Справа № 280/716/20
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 березня 2020 року Справа № 280/716/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 )

до - Головного управління ДПС у Запорізькій області (юридична адреса: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, )

про скасування вимоги від 12.11.2019 №Ф-105561-56 про сплату боргу (недоїмки),-

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до - Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- скасувати вимогу про сплату боргу недоїмки від 12.11.2019 №Ф-105561-56 відповідача на загальну суму 26539,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.12.2019 отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2019 №Ф-105561-56 на загальну суму 26539,26 грн. Позивач зазначає, що тривалий час, підприємницька діяльність позивачем не здійснювалась та дохід не отримувся. До оскаржуваної вимоги не було додано повідомлення - розрахунок суми заборгованості, сама вимога не містить сум штрафів та пені. Відсутня пряма норма, що передбачає подвійну сплату ЄСВ за провадження діяльності окремо фізичної особи - підприємця та найманої особи. Контролюючим органом порушено строк обчислення боргу. З наведених підстав позивач звернувся з позовом до суду.

05.02.2020 судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 27.02.2020 об 11 год. 30 хв.

27.02.2020 ухвалою суду відкладено судове засідання на 25.03.2020 о/об 16 год. 00 хв.

03.03.2020 від представника відповідача через канцелярію суду (вх. №9981) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує та зазначає, що в діях податкового органу відсутні протиправні дії під час нарахування штрафних санкцій та пені та прийняте рішення є законним та скасуванню не підлягає. З наведених підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач, представник відповідача до суду не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксація судового засідання за допомогою технічного засобу, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Суд, оцінивши обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець - 15.09.2004.

Номер запису: 2 000525, з видом діяльності «Код КВЕД 52.11.0 РОЗДРІБНА ТОРГІВЛЯ В НЕСПЕЦІАЛІЗОВАНИХ МАГАЗИНАХ З ПЕРЕВАГОЮ ПРОДОВОЛЬЧОГО АСОРТИМЕНТУ; Код КВЕД 52.62.2 РОЗДРІБНА ТОРГІВЛЯ НА РИНКАХ (основний)».

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинено підприємницьку діяльність фізичною особою-підприємцем дата запису: 10.12.2019;

Номер запису: 3000525.

На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів у зв`язку з невиконанням зобов`язання щодо сплати ЄСВ за 2017-2018 та І-ІІІ квартали 2019 контролюючим органом було винесено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 12.11.2019 за №Ф-105561-56 у розмірі 26539,26 грн.

Станом на 31.10.2019 по ОСОБА_1 на рівні ДФС України, відповідно до вимог чинного законодавства, здійснено нарахування зобов`язань щодо сплати ЄСВ у сумі 26539,26 грн, а саме:

за 2017 (по строку 09.02.2018) - 8448,00 грн, що дорівнює мінімальному страховому внеску: мінімальна заробітна плата - 3200 грн х 22% = 704,00 грн. або 2112,00 грн за кожний квартал (за 3 місяці відповідно 704,00 грн х 3 = 2112,00 грн); за 2018 (відповідно по термінам (кварталам) 19.04.2018, 19.07.2018, 19.10.2018, 21.01.2019) - 9828,72 грн, що дорівнює мінімальному страховому внеску: мінімальна заробітна плата з січня 2018 - 3723 грн х 22% = 819,06 грн або 2457,18 грн за кожний квартал (за 3 місяці відповідно 819,06 грн х 3 = 2457,18 грн);

за І-ІІІ квартали 2019 (відповідно по термінам (кварталам) 19.04.2019, 19.07.2019, 21.10.2019) - 8262,54 грн, що дорівнює мінімальному страховому внеску: мінімальна заробітна плата з січня 2019 - 4173,00 грн х 22% = 918,06 грн або 2754,18 грн за кожний квартал (за 3 місяці відповідно 918,06 грн х 3 = 2754,18 грн).

Дана вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 12.11.2019 за №Ф-105561-56 була надіслана позивачу 12.11.2019 поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу Позивача, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із позовом.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Так, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV.

Відповідно до частини 1 статті 46 цього Закону державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності.

Частиною 3 статті 46Закону № 755-IV імперативно встановлено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

За правилами частини 1 статті 47 вказаного Закону для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа повинні подати державному реєстратору (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи:

нотаріально посвідчену заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем;

документ, що підтверджує внесення плати за публікацію повідомленняпроприйняття фізичною особою - підприємцем рішення щодо припинення підприємницької діяльності.

Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464, (далі - Закон №2464) здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників; зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України « Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», - здійснюється на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом « Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей. У осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» ( абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2464).

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України « Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», - за їхньою заявою після проведення передбаченим законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою ( абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону № 2464).

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону № 755 фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цієї фізичної особи.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що посилання позивача на те, що він не здійснював не отримував доходу, є хибними та не звільняють його від сплати єдиного соціального внеску.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»(далі - Закон № 2464).

Відповідно до ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

Законом України від 06.12.2016 року № 1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону № 2464, що діють з 01.01.2017, зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Відповідно до абзацу сьомого ч. 1 ст. 5 Закону № 2464 зняття з обліку платників єдиного внеску, зокрема фізичних осіб - підприємців здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення остаточного розрахунку.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених Законом № 2464, є недоїмкою.

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законна місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2017 року - 3200,00 грн та Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2018 року 3723,00 грн.

Частиною п`ятою ст. 8 Закону № 2464для зазначеної категорії платників встановлена обов`язкова ставка єдиного внеску, що дорівнює 22% бази нарахування.

Право на звільнення від сплати єдиного внеску у 2017-2018 роках мали фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно дозаконупенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина четвертаст. 4 Закону № 2464).

Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями не передбачено. Не подання звітності та не здійснення підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства, що чинне з 01.01.2017 не звільняє платника від сплати єдиного внеску.

Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДФС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника.

Враховуючи обов`язок нарахування єдиного внеску до сплати, навіть у разі відсутності доходу, фізичні особи-підприємці, зобов`язані сплатити до 09.02.2018 за звітний 2017 рік, щонайменше 8 448,00 грн (3200.00*12*22%).

Законом України від 07.12.2017 року № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2018 - 3723,00 грн.

Відповідно, щоквартальний платіж складає 2457,18 грн (3723,00*3*22%).

Статтею 6 Закону України «Про збір та облік єдиного на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

Відповідно до п.п. 6, 7 ст. 13 Закону № 2464 та розділу VI Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Статтею 25 цього ж Закону визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Як встановлено матеріалами адміністративної справи, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець - 15.09.2004

Номер запису: 2 000525, з видом діяльності «Код КВЕД 52.11.0 РОЗДРІБНА ТОРГІВЛЯ В НЕСПЕЦІАЛІЗОВАНИХ МАГАЗИНАХ З ПЕРЕВАГОЮ ПРОДОВОЛЬЧОГО АСОРТИМЕНТУ; Код КВЕД 52.62.2 РОЗДРІБНА ТОРГІВЛЯ НА РИНКАХ (основний)».

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинено підприємницьку діяльність фізичною особою-підприємцем дата запису: 10.12.2019;

Номер запису: 3000525.

Згідно даних, які містяться і інформаційно-аналітичній системі податкового органу, позивач з 15.09.2004 по 10.12.2019 перебував на обліку, як ФОП, на загальній системі оподаткування.

Отже, дані щодо реєстрації та припинення підприємницької діяльності є наявними доказами, то, що позивач на момент винесення вимоги зі сплати ЄСВ перебував в статуті фізичної особи-підприємця та посилання на те, що він не здійснює підприємницьку діяльність, не є свідченням того, що ОСОБА_1 не займається даною діяльністю.

Оскільки, позивач з 15.09.20200 (дата взяття на облік, як платника єдиного внеску) по 10.12.2019 (дата зняття в обліку, як єдиного внеску) перебував на обліку у Мелітопольському управлінні ГУ ДФС у Запорізькій області як фізична особа-підприємець, то зобов`язаний був сплачувати, у встановленому законом порядку, єдиний соціальний внесок. Річних податкових декларацій (річної звітності) за 2017-2019 до контролюючого органу позивачем не подавались.

На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів у зв`язку з невиконанням зобов`язання щодо сплати ЄСВ за 2017-2018 та І-ІІІ квартали 2019 Мелітопольським управлінням ГУ ДПС у Запорізькій області було винесено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 12.11.2019 за №Ф-105561-56 у розмірі 26539,26 грн. Розрахунок суми заборгованості, як додаток до Вимоги, законодавством не передбачений.

Посилання позивача щодо неналежного вручення оскаржуваної вимоги суд до уваги не приймає, оскільки дана вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 12.11.2019 за №Ф-105561-56 була надіслана позивачу 12.11.2019 поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, докази підтвердження містяться в матеріалах справи.

Станом на 31.10.2019 по ОСОБА_1 . на рівні ДФС України, відповідно до вимог чинного законодавства, здійснено нарахування зобов`язань щодо сплати ЄСВ у сумі 26539,26 грн., а саме:

за 2017 (по строку 09.02.2018) - 8448,00 грн, що дорівнює мінімальному страховому внеску: мінімальна заробітна плата - 3200 грн х 22% = 704,00 грн. або 2112,00 грн за кожний квартал (за 3 місяці відповідно 704,00 грн х 3 = 2112,00 грн); за 2018 (відповідно по термінам (кварталам) 19.04.2018, 19.07.2018, 19.10.2018, 21.01.2019) - 9828,72 грн, що дорівнює мінімальному страховому внеску: мінімальна заробітна плата з січня 2018 - 3723 грн х 22% = 819,06 грн або 2457,18 грн. за кожний квартал (за 3 місяці відповідно 819,06 грн х 3 = 2457,18 грн);

за І-ІІІ квартали 2019 (відповідно по термінам (кварталам) 19.04.2019, 19.07.2019, 21.10.2019) - 8262,54 грн, що дорівнює мінімальному страховому внеску: мінімальна заробітна плата з січня 2019 - 4173,00 грн х 22% = 918,06 грн. або 2754,18 грн за кожний квартал (за 3 місяці відповідно 918,06 грн х 3 = 2754,18 грн).

Згідно з пп. 1 п. 4 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 із змінами і доповненнями, обчислення сум ЄСВ ФОП на загальній системі оподаткування здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвела до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО). При цьому враховується кількість місяців, протягом яких така особа перебувала на обліку як платник ЄСВ.

Базою нарахування ЄСВ для ФОП на загальній системі оподаткування є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄСВ, встановленої Законом № 2464. При цьому сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 2 частини першої ст. 7 Закону № 2464).

ФОН на загальній системі оподаткування формують та подають Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого ЄСВ (далі - Звіт), затверджений наказом Міністерства фінансів України від 15.05.2018 № 511, один раз на рік до 10 лютого року, наступного за звітним періодом.

При цьому, граничний термін сплати зобов`язань, визначених ФОП на загальній системі оподаткування у Звіті, припадає на граничний термін подання Звіту, тобто 09 лютого календарного року включно.

Суд звертає увагу позивача, що ЄСВ підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Щодо твердження позивача про порушення строку направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки), то згідно з пунктом 4 розділу VI Інструкції № 449 після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис, - в органі доходів і зборів. Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1055619-56 від 12.11.2019 була сформована на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів та надіслані (вручені) протягом 15 робочих днів. Тому, порушення податковим органом процедури, яке передує прийняттю вимоги про сплату боргу (недоїмки), про яке позивач стверджує в позовній заяві, відсутнє. Несвоєчасне направлення контролюючим органом вимоги на адресу позивача не впливає на обов`язок фізичної особи-підприємця сплачувати єдиний соціальний внесок та не свідчить про його звільнення від такого обов`язку.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 ) до - Головного управління ДПС у Запорізькій області (юридична адреса: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про скасування вимоги від 12.11.2019 №Ф-105561-56 про сплату боргу (недоїмки) - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписане суддею 27.03.2020.

Суддя Р.В. Сацький