Справа № 826/8919/18
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2020 року м. Київ № 826/8919/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач), якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0529-1310/Р/2054 винесене ГУ ДФС у м. Києві від 25.02.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що він не є власником транспортного засобу, який ідентифікований відповідачем як об`єкт оподаткування транспортним податком, а отже, нарахування позивачу транспортного податку за 2017 рік є неправомірним.

Відповідач заперечує по суті заявлені позовні вимоги, посилаючись при цьому на те, що відповідно до інформації ІС Податковий блок позивач є власником транспортного засобу - легкового автомобіля марки Ауді А8 2017 року випуску, таким чином, спираючись на інформацію ІС Податковий блок, контролюючий орган наголошує на правомірності та обґрунтованості прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2018 року Головним управлінням ДФС у м. Києві, згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення:

- форми «Ф» № 0529-1310/Р/2054, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання в розмірі 12 500, 00 грн за платежем: транспортний податок з фізичних осіб, код платежу 18011001; податковий період - 2017 рік.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року (далі - Закон), яким викладено у новій редакції статтю 267 Податкового кодексу України та введено в Україні новий місцевий податок на майно - транспортний податок.

Статтею 265 Податкового кодексу України визначено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, транспортний податок є складовим податку на майно.

Відповідно до п.п.10.1.1 ст. 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно.

Як передбачено п.п.267.1.1 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Відповідно до пп. 267.2.1 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального. Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

У п. 267.4 Податкового кодексу України зазначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Як передбачено пп. 267.5.1 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 Податкового кодексу України визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

З огляду на вказані положення податкового законодавства у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, вбачається, що об`єктом оподаткування транспортного податку є легковий автомобіль, який одночасно відповідає двом критеріям, а саме: з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно); середньоринкова вартість становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Статтею 8 Закону України від 21.12.2016 «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року установлено мінімальну заробітну плату в розмірі 3 200 гривень.

Таким чином, платниками транспортного податку за 2017 рік є власники легкових автомобілів, середньоринкова вартість яких становить понад 1 200 000 грн.

При цьому, вартість автомобіля має бути визначена центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі за текстом - Методика), якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Згідно п. 2 цієї Методики (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля-продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Відповідно до п. 3 Методики середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн- ціна нового транспортного засобу в Україні; Г- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Згідно із п. 4 Методики, інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Відповідно до п.п. 5, 6 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація.

Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Аналогічними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: тип кузова (седан, універсал тощо); призначення (дорожні, позадорожні); тип двигуна (бензиновий, дизельний тощо); робочий об`єм двигуна; привод тягових коліс (передньоприводні, задньоприводні, повноприводні); тип коробки переключення передач; габаритні розміри; комплектація.

Згідно п. 12 Методики коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу транспортних засобів. У разі коли фактичний середньорічний пробіг транспортних засобів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

Отже, для визначення об`єкта оподаткування транспортним податком в розпорядженні контролюючого органу має бути інформація про середньоринкову вартість певного автомобіля із врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач та пробігу.

При цьому, обов`язковою умовою визначення фізичній особі податкового зобов`язання з транспортного податку, є належність такій особі на праві власності транспортного засобу, який підпадає під наведене вище визначення об`єкту оподаткування транспортним податком.

Як вбачається з пояснень позивача, наведених в позовній заяві, заперечуючи проти правомірності оскаржуваного ППР, останній посилається на те, що в 2017 року транспортний засіб, який ідентифікований відповідачем, як об`єкт оподаткування транспортним податком, на праві власності належав іншій особі, а позивач користувався даним автомобілем на праві усного договору найму.

Доводи відповідача, в свою чергу, зводяться виключно до інформації ІС Податковий блок, відповідно до якої позивачу в 2017 році на праві власності належав транспортний засіб - легковий автомобіль марки Ауді А8 2017 року випуску, ДНЗ - НОМЕР_1 .

Дійсно, з урахуванням наведених вище норм, суд погоджується із тим, що вказаний транспортний засіб має ознаки об`єкту оподаткування транспортним податком в 2017 році, враховуючи інформацію офіційного інтернет сайту Мінекономрозвитку про перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2017 (http://www.me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA).

Втім, суд не може погодитись з доводами контролюючого органу про належність зазначеного легкового автомобіля на прав власності позивачу в 2017 році, адже відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що наведений вище транспортний засіб станом на 01.01.2017, або станом на дату винесення ППР, належав позивачу на праві власності.

Крім того, на час розгляду справи, достовірно знаючи про те, що обґрунтування позовних вимог зводиться виключно до однієї обставини - належності на праві власності ТЗ іншій особі, посадовими особами відповідача в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України не вчинено жодних дій з метою долучення до матеріалів справи документального підтвердження належності позивачу на праві власності зазначеного автомобіля в період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За результатом розгляду справи суд вважає протиправним визначення позивачу грошових зобов`язань з транспортного податку з фізичних осіб за 2017 рік, а тому суд приходить до висновку, що для належного захисту порушених прав позивача таке рішення слід визнати протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у сумі 768,40 грн, підлягає стягненню з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 242- 246, 255, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № 0529-1310/Р/2054 від 25.02.2018.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704,80 (сімсот чотири грн 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович