Справа № 127/1469/20
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/1469/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Вишар І.Ю.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

26 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Катеренюка Володимира Миколайовича, поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області інспектора лейтенанта поліції Грицуна Олександра Юрійовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області інспектор лейтенанта поліції Грицуна Олександра Юрійовича про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Вінницький міський суд Вінницької області з позовною заявою до поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області інспектора лейтенанта поліції Грицуна Олександра Юрійовича (відповідача)в якій просив:

- визнати протиправними дій відповідача при складанні постанови серії ЕАК № 1966059 від 12.01.2020;

- скасувати постанову серії ЕАК № 1966059 від 12.01.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП;

- закрити провадження по справі.

Вінницький міський суд Вінницької області рішенням від 20.02.2020 адміністративний позов задовольнив. Постанову поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області інспектора лейтенанта поліції Грицуна Олександра Юрійовича серії ЕАК № 1966059 від 12.01.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасував, а провадження у справі закрив.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволеної вимоги та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Аргументами на підтвердження скарги зазначає, що судом першої інстанції не задоволено позовну вимогу щодо визнання протиправними дій поліцейського при складанні постанови про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП. Тому просить суд апеляційної інстанції прийняти постанову, якою задовольнити зазначену позовну вимогу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що суд не має права визнавати протиправними дії поліцейського, оскільки це не передбачено нормами чинного законодавства.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги представник відповідача зазначає, що факт порушення п. 12.4 ПДР України, а саме перевищення швидкості руху в населеному пункті позначеному знаком 5.45 с.Стрижавка, Вінницького району, Вінницької області ОСОБА_1 12.01.2020 о 11:26 год. на а/д М 21 297 км, транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , підтверджується відео та фото доданими до матеріалів справи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь головуючого, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню в частині незадоволеної вимоги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.01.2020 відповідачем було винесено постанову серії ЕАК № 1966059 якою притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 гривень.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 12.01.2020 р. о 11:26 год. на а/д М 21 297 км керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , в населеному пункті позначеному знаком 5.45 с.Стрижавка, Вінницького району, Вінницької області водій перевищив швидкість руху в населеному пункті, рухався зі швидкістю 75 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що приймаючи оскаржуване рішення Вінницьким міським судом взагалі не надавалася оцінка позовній вимозі Катеринюка ОСОБА_2 щодо правомірності дій відповідача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП України.

Позивач звертаючись з апеляційною скаргою просить ухвалити нове судове рішення у частині задоволення його позовної вимоги, яка не була розглянута судом першої інстанції.

Однак колегія суддів зазначає, що ст. 317 КАС України визначений вичерпний перелік підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції. Серед згаданого переліку відсутня підстава на яку посилається позивач.

Суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції можливий тільки в межах задоволених або відмовлених в задоволенні позовних вимог, тобто таких, яким надавалася правова оцінка в судовому рішенні.

В даному випадку, з метою повного захисту права позивача, існує інститут додаткового судового рішення. Зокрема п.1 ч. 1 ст. 252 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове судове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не прийнято рішення.

Таким чином суд вважає, що позивач передчасно звернувся з апеляційною скаргою на рішення Вінницького міського суду саме тому в її задоволенні необхідно відмовити.

Доводи апеляційної скарги відповідача, що факт порушення п. 12.4 ПДР України, а саме перевищення швидкості руху в населеному пункті позначеному знаком 5.45 с.Стрижавка, Вінницького району, Вінницької області ОСОБА_1 12.01.2020 о 11:26 год. на а/д М 21 297 км, транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , підтверджується відео та фото доданими до матеріалів справи, колегія суддів вважає необґрунтованими зважаючи на наступне.

Відповідно до положень КАСУ, які регламентують написання та подачу відзиву до суду першої інстанції встановлено, що строк подачі відзиву встановлюється безпосередньо судом. Такий строк повинен бути достатнім для його підготовки та підготовки відповідних доказів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Стаття 286 КАС України зобов`язує суд першої інстанції розглянути дану адміністративну справу протягом 10 днів з моменту відкриття провадження у справі. Таким чином строк надання відповідачеві відзиву на позовну заяву також є обмеженим у часі.

Як встановлено із матеріалів справи суд першої інстанції ухвалою від 22.01.2020 зобов`язав відповідача до 31.01.2020 надати до суду відзив з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про вчасне подання відповідачем зазначених доказів або клопотань про поновлення пропущеного процесуального строку, а тому суд першої інстанції правомірно вважав, що окрім оскаржуваної постанови, відсутні будь-які докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, колегія суддів зазначає, що за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд першої інстанції правомірно скасував постанову серії ЕАК № 1966059 від 12.01.2020 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрив, у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, та виходячи з того, що сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Катеренюка Володимира Миколайовича, поліцейського 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області інспектора лейтенанта поліції Грицуна Олександра Юрійовича залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.