Справа № 824/1577/19-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/1577/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фермерського господарства "СГТ Полонина-Агро" до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство "СГТ Полонина-Агро" звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову заступника Управління Держпраці у Чернівецькій області Кушнір Г.М. №3/24-13-33-05-11/36755235/ТД/ФС/188 від 02.12.2019р. про накладення на фермерське господарство "СГТ Полонина-Агро" штрафу в розмірі 375570грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02.12.2019р. заступником начальника Управління Держпраці Кушнір Г.М. винесено постанову №3/24-13-33-05-11/36755235/ТД-ФС/188 про накладання на ФГ «СГТ Полонина-Агро» штрафу в розмірі 375570грн. за фактичний допуск працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), що передбачений абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України. Позивач вказує, що указане рішення є неправомірним, оскільки, його прийнято на підставі Акту про проведення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) від 05.09.2019р., складеного ГУ ДПС у Чернівецькій області, який, на думку позивача, є безпідставним. Позивач вказує, що перевірка працівниками ДПС проводилась на території приватного об`єкта нерухомості, який немає відношення до діяльності позивача, будь-яких домовленостей по виконанню ремонтних робіт щодо перекриття навісу вищевказаного об`єкта, яке здійснювали громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 директор ФГ «СГТ Полонина-Агро» не мав, організацією вказаної роботи з власної ініціативи займався його батько ОСОБА_4 , про що повідомлено інспекторам ДПС, ФГ «СГТ Полонина-Агро» не займається наданням будівельних послуг та потреби в отриманні таких послуг не має, а відтак роботи, які виконували зазначені громадяни не мають ознак робіт, які можуть виконуватись по трудовому договору.

З наведених підстав позивач вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Вказує на те, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови був Акт про проведення фактичної перевірки з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) від 05.09.2019р., який 30.10.2019р. надійшов з ГУ ДПС у Чернівецькій області.

Відповідач зазначає, що вивчивши висновки Акту та, зокрема, пояснення осіб, враховуючи підтвердження посадовими особами ДПС факту порушення з боку позивача, 02.12.2019р. уповноваженою посадовою особою Держпраці винесена постанова про накладення штрафу. Звертає увагу, що голова ФГ «СГТ Полонина-Агро» ОСОБА_4 був присутній під час проведення перевірки ДПС та підписав Акт без зауважень.

Таким чином, відповідач вважає, що оскаржувана постанова є правомірною і не підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 23.12.2019р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

22.01.2020р. в підготовчому засіданні задоволено клопотання представників позивача та відповідача щодо виклику в якості свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Усною ухвалою, винесеною в підготовчому засіданні 22.01.2020р. та занесеною до протоколу, закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою суду від 23.01.2020р. відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову.

У судовому засіданні 07.02.2020р. представники позивача та позивач (засновник господарства) у вступному слові підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Представники відповідача у вступному слові заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

В судовому засіданні 07.02.2020р. було допитано в якості свідків: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та інспекторів ДПС, які проводили перевірку ФГ "СГТ Полонина-Агро": ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

У поданих 07.02.2020р. заявах представники позивача та відповідача просили справу розглянути в порядку письмового провадження.

Згідно з ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи указані положення КАС України, клопотання представників позивача та відповідача, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Фермерське господарство "СГТ Полонина - Агро" () зареєстровано як юридична особа 14.10.2010р. за адресою: 59020, Чернівецька область, Сторожинецький район, с.Банилів-Підгірний (а.с.13).

Засновником ФГ "СГТ Полонина - Агро", згідно Статуту, затвердженого в новій редакції протоколом зборів членів фермерського господарства від 19.09.2016р., є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місцезнаходження (юридична адреса) господарства: АДРЕСА_1 , серед видів діяльності, зокрема: вирощування с/г культур, виробництво насіння с/г культур, переробка с/г продукції, закупка у населення, її переробка та реалізація (а.с.125-136).

Посадовими особами ГУ ДПС у Чернівецькій області з 05.09.2019р. по 13.09.2019р. проведено фактичну перевірку ФГ "СГТ Полонина - Агро" з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за результатом якої складено акт №3/24-13-33-05-11/36755235 від 13.09.2019р. (далі - Акт від 13.09.2019р) (а.с.15-17).

Згідно змісту Акту від 13.09.2019р. під час перевірки встановлено порушення абз.3 ст.24 КЗпП України, а саме, допуск працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с.17).

Голова ФГ "СГТ Полонина - Агро" 20.09.2019р. направив до ГУДПС в Чернівецькій області заперечення на акт перевірки від 13.09.2019р., які отримані податковим органом 23.09.2019р. (а.с.18-19).

У листі від 29.10.2019р. Головне управління ДПС у Чернівецькій області повідомило Управління Держпраці в Чернівецькій області про те, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.09.2018р. "Про заходи, спрямовані на детінізацію відносин у сфері зайнятості населення" податковий орган направляє матеріали фактичної перевірки по фермерському господарству "СГТ Полонина - Агро" від 13.09.2019р., по яких вбачається використання найманої праці, а саме фактичного допуску до роботи без належного оформлення документів, встановлених ч.3 ст.24 КЗпП України трьох осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.44).

01.11.2019р. Управління Держпраці в Чернівецькій області направило позивачу повідомлення про те, що справа про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбаченого ч.2 ст.265 КЗпП України, буде розглянута у 45 денний строк (а.с.52).

27.11.2019р. адвокатом "СГТ Полонина - Агро" Вакарчуком В.І. подано до Управління Держпраці в Чернівецькій області заяву, у якій останній просив провести перевірку додержання законодавства про працю фермерським господарством "СГТ Полонина - Агро" за інформацією ГУДПС в Чернівецькій області, викладеній в Акті від 13.09.2019р. (а.с.20).

Постановою від 02.12.2019р. №3/24-13-33-05-11/36755235/ТД-ФС/188 заступником начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області Кушнір Г.М. за наслідками розгляду справи про накладення штрафу на підставі Акту від 13.09.2019р. №3/24-13-33-05-11/36755235 на фермерське господарство "СГТ Полонина - Агро" накладено штраф у розмірі 375570,00грн. (а.с.35).

Листом від 04.12.2019р. №3330/0/04-2/19 Управління Держпраці у Чернівецькій області повідомило адвокату Вакарчуку В .І. , що відповідно до Порядку державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 21.08.2019р. №823 підстави для здійснення інспекційного відвідування фермерського господарства "СГТ Полонина - Агро" відсутні (а.с.33).

Позивач вважає протиправним рішення щодо накладення на ФГ «СГТ Полонина - Агро» штрафу, оскільки, на його думку, воно ґрунтується на висновках перевірки, які не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).

Так, за приписами статті 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №96 (надалі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, серед іншого, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. №100 утворено територіальні органи Держпраці, зокрема Управління Держпраці у Чернівецькій області.

Відповідно до п.п.5 п.4 Положення про Управління Державної служби України з питань праці у Чернівецькій області (далі - Управління), затвердженого наказом Мінсоцполітики від 03.08.2018р. №84 Управління на виконання покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами та фізичними особами, які використовують найману працю. У відповідності до п.п.50 цього ж пункту Управління накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Чернівецької області.

Пунктом 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №823, встановлено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Поряд із цим, механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою-сьомою статті 53 Закону "Про зайнятість населення" визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509 (далі - Порядок).

В силу п.2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи) на підставі, зокрема:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису;

акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників;

акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування;

акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

З наведеного, зокрема, слідує, що підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю керівником територіального органу Держпраці чи його заступником є, зокрема, акт перевірки територіального органу ДПС, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

У зв`язку з цим, суд звертає увагу на те, що твердження позивача щодо необхідності проведення Управлінням Держпраці в Чернівецькій області інспекційного відвідування для розгляду питання щодо накладення на нього штрафу є, на думку суду, помилковими.

Отже, перевірку за додержанням законодавства про працю також здійснюють органи ДПС України.

Так, згідно з п.75.1.3 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють фактичні перевірки, зокрема, з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Така перевірка здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Згідно з приписами ст.80 Податкового кодексу України у разі, зокрема, наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, здійснення фактичної перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

В ході розгляду даної справи суд позбавлений можливості встановити та надати оцінку підставам проведення перевірки територіальним органом ДПС щодо дотримання позивачем законодавства про працю, оскільки, такі підстави не оскаржуються позивачем, тобто знаходяться поза межами предмету заявленого позову, включаючи і обставини, які його обґрунтовують.

Предметом розгляду даної справи є постанова, прийнята заступником начальника Управління Держпраці в Чернівецькій області за наслідками розгляду Акту перевірки від 13.09.2019р. В свою чергу, надання оскаржуваній постанові правової оцінки є неможливим без аналізу висновків указаного Акту перевірки.

Так, зі змісту Акту від 13.09.2019р. слідує, що в ході проведення перевірки фермерського господарства "СГТ Полонина - Агро" за адресою: Сторожинецький район, с.Нові Бросківці, вул.Чорна, 2, на території господарства інспекторами було встановлено 3 особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які займались перекриттям навісу. Вище вказані особи не являються найманими працівниками, у зв`язку з чим посадовці податкового органу дійшли висновку про порушення фермерським господарством "СГТ Полонина - Агро" абз.3 ст.24 Кодексу законів про працю України.

У поясненнях, відібраних інспекторами податкового органу в ході перевірки, зазначені особи вказали, зокрема, що прийшли на територію господарства допомогти подати шифер для перекриття навісу.

В свою чергу, позивач у поданому позові, а також у запереченнях до акту перевірки вказував, що перевірку проведено на території, яка не пов`язана з діяльністю фермерського господарства, громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є найманими працівниками, а прийшли на прохання батька засновника ФГ "СГТ Полонина - Агро" - ОСОБА_4 , допомогти перекрити навіс.

Для з`ясування вказаних обставин судом в якості свідків допитано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , а також інспекторів, які здійснювали перевірку: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_8 зазначив, що для перевірки господарства виїхали не на юридичну адресу, а на фактичну адресу, яку встановили зі слів жителів села, а саме: АДРЕСА_2 . Зазначене також підтвердив допитаний в якості свідка інспектор ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , 1984 р.н., який є засновником ФГ "СГТ Полонина - Агро" та його брат ОСОБА_11 , 1981 р.н., на праві приватної власності в рівних частинах, по ? частці кожному, володіють об`єктом нерухомого майна - комплексу, загальною площею 834,5 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , с.Нові Бросківці Сторожинецький район. Указана обставина підтверджується договором купівлі-продажу №НМІ 053657 від 12.09.2017р., Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.82-87).

Указаний комплекс згідно опису складається з: зерносклад літ. «А-І», навіси літ. «В,Б», сушка літ. «Г-І», сушарка літ. «г», навіс літ. «Д», зерносклад літ. «Ж-І, З-І», прибудова літ. «з», навіс літ. «Е,Л», вагова літ. «І-І», ворота №1, огорожа №2, огорожа №3, замощення І (а.с.83).

В ході розгляду справи встановлено, що посадовці ГУ ДПС у Чернівецькій області для перевірки ФГ "СГТ Полонина - Агро" прибули за адресою: вул.Б.Хмельницького, 66, с.Нові Бросківці Сторожинецький район. Водночас, в акті перевірки зазначено, що фактичну перевірку проведено за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 (а.с.16).

На запитання суду щодо встановлення зв`язку адреси, за якою здійснено перевірку, з діяльністю господарства інспектори ДПС, допитані в судовому засіданні в якості свідків, зазначили, що такі обставини в ході перевірки не з`ясовувались. Зокрема, допитаний в якості свідка інспектор ОСОБА_6 вказав, що в ході перевірки інспектори не перевіряли чи навіс належить підприємству.

При цьому, матеріали справи, в тому числі матеріали перевірки, на підставі яких прийняте оскаржуване рішення, не містять доказів, які б пов`язували зазначену адресу з діяльністю ФГ "СГТ Полонина - Агро".

У зв`язку з цим, суд вважає необґрунтованим висновок Акту перевірки від 13.09.2019р. щодо встановлення на території ФГ "СГТ Полонина - Агро" осіб, які являлися найманими працівниками.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_12 зазначили, що в ході перевірки пояснювали, що прийшли допомогти ОСОБА_4 , 1958р.н., при цьому інспекторами у письмових поясненнях зазначено, що зазначені особи прийшли допомогти директору ФГ "СГТ Полонина - Агро".

Таку невідповідність суд пояснює тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_12 вказували на ОСОБА_4 , 1958р.н., тоді як його син ОСОБА_4 , 1984р.н. є засновником ФГ "СГТ Полонина - Агро".

Таким чином, інспектори дійшли хибного висновку щодо того, що вказані особи прийшли на прохання директора ФГ "СГТ Полонина - Агро", про що ними зазначено в поясненнях, написаних від імені ОСОБА_1 , ОСОБА_12 та ОСОБА_3 .

З приводу висновку про роботу ОСОБА_1 , ОСОБА_12 та ОСОБА_3 без оформлення трудових відносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 №5067-VI роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Згідно з ч.1 ст.21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

В силу ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) (ч.2 ст.265 КЗпП України).

Отже, роботодавці несуть відповідальність за використання найманої праці без оформлення трудових відносин у встановленому чинним законодавством порядку, тобто, без укладення трудового договору. В свою чергу, на переконання суду, така відповідальність напряму залежить від встановлення факту використання найманої праці. За умови відсутності існування трудових відносин, відсутня й передумова для притягнення позивача до відповідальності згідно абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Свідок ОСОБА_4 , 1958 р.н., в судовому засіданні зазначив, що сини купили приміщення, яке було дуже занедбаним, і він з власної ініціативи займався його відновленням. У зв`язку з цим, 05.09.2019р. попросив свого брата і племінника про допомогу в ремонті навісу.

Свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що 05.09.2019р. його дядько ОСОБА_4 , 1958р.н., попросив допомогти відремонтувати шифер. Оплати за допомогу не брав, оскільки, вони родичі. Пояснення написані від його імені не читав, однак перевіряючим пояснив, що він як племінник допомагає ОСОБА_4 , 1958р.н.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що 05.09.2019р. перебував в с.Заболоття Сторожинецького району біля магазину, коли до нього під`їхав дядько ОСОБА_13 і попросив допомогти подавати шифер для перекриття навісу. Зазначив, що гроші йому за роботу не платили.

Інспектор ОСОБА_8 , допитаний судом в якості свідка, зазначив, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в ході перевірки не запитували щодо ознак трудових відносин та не з`ясовували кому належить навіс.

Інспектор ОСОБА_7 допитаний судом в якості свідка повідомив, що опитані особи сказали, що допомагали як родичі, при цьому, зазначив, що питання чи отримували кошти їм не ставились.

З наведеного слідує, що посадовці ГУ ДПС у Чернівецькій області дійшли до висновку про використання фермерським господарством праці найманих працівників без з`ясування обставин, які могли б свідчити про зв`язок виконуваної роботи на території комплексу по АДРЕСА_2 , с.Нові Бросківці з діяльністю позивача. Крім того, не встановлено обставин, які б підтверджували факт наявності трудових відносин між ФГ "СГТ Полонина - Агро" та указаними в Акті перевірки особами.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що посадові особи органу ДПС в ході перевірки ФГ "СГТ Полонина - Агро" не встановили всіх обставин, які могли свідчити про допуск позивачем працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обставини, встановлені перевіркою податкового органу в ході розгляду даної справи не підтвердились, а відтак висновок про порушення позивачем абз.3 ст.24 КЗпП України є необґрунтованим.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідач у поданому відзиві посилався на те, що голова ФГ "СГТ Полонина - Агро" був присутнім під час проведення перевірки та підписав Акт від 13.09.2019р. без зауважень. Однак, вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки, Акт не містить підпису Спіжавки Г.Г., як і відміток про наявність чи відсутність у нього зауважень до такого Акту.

З огляду на те, що оскаржуване рішення є юридичним наслідком необґрунтованих висновків акту територіального органу ДПС, суд приходить до висновку, що постанова №3/24-13-33-05-11/36755235/ТД/ФС/188 від 02.12.2019р. є протиправною та підлягає скасуванню. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведені положення нормативно-правових актів, враховуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність прийнятого рішення, відтак оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин, адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір в розмірі 5633,56грн., що у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернівецькій області.

Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Стаття 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що 19.09.2019р. між засновником ФГ "СГТ Полонина - Агро", який діє відповідно до Статуту, та адвокатом Вакарчуком В.І., що діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, укладено договір про надання правової допомоги (а.с.148).

Пунктом 8 договору від 19.09.2019р. встановлено, що оплата, спосіб оплати та строки за надану правову допомогу визначається за угодою сторін та вказується у додатку до даного договору.

Згідно додатку №1 до договору від 19.09.2019р. за послуги передбачені пунктом 1 цього додатку замовник сплачує виконавцю гонорар у розмірі 1000грн. за кожну годину витраченого часу для виконання послуг відповідно до договору протягом 10 днів з дати підписання акту виконаних робіт (а.с.149).

Згідно Акту виконаних робіт №1 від 14.02.2020р. адвокатом надано допомогу згідно з переліком:

- ознайомлення з матеріалами справи, узгодження правової позиції та надання консультацій замовнику - 3 години;

- складання та подання адміністративного позову до суду - 3 години;

- представництво інтересів замовника в судових засіданнях у Чернівецькому окружному адміністративному суді - 4 години;

- складання та подання письмового пояснення до суду - 2 години.

Всього замовнику надано правничої допомоги протягом 12 годин на суму 12000грн. (а.с.150).

Згідно платіжного доручення від 19.02.2020р. позивачем сплачено за послуги адвокату 12000грн. (а.с.151).

Таким чином, згідно наявних у матеріалах справи доказів позивачем за послуги правової допомоги сплачено 12000грн.

Приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.2,3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо, однак вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Проаналізувавши складність справи (в тому числі, обсяг заявлених вимог) та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає обґрунтованими витрати на оплату послуг адвоката щодо ознайомлення з матеріалами справи, узгодження правової позиції та надання консультацій замовнику; складання та подання адміністративного позову до суду. Такі послуги (роботи) підтверджуються матеріалами справи, а відтак підтвердженими є і витрати на їх оплату.

Водночас, суд вважає, що надання інших послуг не підтверджено належними доказами та необґрунтовано з наступних підстав.

Так, згідно Акту виконаних робіт №1 від 14.02.2020р., наданого позивачем в якості доказу понесених витрат на правову допомогу, в сплачену позивачем суму (12000грн.) входить: представництво інтересів позивача в судових засіданнях у Чернівецькому окружному адміністративному суді - 4 години; складання та подання письмового пояснення до суду - 2 години.

Щодо участі адвоката у судових засіданнях, суд зазначає, що згідно матеріалів справи, 22.01.2020р. - відбулось підготовче засідання, яке тривало 18хв., 07.02.2020р. - відбулось судове засідання, яке тривало 2год. Поряд із цим, в Акті виконаних робіт №1 зазначено - 4 години. Таким чином, враховуючи розмір послуг адвоката, що становить 1000грн. за 1 годину, витрати на оплату послуг в частині оплати за участь адвоката в судових засіданнях у даній справі в розмірі 4000грн. є обґрунтованими лише на суму 2500грн.

Щодо пояснення, поданого представником позивача 13.02.2020р., суд зазначає, що для встановлення фактичних обставин справи в судовому засіданні 07.02.2020р. допитано свідків. При цьому, зміст письмових пояснень від 13.02.2020р. зводиться до того, що свідки фактично підтвердили обставини, на які посилається позивач у заявленому позові. Крім того, такі пояснення подані вже після заявлення обох сторін про розгляд справи в письмовому провадженні. Таким чином, обґрунтованість послуги адвоката зі складання та подання до суду пояснень від 13.02.2020р., на яку витрачено 2 години часу (відповідно, становить 2000грн.) матеріалами справи, не підтверджена, а відтак такі витрати суд вважає необґрунтованими.

Зважаючи на викладене, а також те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності (дійсності) адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, такі витрати, в частині наведених вище послуг, матеріалами справи не підтверджені, відповідно відшкодування таких витрат позивачу з боку відповідача є необґрунтованим.

Щодо клопотання представника відповідача про зменшення витрат на оплату правової допомоги суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України).

При цьому, в силу ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги представником відповідача не наведено жодних обставин для доведення неспівмірності таких витрат. Відтак, суд вважає, що таке клопотання є необґрунтованим.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат між сторонами, з урахуванням ч.1 ст.139 КАС України та вище наведених висновків щодо обґрунтованості таких витрат, суд вважає, що на користь позивача слід присудити понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8500грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернівецькій області.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 134, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову заступника Управління Держпраці у Чернівецькій області Кушнір Г.М. №3/24-13-33-05-11/36755235/ТД/ФС/188 від 02.12.2019р. про накладення на фермерське господарство "СГТ Полонина-Агро" штрафу в розмірі 375570грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернівецькій області на користь фермерського господарства "СГТ Полонина-Агро" судовий збір у розмірі 5633 (п`ять тисяч шістсот тридцять три)грн. 56коп.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернівецькій області на користь фермерського господарства "СГТ Полонина-Агро" судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - Фермерське господарство "СГТ Полонина-Агро" (с.Банилів-Підгірний, Сторожинецький район, Чернівецька область, 59020; )

Відповідач - Управління Держпраці у Чернівецькій області (вул.Зелена, 3, м.Чернівці, 58003; ).

Суддя В.О. Кушнір