Справа № 473/640/20
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/640/20
РІШЕННЯ

іменем України

"31" березня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М., позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказував, що 18 лютого 2020 року інспектор УПП в Житомирській області Носальський В.І. виніс відносно нього постанову серії ЕАК №2124660, якою встановлено, що 18 лютого 2020 року о 10 год. 02 хв. на 236 км. автодороги М-06 Київ-Чоп СП Звягель позивач, керуючи автомобілем «ВАЗ-217030», реєстр. номер НОМЕР_1 та рухаючись у крайній лівій смузі для руху, під час перелаштування в крайню праву смугу для руху не ввімкнув покажчик повороту праворуч, чим порушив вимоги п. 9.2-б ПДР України.

Адміністративна справа розглянута інспектором на 236 км. автодороги М-06 Київ-Чоп.

Згідно постанови, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Проте ОСОБА_1 зазначав, що оскаржувана постанова винесена без належного з`ясування всіх обставин справи, а саме без наявності доказів факту, обставин правопорушення, доказів його вини (з відеозапису обставин події, що здійснювався з нагрудної камери інспектора, неможливо ідентифікувати марку та індивідуальні ознаки транспортного засобу, яким скоєно порушення), а провадження в адміністративній справі відбувалося з грубими процесуальними порушеннями (без складання протоколу про адміністративне правопорушення; на місці зупинки, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого на розгляд справи; з порушенням встановленого законом порядку розгляду справи (без підготовки справи до розгляду, без роз`яснення та забезпечення особі, яка притягувалася до відповідальності, його процесуальних прав, зокрема права на отримання правової допомоги, подачу клопотань, пояснень, надання доказів).

Виходячи з цих обставин, ОСОБА_1 просив скасувати оскаржувану постанову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав у повному обсязі, проте пояснив, що під час здійснення інспектором провадження в адміністративній справі йому було роз`яснено та в повній мірі забезпечено його процесуальні права, при цьому жодних клопотань, пояснень, доказів він не подавав та не клопотав про забезпечення йому права на отримання правової допомоги. В іншій частині надав пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте надав суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову. При цьому у відзиві вказував, що оскаржувана постанова за формою та змістом повністю відповідає вимогам закону, зафіксовані у ній факт та обставини правопорушення були належним чином перевірені під час здійснення адміністративного провадження та повністю підтвердилися відеозаписом обставин події. Водночас, розгляд адміністративної справи відбувався у повній відповідності з вимогами закону, а саме з належною підготовкою справи до розгляду, роз`ясненням та забезпеченням особі, яка притягувалася до відповідальності, передбачених законом прав.

Суд з урахуванням вимог ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268, ч. 1 ст. 286 КАС України вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника відповідача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для вирішення спору.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи в межах вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАК №2124660 від 18 лютого 2020 року, винесеної інспектором УПП в Житомирській області Носальським В.І., 18 лютого 2020 року о 10 год. 02 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ-217030», реєстр. номер НОМЕР_1 та рухаючись у крайній лівій смузі для руху, під час перелаштування в крайню праву смугу для руху не ввімкнув покажчик повороту праворуч, чим порушив вимоги п. 9.2-б ПДР України.

Адміністративна справа розглянута інспектором на 236 км. автодороги М-06 Київ-Чоп.

Згідно постанови, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Окремого фіксування обставин події в протоколі про адміністративне правопорушення інспектор поліції не здійснював, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 254, ч.ч. 2-5 ст. 258 КУпАП, п. 4 розділу І наказу МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі - Інструкція).

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 обвинувачувався в порушенні вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів, а саме в порушенні вимог п. 9.2-б ПДР України, згідно якої водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху України фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З оскаржуваної постанови та наданих сторонами матеріалів вбачається, що єдиним доказом факту та обставин правопорушення є відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції ам00060.

Проте з наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції ам00060 вбачається, що вказаним записом зафіксовано лише обставини оформлення інспектором порушення та розгляду адміністративної справи, а не факт та обставини скоєння самого правопорушення.

Жодних інших доказів факту та обставин правопорушення відповідачем ні самостійно, ні на запит суду не надано.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про наявність грубих процесуальних порушень під час здійснення провадження в адміністративній справі, то суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, п. 4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП, п. 5 розділу ІІІ Інструкції).

Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ст. 279 КУпАП, п. 9 розділу ІІІ Інструкції).

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП, п.п. 1, 2, 5 розділу IV Інструкції).

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що провадження в адміністративній справі здійснювалося в порушення вимог ст. 276 КУпАП на місці зупинки, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого на розгляд справи у зв`язку з наступним. Згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду в постанові від 19 грудня 2018 року у справі №216/5609/16-а, рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5рп/15 роз`яснено положення частини першої статті 276 КУпАП стосовно змісту словосполучення «за місцем його вчинення». Зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Отже, словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Тому уповноважений працівник Управління патрульної поліції має повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені КУпАП, які вчиняються на території обслуговування відповідного відділу патрульної поліції.

Таким чином, передбачене ч. 1 ст. 276 КУпАП положення про те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення має інше смислове та логічне значення, ніж те, що вкладає в нього сторона позивача та не обмежує право уповноваженої особи на розгляд адміністративної справи на місці зупинки транспортного засобу (вчинення порушення) за умови здійснення належної підготовки до розгляду та дотримання під час розгляду справи норм КУпАП.

Також з наданих позивачем пояснень та досліджених доказів (відеозапису здійснення адміністративного провадження) вбачається, що ОСОБА_1 під час здійснення адміністративного провадження було належним чином роз`яснено його права та обов`язки, повідомлено про обставини правопорушення, останній не подавав та не бажав подавати жодних клопотань, пояснень, доказів, не клопотав про забезпечення йому права на правову допомогу, тому доводи позову про протилежне не знайшли свого підтвердження.

Однак зміст оскаржуваної постанови не в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а саме в п. 6 постанови, де повинні бути відображені час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення, не зазначено інформацію щодо місця скоєння правопорушення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявності події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 77, 241-246, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити повністю.

Постанову серії ЕАК № 2124660 від 18 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв