Справа № 280/1185/20
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 березня 2020 року Справа № 280/1185/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)

третя особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Бориспільський міськрайонний відділ виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Акціонерне товариство Перший український Міжнародний Банк

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Бориспільський міськрайонний відділ виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Акціонерне товариство Перший український Міжнародний Банк в якому позивач просить суд:

-скасувати постанову від 01.04.2016 про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 55170,46 грн. винесену державним виконавцем Василівського районного відділу державної виконачої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Стеблій Ю.В. по виконавчому провадженню №50624074.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що позивач не погоджується із прийнятою відповідачем постановою від 01.04.2016 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору оскільки вона не була повідомлена ані про розгляд судом справи про стягнення з неї боргу по кредитному договору, ані про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2/311/739/2014 виданого Василівським районним судом Запорізької області. А тому позивачка була позбавлена можливості добровільно виконати рішення суду у встановлений строк. Стверджує, що виконавчий збір стягується не підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії спрямовані на примусове виконання. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві (вх. №11567 від 12.03.2020). Зазначає, що 24.03.2016 року державним виконавцем прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження за № 50624074 з примусового виконання виконавчого листа № 2/311/739/2014 від 11.09.2014 року, що видав Василівський районний суд Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний Банк» заборгованості в сумі 21017,32 доларів, із наданням строку для самостійного виконання до 31.03.2016 року, про що винесена відповідна постанова. 01.04.2016 року у зв`язку з відсутністю відомостей про самостійне виконання рішення суду державним виконавцем прийнято рішення про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 55170,46 грн про що винесена відповідна постанова. Однак надати докази отримання позивачем документів виконавчого провадження не є можливим у зв`язку із знищенням виконавчого провадження №50624074. Також звертає увагу, що 30.06.2016 державним виконавцем було прийняте рішення про закінчення виконавчого провадження згідно п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент вчинення дій) у зв`язку із направленням виконавчого документу за місцем роботи боржника за територіальністю до Бориспільського міського ВДВС ГТУЮ у Київській області про що винесена відповідна постанова та виконавчий документ направлено до відповідного органу ДВС. Наразі всі дії з примусового виконання виконавчого листа №2/311/739/2014 виданого Василівським районним судом Запорізької області вчиняються виключно державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження №52152863. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Бориспільським міськрайонним відділом виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а також Акціонерним товариством Перший український Міжнародний Банк не надано суду будь яких пояснень по суті спору.

Ухвалою судді від 02.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи без виклику учасників справи в десятиденний строк після винесення ухвали про відкриття провадження.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео - та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 06.08.2014 по справі №2/311/739/2014, задоволено позов ПАТ «ПУМБ» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 6578105 від 25.07.2008 в сумі 21 017,32 доларів США, що складається із: суми заборгованості за кредитом - 18 671,75 доларів США; суми заборгованості за відсотками - 2 345,57 доларів США, судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 2 474,79 грн.

11.09.2014 Василівським районним судом було видано виконавчий лист по справі №2/311/739/2014.

24.03.2016 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області відкрито виконавче провадження №50624074 з примусового виконання виконавчого листа №2/311/739/2014.

01.04.2016 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 55170,46 грн. (а.с. 12).

Сторонами не заперечується, що 14.11.2016 позивачем укладено додаткову угоду №6578105/1 до Кредитного договору №6578105 від 25.07.2008 за якою всі зобов`язання були припинені шляхом прощення боргу при сплаті частини заборгованості у розмірі 8000 США які позивач сплатила у встановлені строки.

Згідно довідки ПАТ «ПУМБ» станом на 14.11.2016 заборгованість по кредиту і процентам за користування кредитом відсутня; кредит погашено повністю; банк до ОСОБА_1 претензій не має (а.с. 11).

Не погоджуючись із постановою державного виконавця від 01.04.2016 про стягнення з позивачки виконавчого збору, про яку їй стало відомо лише 12.02.2020, ОСОБА_1 звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує такі норми права.

Законом України «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21 квітня 1999 року (далі Закон №606), чинним на час виникнення правовідносин між сторонами, було визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону №606, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно із ч.1 ст. 25 Закону №606, державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною 2 ст. 25 Закону №606 передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

При цьому частиною 5 цієї статті передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

За приписами ч. 1 ст. 27 Закону №606, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

При цьому частиною 3 ст.27 Закону №606 передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Частиною 1 ст. 28 Закону №606 було встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Отже, як свідчать вказані вище норми Закону №606, виконавчий збір стягується з боржника за умови не виконання ним у добровільному порядку рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так, відповідач у своєму відзиві визнає, що постанова про відкриття виконавчого провадження №50624074 з примусового виконання виконавчого листа №2/311/739/2014 винесена державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області 24.03.2016.

Проте, доказів її надіслання та отримання позивачкою матеріали справи не містять.

Судом при відкритті провадження у цій справі було витребувано від відповідача копії матеріалів виконавчого провадження №50624074 та доказів направлення на адресу позивача постанови державного виконавця від 24.03.2016 про відкриття виконавчого провадження.

Відповідачем вказано на неможливість надання витребуваних документів у зв`язку із їх знищенням відповідно до вимог Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 №1829/5 у зв`язку із закінченням трирічного строку зберігання.

Натомість посилаючись на інформацію з Автоматизованої системи виконавчого провадження, відповідач повідомляє наступне:

-30.06.2016 державним виконавцем прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження згідно із п.10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з направленням виконавчого документу за місцем роботи боржника за територіальністю до Бориспільського міського ВДВС ГТУЮ у Київській області про що винесена відповідна постанова та виконавчий документ направлено до відповідного органу ДВС;

-09.09.2016 Бориспільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження №52152863 з примусового виконання виконавчого листа №2/311/739/2014 від 11.09.2014, який видано Василівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості у сумі 21017,32 доларів США. Станом на 10.03.2020 виконавче провадження не завершено та виконавчий збір не виділено в окреме провадження.

Тобто на думку відповідача скасування спірної постанови не є належним захистом інтересів позивача оскільки наразі всі дії щодо стягнення виконавчого збору вчиняються в межах виконавчого провадження №52152863 державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Проте стверджує позивач, 10.02.2020 з телефонної розмови з Державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області їй стало відомо про перебування у відділі виконавчого провадження №52152863 з примусового виконання виконавчого листа №2/311/739/2014, а також про чинність постанови від 01.04.2016 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 55170,46 грн., яка підлягає виконанню.

За таких обставин, оскільки відповідачем не доведено надіслання позивачу постанови від 24.03.2016 про відкриття виконавчого провадження №50624074, якою ОСОБА_1 було надано строк для добровільного виконання рішення, на думку суду, відповідно не доведено і правомірність підстав для винесення державним виконавцем постанови від 01.04.2016 ВП №50624074 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Також, в матеріалах справи міститься роздруківка з Єдиного реєстру судових рішень ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 10.07.2017 по справі №6/311/9/2017 за позовом ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_1 , ПАТ «ПУМБ», Відділ державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції ГТУЮ у Дніпропетровській області, якою визнано виконавчий лист №2/311/739/2014, виданий Василівським районним судом Запорізької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №6578105 у сумі 21017,32 доларів США, що складається з суми заборгованості за кредитом 18671,75 доларів США, суми заборгованості за відсотками 2345,57 доларів США та судових витрат зі сплати судового збору у сумі 2474,79 грн.- таким що не підлягає виконанню (а.с. 13-14).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності прийнятого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Бориспільський міськрайонний відділ виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Акціонерне товариство Перший український Міжнародний Банк про скасування постанови, задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 01 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 55170,46 грн. винесену державним виконавцем Василівського районного відділу державної виконачої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Стеблій Ю.В. по виконавчому провадженню №50624074.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (71600, Запорізька область, м.Василівка, вул. Театральна, б. 14, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В.Стрельнікова