Справа № 725/954/20
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/954/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Стоцька Л.А.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

26 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 19 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2020 року позивач, Чернівецький прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, звернувся в Першотравневий районний суд міста Чернівці з позовною заявою до громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання на 6 місяців.

Першотравневий районний суд міста Чернівці рішенням від 19.02.2020 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що позивачем вживалися заходи для ідентифікації відповідача з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення та не надання оригіналів документів, на підставі яких можливо ідентифікувати особу іноземця, унеможливлює його видворення за межі території України.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що відповідач не зміг захистити свої права шляхом надання відзиву на адміністративний позов позивача. Вважає, що не має жодного законодавчого обґрунтування для продовження строку тримання у пункті. Зазначає, що неодноразово надавав позивачу копію свого паспорту № НОМЕР_1 та до вказаних правовідносин має застосовуватись правові позиції Верховного Суду викладені в постановах від 17.01.2019 у справі №743/1240/17, від 27.09.2019 №743/719/17.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19.03.2019 було частково задоволено позовні вимоги Чернівецького прикордонного загону та надано дозвіл на затримання громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України.

Метою поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців було виготовлення документів на повернення іноземця до країни походження шляхом залучення Почесного Консульства Народної республіки Бангладеш в Україні.

Позивач неодноразово звертався до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, Посольства Бангладеш у Республіці Польщі, проте жодної відповіді надано не було.

Окрім того, у відповідача відсутні будь-які документи, які посвідчують його особу та підтверджують законність перебування на території України та дають право на перетин державного кордону.

Самостійно оформити документи іноземець змоги не має у зв`язку з відсутністю дипломатичної установи Народної Республіки Бангладеш на території України.

Таким чином, на даний час відсутні документи, які ідентифікують особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим відсутня можливість видворення відповідача з території України.

18.02.2020 представником позивача було складено акт про уточнення анкетних даних затриманого та встановлено, що його дійсним прізвищем є « ОСОБА_1 », а дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач просив продовжити строк затримання громадянина Народної республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення його за межі України на 6 місяців.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, виходить з такого.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

В силу ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

За змістом ч.ч.11-13 ст.289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Як вже зазначалось, позивач неодноразово звертався з запитами з метою ідентифікації особи відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, Посольства Бангладеш у Республіці Польщі, проте жодної відповіді з країни походження іноземця одержано не було.

Вказані обставини підтверджуються відповідними зверненнями, які наявні у матеріалах справи (копії листів а. с. 11-20).

Отже, позивачем вживалися заходи для ідентифікації відповідача з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення, не надання оригіналів документів, на підставі яких можливо ідентифікувати особу іноземця, унеможливлюють виконання рішення суду від 19.03.2019.

Також слід зазначити, що самостійно оформити документи іноземець змоги не має у зв`язку з відсутністю дипломатичної установи Народної Республіки Бангладеш на території України.

У відповідності до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як зазначено у п.113 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» (заява № 22414/93) будь-яке позбавлення волі відповідно до ст. 5 п. 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даній справі процедура депортації проводиться з належною ретельністю, а тому наявні підстави для продовження строку затримання громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги, що відповідач не зміг захистити свої права шляхом надання відзиву на адміністративний позов позивача колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки подання відзиву є правом сторони по справі, а ч. 15 ст. 289 КАС України визначено, що адміністративні справи, передбачені цією статтею, розглядаються судом у день подання відповідної позовної заяви, при цьому матеріалами справи підтверджено (а.с. 5), що відповідач в присутності свідків відмовився від отримання другого примірника адміністративного позову. Крім того про своє право подати відзив на позовну заяву відповідач в судовому засіданні не заявляв, а тому колегія суддів вважає, що в зазначеній ситуації суд першої інстанції діяв правомірно, у відповідності до приписів ст. 289 КАС України.

Також, доводи скаржника, що не має жодного законодавчого обґрунтування для продовження строку тримання у пункті спростовуються приписами ч.ч.11-13 ст.289 КАС України.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач неодноразово надавав позивачу копію свого паспорту № НОМЕР_1 та, що до вказаних правовідносин має застосовуватись правові позиції Верховного Суду викладені в постановах від 17.01.2019 у справі №743/1240/17, від 27.09.2019 №743/719/17, колегія суддів не бере до уваги, оскільки у іноземця відсутній документ, що дає право на виїзд з України (ч. 1 ст. 289 КАС України), а обставини справ Верховного Суду не є аналогічними до обставин зазначеної справи.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 19 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.