Справа № 757/54414/18-а
Суддя: Соколов О. М.
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Соколова О.М.

при секретарі Проскурні А.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора ВПП в м. Біла Церква УПП у Київській області старшого лейтенанта поліції Боженко В.І. про визнання дій не правомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора ВПП в м. Біла Церква УПП у Київській області старшого лейтенанта поліції Боженко В.І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що інспектором ВПП в м. Біла Церква УПП у Київській області старшим лейтенантом поліції Боженко В.І. щодо нього було винесено постанову НК №295710 у справі про адміністративне правопорушення, якою визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена незаконно та з грубим порушенням чинного законодавства, оскільки в ній відсутнє належне обґрунтування обставин та доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У судове засідання позивач не з`явився, про розгляд заяви повідомлений належним чином, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд заяви повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Відповідно до ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній даних.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими позивачем доказами, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що постановою інспектором ВПП в м. Біла Церква УПП у Київській області старшим лейтенантом поліції Боженко В.І. НК №295710 позивача визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., згідно якої 25.10.2018 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом TOYOTA RAV-4, д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 79 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 29 км/год. Чим порушено п.п.12.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне, порушив правила зупинки, зупинився на пішохідному переході перед перехрестям, п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 122 КПАП України передбачена відповідальність, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 12. 4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КПАП України передбачена відповідальність, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

Доказів, які б підтверджували рух транспортного засобу позивача на дорозі № М-05, де позивач керував автомобілем, відповідачем не надано.

Суд вважає, що наявними матеріалами справи не підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім складення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №295710, яка не відобразила фактичних обставини і на погляд суду складена виключно на припущеннях працівника поліції, не було здійснено жодних дій, направлених на встановлення інших фактичних даних, на основі яких суб`єктом владних повноважень було прийнято рішення про наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що постанова серії НК №295710 від 25.10.2018 року не відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення і при її винесенні не було дотримано порядок розгляду та не з`ясовані всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова була винесена Інспектором ВПП в м. Біла Церква УПП у Київській області старшим лейтенантом поліції Боженко В.І. протиправно та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 241-247, 286, 293, 295-297 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора ВПП в м. Біла Церква УПП у Київській області старшого лейтенанта поліції Боженко В.І. про визнання дій не правомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії НК №295710 від 25.10.2018 року винесену Інспектором ВПП в м. Біла Церква УПП у Київській області старшим лейтенантом поліції Боженко В.І. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дати складання повного тексту до Київського апеляційного адміністративного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 .

Відповідач: Інспектор ВПП в м. Біла Церква УПП у Київській області старший лейтенант поліції Боженко В.І., вул. Воздвиженська,4а, м. Київ, 04071.

Дата складання повного тексту постанови 27.02.2020 року

Суддя О.М. Соколов