ, Львівська площа, 8, ), Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії регіонального рівня Головного управління Державної податкової служби у м. Києві:

№1136818/38498495 від 09.04.2019, яким було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 2 від 31.03.2019 на загальну суму 32 760,00 грн. в тому числі ПДВ 5 460,00 грн.;

№1136820/38498495 від 09.04.2019, яким було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 3 від 31.03.2019 на загальну суму 53 040,00 грн. в тому числі ПДВ 8 840,00 грн.;

№1136819/38498495 від 09.04.2019, яким було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 4 від 31.03.2019 на загальну суму 184 530,00 грн. в тому числі ПДВ 30 755,00 грн.;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 31.03.2019 №№ 2, 3, 4.

Позовні вимоги мотивовано тим, що господарські операції, які відбулись між позивачем та ФОП ОСОБА_1 є повністю реальними та такими, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами. Також, позивач зазначає, що відповідачем в особі ГУ ДПС у м. Києві було порушено порядок зупинення реєстрації податкової накладної, оскільки в квитанції не було зазначено чіткого та конкретного критерію ризиковості платника податку, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної, при цьому, позивач не відповідає жодному з критеріїв ризиковості. Зважаючи на те,о платником податків було надано контролюючому органу первинні бухгалтерські документи, які свідчать про проведення господарських операцій між ТОВ «ЧСПМ Делікат » та ФОТ ОСОБА_1 , то у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у реєстрації податкової накладної.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Вказану ухвалу було отримано Державною фіскальною службою України 13.06.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.12.2019 замінено відповідача по справі з Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) на її правонаступника - Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) та залучено в якості співвідповідача по справі - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ).

Вказану ухвалу отримано відповідачами 07 та 09 грудня 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями по вручення поштового відправлення, які наявні в матеріалах справи.

Станом на 27.03.2020 відзиви на позовні заяву від Головного управління Державної податкової служби у м. Києві та від Державної податкової служби України на адресу суду не надходили.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01 серпня 2017 року між ТОВ «ЧСПМ «Делікат» (надалі - Позивач) та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір оренди транспортного засобу №0108/2017, за умовами якого Орендодавець (ТОВ «ЧСПМ «Делікат») зобов`язується передати в строкове та оплатне користування Орендарю (ФОП ОСОБА_1 ) транспортний засіб марки Меrsedes.

За умовами договору ФОП ОСОБА_1 щомісячно сплачує ТОВ «ЧСПМ Делікат» орендну плату в розмірі 32760,00 грн. з ПДВ.

31.03.2019 сторони підписали Акт здачі-прийняття послуг, яким зафіксували факт користування ТЗ в березні 2019 року.

Виконуючи вимоги ПК України, по першій події, ТОВ «ЧСПМ Делікат» 31.03.2019 року було складено податкову накладну № 2 на суму 32 760,00 грн. в тому числі ПДВ 5 460,00 грн. (надалі - Податкова накладна № 2) та направлено на реєстрацію.

01 січня 2016 року між ТОВ «ЧСПМ «Делікат» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір оренди транспортного засобу № 0101/2016, за умовами якого Орендодавець (ТОВ «ЧСПМ «Делікат») зобов`язується передати в строкове та оплатне користування Орендарю (ФОП ОСОБА_1 ) транспортний засіб марки ВМW.

За умовами договору ФОП ОСОБА_1 щомісячно сплачує ТОВ «ЧСПМ Делікат» орендну плату в розмірі 53 040,00 грн. з ПДВ.

31.03.2019 сторони підписали Акт здачі-прийняття послуг, яким зафіксували факт користування ТЗ в березні 2019 року.

Виконуючи вимоги ПК України, по першій події, ТОВ «ЧСПМ «Делікат» 31.03.2019 року складено податкову накладну № 3 на суму 53 040,00 грн. в тому числі ПДВ 8 840,00 грн. (надалі - Податкова накладна № 3) та направлено на реєстрацію.

01 жовтня 2014 року між ТОВ «ЧСПМ «Делікат» (надалі - Скаржник) та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір оренди № 01/10 (надалі - Договір), за умовами якого Орендодавець (ТОВ «ЧСПМ «Делікат») зобов`язується передати Орендарю (ФОП ОСОБА_1 ) в строкове та платне користування майно. Перелік майна сторони визначили в Специфікації до договору.

За умовам договору ФОП ОСОБА_1 до 25 числа наступного місяця, що йде за поточним місяцем, сплачує ТОВ «ЧСПМ Делікат» орендну плату в розмірі 184 530,00 грн. з ПДВ.

31.03.2019 сторони підписали Акт здачі-прийняття послуг, яким зафіксували факт користування майном в березні 2019 року.

Виконуючи вимоги ПК України, по першій події, ТОВ «ЧСПМ Делікат» 31.03.2019 року було складено податкову накладну № 4 на суму 184 530,00 грн. в тому числі ПДВ 30 755,00 гри. (надалі - Податкова накладна № 4) та направлено на реєстрацію.

Однак, по всім поданим для реєстрації податковим накладним ТОВ «ЧСПМ «Делікат» було отримано однакові Квитанції від 02.04.2019 в яких зазначено, що реєстрацію Податкової накладної зупинено, оскільки: «ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку" та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

05.04.2019 та 06.04.2019 Позивачем було направлено до контролюючого органу пояснення та документи підтверджуючі здійснення господарських операцій по відмовленим податковим накладним а надано пояснення щодо обставин виникнення фінансово-господарських відносин між позивачем та контрагентом.

09.04.2019 року Позивачем було отримано Рішення комісії регіонального рівня ГУ ДФС у м. Києві правонаступником є ГУ ДПС у м. Києві (надалі - ГУ ДПС у м. Кисві/Відповідач) про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- №1136818/38498495 від 09.04.2019 року яким було відмовлено у реєстрації Податкової накладної № 2 від 31.03.2019 року на загальну суму 32 760,00 грн. в тому числі ПДВ 5 460,00 грн. Підстава: *неподання платником податків копій документів: «Первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки- фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити)».

- №1136820/38498495 від 09.04.2019 року яким було відмовлено у реєстрації Податкової накладної № 3 від 31.03.2019 року на загальну суму 53 040,00 грн. в тому числі ПДВ 8 840,00 грн. Підстава: «неподання платникам податків копій документів: «Первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки - фактури інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити)».

- №1136819/38498495 від 09.04.2019 року яким було відмовлено у реєстрації Податкової накладної № 4 від 31.03.2019 року на загальну суму 184 530,00 грн. в тому числі ПДВ 30 755,00 грн. Підстава: «неподання платником податків копій документів: «Первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки - фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити)».

Тобто, відмова в реєстрації трьох податкових накладних №№2, 3,4 від 31.03.2019 відбулася з однакових підстав.

При цьому, у формі рішення контролюючого органу зазначено, що ненадані документи необхідно підкреслити, однак відповідачем не було конкретно визначено, які саме з перерахованих документів не було надано.

Не погоджуючись з рішеннями щодо відмови у реєстрації податкових накладних, Позивачем було подано скарги на оскаржувані рішення до комісії ДФС України з питань розгляду скарг.

Однак, 03.05.2019 року Позивачем було отримано рішення комісії ДФС України з низань розгляду скарг від 02.05.2019 року, якими було відмовлено в задоволені скарг та залишено оскаржувані рішення без змін.

Позивач, не погоджуючись із діями контролюючого органу щодо відмови у реєстрації податкових накладних, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п. 16.1.2,16.1.3, п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п. 201.1 ст.201 ПКУ на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Пунктом 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 14.1.60 п. 41.1 ст.14 Податкового кодексу України Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з положеннями пунктом 20.2 статті 20 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №117, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (був чинним на час виникнення спірних правовідносин), підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація податкових накладних 31.03.2019 №№ 2, 3, 4 була зупинена у зв`язку з відповідність податкової накладної вимогам підпункту 1.6 пункту 1 "Критеріїв ризиковості платника податків".

Відповідно до п.п. 1.6 п. 1 "Критеріїв ризиковості платника податків", комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України;

наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв.

Ризиковість платника податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв.

Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації.

У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.

У той же час, відповідно до пункту 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що рішення Комісії контролюючого органу повинно містити, як чітку підставу для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, так і чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Незважаючи на те, що рішення про зупинення реєстрації податкових накладних, не є предметом розгляду в рамках даного спору, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне відзначити, що таке рішення не містять в собі визначення конкретного критерію ризикованості платника податку, а містить лише посилання на підпункт 1.6 Критеріїв, який є доволі об`ємним. До того ж, рішення про зупинення реєстрації податкових накладних не містять вичерпного переліку документів, які необхідно подати платнику податків.

Суд наголошує, що рішення про зупинення реєстрації податкової накладної є актом індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт 6 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 23.10.2018 у справі №822/1817/18 (адміністративне провадження №К/9901/62472/18), від 21.05.2019 у справі №0940/1240/18 (адміністративне провадження №К/9901/7590/19), від 02.07.2019 у справі №140/2160/18 (адміністративне провадження №К/9901/13662/19).

Натомість, рішення контролюючого органу щодо зупинення реєстрації податкової накладної в даному випадку не відповідало критеріям чіткості та зрозумілості акту індивідуальної дії.

Тобто, незрозумілість рішення контролюючого органу щодо зупинення реєстрації податкової накладної позбавило позивача можливості надати саме ті документи, яких на думку контролюючого органу було недостатньо для прийняття рішення щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Як встановлено вище, у Квитанціях від 02.04.2019 відповідач в особі ГУ ДФС у м. Києві, правонаступником якого є ГУ ДПІ у м. Києві запропонував надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак, не вказав конкретних документів, яких не вистачає; у свою чергу позивач направив до контролюючого органу відповідні пояснення щодо підстав здійснення господарських операцій за результатами яких виписано податкові накладні від 31.03.2019 №2,3, 4 та копії документів на підтвердження реальності відповідних господарських операцій.

Так, з вказаних пояснень вбачається, що виписка податкових накладних від 31.03.2019 №2, 3, 4 відбулась по факту вчинення першої події, на підставі договорів, укладених з ФОП ОСОБА_1 .

Разом з тим, комісією ГУ ДФС у м. Києві, незважаючи на надання позивачем додаткових документів, відмовлено у реєстрації податкових накладних від 31.03.2019 №2, 3, 4 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З аналізу квитанцій про зупинення від 02.04.2019 та оскаржуваних рішень Комісії регіонального рівня Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 09.04.2019 №1136818/38498495, №1136820/38498495 та №1136819/38498495 судом встановлено, що вони не містять конкретних відомостей про те, яких саме документів не вистачає для прийняття рішень про реєстрацію спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Поряд з цим, форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН визначена Порядком №117 (додаток 2 до Порядку).

Форма такого рішення передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано, повинні бути підкресленими, тобто конкретно вказані.

Проте, в порушення наведених вимог законодавства, рішення Комісії регіонального рівня Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 09.04.2019 №1136818/38498495, №1136820/38498495 та №1136819/38498495 містять лише загальні твердження про ненадання документів, без конкретизації (підкреслення) конкретного переліку, які, на думку Комісії, не надані.

Суд звертає увагу, що вказані вище рішення не містять як чіткого визначення підстав для зупинення реєстрації податкових накладних, так і чіткого визначення підстав для відмови в реєстрації податкових накладних від 31.03.2019 №2, 3, 4 в Єдиному реєстрі податкових накладних, а комісією ГУ ДФС у м. Києві лише проставлено відмітки навпроти процитованих підстав для відмови без підкреслення необхідних документів, як передбачено у бланку оскаржуваних рішень.

Суд також зазначає, що оскаржуване рішення Комісії ГУ ДФС у м. Києві (правонаступник - ГУ ДПС у м. Києві) є актом індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржувані рішення податкового органу, як і рішення про зупинення реєстрації податкових накладних (про що також вказано судом вище), які передували відмові в їх реєстрації в ЄРПН, не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжують їх неоднозначне трактування, що, в свою чергу, впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідач не підтвердив документально наявність Критеріїв ризиковості платника податку - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧСПМ "Делікат".

Відтак, суд зазначає, що відповідач обмежився лише загальною оцінкою наданих позивачем документів, не встановивши конкретно, які саме документи не подані і що вони мали б підтвердити або спростувати.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення Комісії регіонального рівня Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 09.04.2019 №1136818/38498495, №1136820/38498495 та №1136819/38498495 не відповідають приписам податкового законодавства, оскільки платником податків було надано необхідні документи для здійснення реєстрації податкової накладної, у той час, як відповідачем зазначені документи всебічно не досліджені, а доводи платника податків не спростовані.

Крім цього, суд наголошує на тому, що в даній справі суд не надає оцінку реальності здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом, на підставі яких складено вищезазначену податкову накладну по взаємовідносинам позивача з контрагентом ФОП ОСОБА_1 , оскільки дане питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відтак, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішення Комісії регіонального рівня Головного управління Державної податкової служби у м. Києві: №1136818/38498495 від 09.04.2019, яким було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 2 від 31.03.2019 на загальну суму 32 760,00 грн. в тому числі ПДВ 5 460,00 грн.; №1136820/38498495 від 09.04.2019, яким було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 3 від 31.03.2019 на загальну суму 53 040,00 грн. в тому числі ПДВ 8 840,00 грн.; №1136819/38498495 від 09.04.2019, яким було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 4 від 31.03.2019 на загальну суму 184 530,00 грн. в тому числі ПДВ 30 755,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 31.03.2019 №№ 2, 3, 4, слід зазначити, що відповідно до п. 19, п. 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день:

1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду).

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку № 1246).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки суд дійшов висновку щодо протиправності рішення Комісії регіонального рівня Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 09.04.2019 №1136818/38498495, №1136820/38498495 та №1136819/38498495, то відповідно, з урахуванням положень п. 19, п.20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010 року №1246, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 31.03.2019 №№2, 3, 4.

В даному випадку, зобов`язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані позивачем податкові накладні є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним способом захисту порушеного права.

Суд також зазначає, що обраний спосіб захисту про зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, на переконання суду, реєстрацію податкових накладних від від 31.03.2019 №№2, 3, 4 необхідно здійснити датою їх фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень відзиву на позовну заяву не надав, в ході судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не довів суду обґрунтованість своїх висновків і правомірність прийнятого на їх підставі рішення, у зв`язку із чим суд задовольняє позовні вимоги.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, судовий збір в даними випадку підлягає стягненню на користь позивача за рахунок Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ), оскільки саме діями даного суб`єкта владних повноважень було порушено права та інтереси позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 159, 243-245, 263, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧСПМ "Делікат" (02002, м. Київ, вул. Микильсько-Слобідська, буд. 4-Д, кв. 53, код ЄДРПОУ 33) - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії регіонального рівня Головного управління Державної податкової служби у м. Києві:

№1136818/38498495 від 09.04.2019, яким було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 2 від 31.03.2019 на загальну суму 32 760,00 грн. в тому числі ПДВ 5 460,00 грн.;

№1136820/38498495 від 09.04.2019, яким було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 3 від 31.03.2019 на загальну суму 53 040,00 грн. в тому числі ПДВ 8 840,00 грн.;

№1136819/38498495 від 09.04.2019, яким було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 4 від 31.03.2019 на загальну суму 184 530,00 грн. в тому числі ПДВ 30 755,00 грн..

3. Зобов`язати Державну податкову службу України (04655, м. Київ, Львівська площа, 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: від 31.03.2019 №2, від 31.03.2019 №3 та від 31.03.2019 №4 датою їх фактичного надходження.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧСПМ "Делікат" (02002, м. Київ, вул. Микильсько-Слобідська, буд. 4-Д, кв. 53, код ЄДРПОУ 33) судові витрати у розмірі 5 763, 00 грн. (п`ять тисяч сімсот шістдесят три гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Суддя Н.Г. Вєкуа