Справа № 200/2766/20-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2020 р. Справа№200/2766/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М.,

секретаря судового засідання Мухіної Є.О.,

за участю представників:

від позивача Леонової Г.О., Літвин Л.П.,

від відповідача - Бутузової К.В.,

від третьої особи не з`явився,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні, проведеного в режимі відеоконференції, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправними дій державного виконавця Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Бутузової К.В. щодо винесення постанови про накладення штрафу у розмірі 30 % від суми заборгованості 62 930, 51 грн у розмірі 18 879, 15 грн в рамках виконавчого провадження ВП № 37689051 за виконавчим листом № 2/265/745, виданому 11 квітня 2013 року; визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області Бутузової К.В. від 26 квітня 2019 року про накладення штрафу у розмірі 30 % від суми заборгованості 62 930, 51 грн у розмірі 18 879, 15 грн в рамках виконавчого провадження ВП № 37689051 за виконавчим листом № 2/265/745, виданому 11 квітня 2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно накладено штраф на боржника з підстав наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, оскільки, по-перше, сума заборгованості зі сплати аліментів, від якої обчислено штраф, не відповідає дійсності, а, по-друге, позивачем щомісячно добровільно сплачувались аліменти.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами Глави 11 Розділу 2 Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), призначено судове засідання на 23 березня 2020 року.

20 березня 2020 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в позові з підстав обізнаності позивача та його представника з тим, що за ним числиться заборгованість ще в серпні 2018 року, а не в лютому 2020 року, у зв`язку з чим порушено строк звернення до суду з цим позовом. Також відповідач звертає увагу на те, що боржник не повідомляв органи виконавчої служби про його офіційне місце працевлаштування.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року залучено до участі у справі стягувача в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, розгляд справи відкладено на 27 березня 2020 року.

26 березня 2020 року третьою особою надані пояснення до позовної заяви, в яких вона просила відмовити в позові з тих підстав, що зазначені відповідачем у відзиві. Крім того, третя особа зазначила, що позивач не звертався до державного виконавця із заявою про надання даних рахунку для перерахування аліментів і тому є винним у виникненні заборгованості; ОСОБА_3 , якою підписана позовна заява, не є адвокатом, а тому не може бути представником позивача в цій справі.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої вимоги. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином.

Протокольною ухвалою судом відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи про оголошення перерви для підготовки пояснень на позовну заяву з тих підстав, що, по-перше, пояснення були надані суду, по-друге, з огляду на встановлені статтею 287 КАС України строки розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

23 квітня 2013 року відкрито виконавче провадження № 37689051 за виконавчим листом № 2/265/745, що виданий районним судом 11 квітня 2013 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини щомісячно (а. с. 17).

До 11 листопада 2016 року ОСОБА_1 працював на ПАТ «МК «Азовсталь» і аліменти на користь ОСОБА_2 перераховував роботодавець на підставі постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника від 12 червня 2013 року (а. с. 84).

З 11 листопада 2016 року за даними Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) боржник не сплачував аліменти і за ним обраховувалась заборгованість, сукупний розмір якої за період з 11 листопада 2016 року по 01 квітня 2019 року за розрахунком від 01 квітня 2019 року становив 62 930, 51 грн, що перевищує суму відповідних платежів за два роки (а. с. 18).

З огляду на це постановою державного виконавця Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області Бутузової К.В. від 26 квітня 2019 року накладено штраф у розмірі 30 % від суми заборгованості 62 930,51 грн у розмірі 18 879,15 грн (а. с. 18).

Вказана постанова не була вручена боржникові, а поштове відправлення повернуто на адресу відповідача за закінченням встановленого строку зберігання (а. с. 89).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Абзацом 2 частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) встановлено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5), розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

При винесенні спірної постанови відповідач виходив з того, що боржник не сплачує аліменти і за ним станом на 01 квітня 2019 року обраховується заборгованість, сукупний розмір якої за період з 11 листопада 2016 року по 01 квітня 2019 року становить 62 930, 51 грн, що перевищує суму відповідних платежів за два роки (а. с. 18).

Разом з тим суд вважає, що відповідач при винесенні спірної постанови повинен був врахувати та перевірити факт перерахування позивачем аліментів на поштове відділення за адресою проживання стягувача, про що ОСОБА_1 повідомив Лівобережний відділ ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) листом від 07 лютого 2018 року, який додано відповідачем до відзиву на позовну заяву (а. с. 85).

Судом встановлено, що факт перерахування позивачем та його представником аліментів в період з 11 листопада 2016 року по 01 квітня 2019 року на поштове відділення за адресою проживання стягувача, зазначеної у виконавчому листі, підтверджується інформацією Донецької дирекції АТ «Укрпошта» (а. с. 34 38).

Із аналізу цієї інформації суд вбачає, що позивач та його представник не перераховували аліменти в січні 2017 року та в лютому 2018 року, у грудні 2016 року, лютому квітні, вересні - листопаді 2017 року, лютому липні 2018 року аліменти перераховувались не в повному обсязі (у порівнянні з тими сумами аліментів, що зазначені в довідці відповідача від 25 лютого 2020 року а. с. 48), але ці обставини не призвели до виникнення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки.

При вирішенні спору суд також враховує, що розмір заборгованості зі сплати аліментів на суму 62 930, 51 грн, з якого виходив відповідач при винесенні спірної постанови, не відповідає дійсності, що підтверджується його наступними довідками, де розмір заборгованості було зменшено (а. с. 45 48).

Зокрема, за даними довідки від 09 грудня 2019 року заборгованість станом на 01 квітня 2019 року 49 054, 92 грн; за даними довідки від 23 грудня 2019 року заборгованість станом на 01 квітня 2019 року 40 053, 16 грн; за даними довідки від 21 лютого 2020 року заборгованість станом на 01 квітня 2019 року 40 053, 16 грн; за даними довідки від 25 лютого 2020 року станом на 01 квітня 2019 року 36 364, 20 грн.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що відповідачем в порушення пункту 3 частини другої статті 2 КАС України не враховано усі документи та обставини, що мають значення для прийняття рішення, а тому спірна постанова є необгрунтованою та протиправною, підлягає скасуванню.

Доводи відповідача та третьої особи про те, що боржник не повідомляв органи виконавчої служби про зміну його офіційних місць працевлаштування (а. с. 19) не приймаються судом до уваги, оскільки виходять за межі предмету спору. Частиною першою статті 76 Закону № 1404-VIII встановлено відповідальність боржника за неповідомлення про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів) відповідно до закону, але предметом даної справи є правомірність/неправомірність покладення на боржника відповідальності за утворення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки.

Доводи відповідача та третьої особи про те, що представник позивача дізналась про заборгованість в серпні 2018 року, а не в лютому 2020 року, у зв`язку з чим порушено строк звернення до суду з цим позовом, не приймаються судом до уваги, оскільки визначальним для вирішення питання строку звернення до суду з цим позовом є дата, коли представник позивача дізналась про наявність спірної постанови про накладення штрафу, а не самого факту наявності заборгованості. Докази, що представник позивача ознайомлена зі спірною постановою в серпні 2018 року, відсутні в матеріалах справи, а тому немає підстав для врахування доводів відповідача та третьої особи.

Доводи третьої особи про те, що позивач не звертався до державного виконавця із заявою про надання даних рахунку для перерахування аліментів і тому є винним у виникненні заборгованості, не приймаються судом до уваги з огляду на приписи абзацу 6 пункту 2 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5). Вказана норма встановлює альтернативне перерахування аліментів на зазначений стягувачем в письмовій заяві рахунок у банку або іншій фінансовій установі чи надсилання на адресу стягувача поштовим переказом. Отже, будь-який із наведених способів буде належним виконанням.

Доводи представників позивача про те, що відповідачем не вживались всі можливі заходи щодо встановлення офіційного місця працевлаштування позивача, не приймаються судом до уваги, оскільки вимоги про визнання бездіяльності відповідача протиправною не заявлялись, а тому наведені доводи виходять за межі предмета спору.

Доводи третьої особи про те, що ОСОБА_3 , якою підписана позовна заява, не є адвокатом, а тому не може бути представником позивача в цій справі, спростовуються приписами частини другої статті 57 КАС України, відповідно до якої у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність. Враховуючи, що ця справа є справою незначної складності, та перевіривши адміністративну процесуальну дієздатність представника, судом прийнято позовну заяву, підписану Леоновою Ганною Олександрівною, до розгляду та відкрито провадження у справі. Суд вважає, що довіреність на ім`я представника передбачає право на подання позову, оскільки в ній прямо зазначено в дужках «з правом подання позову».

Доводи третьої особи про порушення судом її прав та частини п`ятої статті 162 КАС України, відповідно до речення 1 якої відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, є помилковими, оскільки ця справа розглядається за правилами Глави 11 Розділу 2 Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ КАС України, які визначають певні особливості розгляду окремих категорій справа, зокрема: розгляд адміністративної справи протягом 10 днів після відкриття провадження у справі (частина четверта статті 287 КАС України), направлення копій позовної заяви електронною поштою, якщо така відома суду, або надання для ознайомлення в судовому засіданні (частина друга статті 269 КАС України) тощо.

Позивачем заявлено дві позовні вимоги про визнання протиправними дій державного виконавця Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Бутузової К.В. щодо винесення постанови про накладення штрафу та про визнання протиправною та скасування цієї постанови. Оскільки оскаржувані дії державного виконавця Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Бутузової К.В. і полягають у винесенні спірної постанови, то належним способом захисту є лише визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу.

З огляду на це позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з реченням 1 частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що квитанцією від 04 березня 2020 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 840, 80 грн за майнову вимогу.

З огляду на часткове задоволення позову судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 840, 80 грн за майнову вимогу, підлягають стягненню за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 242-246, 287, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області Бутузової К.В. від 26 квітня 2019 року про накладення штрафу у розмірі 30 % від суми заборгованості 62 930, 51 грн у розмірі 18879,15 грн в рамках виконавчого провадження ВП № 37689051 за виконавчим листом № 2/265/745, виданому 11 квітня 2013 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, місцезнаходження: вул. Московська, 7, м. Маріуполь, Донецька область, 87516) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повне рішення складено 27 березня 2020 року.

Суддя Ю.М. Льговська