Справа № 826/9261/18
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 року м. Київ № 826/9261/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Мікрокредит"
до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікрокредит» (далі - позивач) з позовом до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі- відповідач), у якому просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів №0010 про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікрокредит» за порушення законодавства по рекламу від 21.05.2018 року у розмірі 32 500,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, 21.05.2018 року відповідачем винесено Рішення №0010 про накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 32 500,00 грн., що суперечить пункту 18 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №693 від 26.05.2004 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.06.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву (відзив) та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.

Від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з порушенням позивача вимог абзацу 7 частини 1 статті 8 Закону України «Про рекламу» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Під час здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про рекламу спеціалістами Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області 19 лютого 2018 року було виявлено розповсюдження позивачем реклами змісту: «MICROCREDIT доступний кожному, ГРОШІ ГОТІВКОЮ, Тільки паспорт та ІПН, 0 800 30 60 50» із зображенням фото людини, яка тримає у руці банкноти номіналом 200 гривень (аверс) з використанням Державного Герба України в кількості 1 (одного) рекламоносія, розташованого за адресою: пр . Миру , 61, м. Чернігів .

Відповідно Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернігівській області було складено протокол №06/18 від 19.02.2018 року про порушення позивачем частини 1 статті 8 Закону України «Про рекламу» та направлено на адресу позивача вимогу від 19.02.2018 року №01-06-03-29/1075 щодо надання інформації відносно вартості розповсюдження реклами, письмових пояснень та усунення виявлених порушень вимог законодавства про рекламу з наданням підтверджуючих документів.

Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернігівській області розпочато 15 березня 2018 року розгляд справи про порушення законодавства про рекламу відносно позивача (Рішення №10/18 від 15.03.2018 року) та направлено позивачу лист від 15.03.2018 року №01-06-03-29/173 про початок розгляду справи 21.03.2018 року за адресою: вул. 1 Травня, буд. 180, м. Чернігів, каб. 19 з 12-00 до 13-00.

Як встановлено судом, 21.03.2018 року позивачем було направлено Головному управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області службову записку щодо продовження строку розгляду справи строком на 3 (три) місяці.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про рекламу стосовно позивача відповідно до Протоколу засідання Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області №10/18 від 21.03.2018 року стосовно справи про порушення законодавства про рекламу було встановлено, що вартість розповсюдження реклами змісту: «MICROCREDIT доступний кожному, ГРОШІ ГОТІВКОЮ, Тільки паспорт та ІПН, 0 800 30 60 50 » із зображенням фото людини, яка тримає у руці банкноти номіналом 200 гривень (аверс) з використанням Державного Герба України відповідно до платіжного доручення №9301 від 09.11.2017 року та наданих письмових пояснень позивача листом від 02.03.2018 року №100/18 становила 6506,00 грн. Крім того, позивач надав пояснення, що після отримання вимоги про усунення порушень, рекламу було знято, порушення було вчинено вперше через незнання Закону України «Про рекламу», просив не накладати штрафні санкції та повідомив, що в подальшому зобов`язується дотримуватись законодавства про рекламу.

Враховуючи те, що штраф за виявлене порушення складає 32530,00 грн., що перевищує 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, та у відповідності до частини 7 статті 27 Закону України «Про рекламу» Головне управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області направив матеріали справи до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Відповідача) для прийняття рішення про накладення позивачу штрафу за порушення частини 1 статті 8 Закону України «Про рекламу».

Як встановлено судом, відповідач на підставі матеріалів справи та протоколу засідання від 21.03.2018 року №10/18 Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області виніс рішення №0010 від 21.05.2018 року (далі - Рішення №0010), згідно якого на позивача накладено штраф у розмірі 32 530,00 грн. за недотримання законодавства про рекламу, а саме вимог абзацу 7 частини 1 статті 8 Закону України «Про рекламу» при розповсюдженні зовнішньої реклами кредитних послуг за адресою: м. Чернігів, просп. Миру, 61 із використанням зображення Державного Гербу України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням №0010 від 21.05.2018 року позивач 07.06.2018 року №278/18 відправив відповідачу заперечення на рішення №0010, в якому зазначає, що порушення законодавства про рекламу було усунуто, рекламу було знято, а також, що позивача було позбавлено права прийняти участь у розгляді справи відповідачем та своєчасного направлення рішення №0010, чим порушено пункти 16, 18 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №693 від 26.05.2004 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 19.06.2018 року листом №вих-ЦА-154/4241-18 розглянув заперечення позивача та заначив, що пунктом 17 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №693 від 26.05.2004 року встановлено, що провадження у справ припиняється лише у двох випадках, якщо в діях рекламодавця, виробника та розповсюджувача реклами не виявлено ознак порушення законодавства про рекламу або не доведено факт вчинення порушення. Крім того, відповідач у листі від 19.06.2018 року на заперечення позивача зазначив, що розгляд справи про порушення законодавства про рекламу відносно позивача відбувся у Головному управлінні Держпродспоживслужби в Чернігівській області за участю представника позивача, що підтверджується протоколом засідання по справі про порушення законодавства про рекламу від 21.03.2018 року №10/18 та довіреністю представника позивача від 21.11.2017 року №36.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про рекламу», Порядком накладання штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693, та іншими нормативно-правовими актами (відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, є Закон України «Про рекламу».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про рекламу», сфера дії цього закону поширюється на врегулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

Згідно абзацу 7 частини 1 статті 8 Закону України «Про рекламу» у рекламі забороняється використовувати або імітувати зображення Державного Герба України, Державного Прапора України, звучання Державного Гімну України, зображення державних символів інших держав та міжнародних організацій, а також офіційні назви державних органів, органів місцевого самоврядування, крім випадків, передбачених законами України у сфері інтелектуальної власності.

Контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень, серед іншого, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами (частина 1 статті 26 Закону № 270/96-ВР).

При цьому, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 та від 16.12.2015 № 1092 реалізацію повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів покладено на Держпродспоживслужбу та її територіальні органи в областях.

Крім того, контроль за дотриманням законодавства про рекламу та накладення штрафів здійснюється відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 р. № 693 (далі - Порядок №693).

Відповідно до пункту 9 Порядку №693, підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою особою, зокрема Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Відповідно до пунктів 10-12 Порядку №693 протокол про порушення законодавства про рекламу складається за місцем вчинення порушення та пересилається разом з відповідними матеріалами до територіального органу Держпродспоживслужби в місті Києві, на території якого зареєстровано рекламодавця, розповсюджувача або виробника реклами, для подальших дій. Протокол розглядається у місячний строк.

За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду

До строку розгляду справи не зараховується час на отримання необхідних доказів і проведення експертизи.

Строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держспоживінспекції, його заступниками, начальниками територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступниками не більше ніж на три місяці.

Відповідно до п. 13 Порядку №693 посадові особи Держспоживінспекції та її територіальних органів, які розглядають справу:

- перевіряють відповідність реклами вимогам законодавства до змісту та достовірності реклами, порядку її виготовлення і розповсюдження;

- отримують документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, що стосується порушень законодавства про рекламу;

- готують попередні висновки і вносять їх на розгляд Голови Держспоживінспекції, його заступників, начальників територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступників.

Згідно з п. 16 Порядку №693 справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 18 Порядку №693 за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

В даному випадку протокол про порушення законодавства про рекламу №06/18 від 19.02.2018 р. складено Головним управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області - за місцем вчинення порушення (м. Чернігів, пр. Миру, 61) у відповідності до п.10 Порядку №693; рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу №10/18 прийняте Головним управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області 15.03.2018 року, а рішення про накладення штрафу на позивача прийнято 21.05.2018 року, тобто в межах строку передбачених пунктами 10-12 Порядку №693.

Частинами 2, 3 ст. 26 Закону України «Про рекламу» встановлено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Крім того, відповідний орган державної влади має право:

- вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства;

- вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю;

- надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень;

- приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження;

- приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.

Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше, ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.

В матеріалах справи міститься лист позивача від 03.03.2018 року №100/18 про усунення порушення та прохання щодо незастосування штрафних санкцій.

Надані позивачем фотографії в обґрунтування усунення вказаного порушення, не можуть бути прийняті судом, оскільки позивач вчинив дії, спрямовані на усунення порушення, після їх виявлення Головним управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області.

Пункт 17 Порядку №693, визначає, що провадження у справі припиняється, якщо в діях рекламодавця, виробника та розповсюджувача реклами не виявлено ознак порушення законодавства про рекламу або не доведено факт вчинення порушення.

Враховуючи вимоги чинного законодавства про рекламу, вбачається, що штраф за порушення законодавства про рекламу накладається саме за порушення (виявлено ознаки порушення законодавства про рекламу та/або доведено факт вчинення такого правопорушення), і не залежить від факту добровільного усунення порушником порушень, тим більше після виявлення такого порушення уповноваженим органом.

Частиною 4 статті 27 Закону України «Про рекламу» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладають штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на: рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої статті 27 Закону України «Про рекламу», - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами.

Так, пунктом 2 Порядку № 693 визначено, що штрафи відповідно до ст. 27 Закону України «Про рекламу» накладаються у таких розмірах, зокрема: п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами - на рекламодавців, винних у: замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; наданні виробнику реклами недостовірної інформації, необхідної для її виготовлення; замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо вона розповсюджується ними самостійно.

Відповідно до ч. 8 ст. 27 Закону України «Про рекламу» рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 300 і більше неоподатковуваних мінімумів доходів громадян приймається виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Судом встановлено, що посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами» є недоречним, оскільки названа постанова регулює відносини, що виникають у зв`язку із розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначає порядок надання дозволів на розміщення такої реклами, а не регулює зміст реклами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікрокредит» -відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська