Справа № 324/1975/19
Суддя: Іванченко М. В.
Дата ухвалення: 2020-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 324/1975/19
Провадження № 2-а/324/3/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 Пологівський районний суд

Запорізької області

у складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Кувіка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції Корнієнка Олександра Вікторовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначив, що 07.11.2019 відповідачем була складена постанова серії ЕАК №1717077, згідно якої його, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255грн. Постанову було складено 07.11.2019. Відповідач зупинив його, склав постанову, у якій він виявив помилку, зокрема, місцем вчинення правопорушення зазначена вул.Чумаченка, 1, хоча насправді місцем нібито правопорушення є перехрестя вул.Космічної та вул.Східної. Він повідомив про це відповідача, той сказав, що виправити помилку вже не може, однак зробить це у відділенні поліції, а згодом направить йому постанову поштою. Він отримав постанову лише 19.11.2019, що підтверджується копією конверту, однак помилки у постанові не були виправлені, а також зазначено, що він відмовився від підпису, що не відповідає дійсності з наведених вище підстав. Відповідач сам не надав йому постанову після виявлення помилки. Отже, у постанові й наразі допущена помилка - невірно вказане місце вчинення правопорушення. Позивач зазначає, що у постанові відповідач вказав, що він, керуючи транспортним засобом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п.18.1 ПДР України. Позивач не згоден з притягненням його до адміністративної відповідальності з таких підстав. Відповідно до п.18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Відповідно до пп. «б» п.2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Згідно з пп. «г» п.12.9 ПДР України водієві забороняється різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді). Згідно з п.4.10 ПДР України перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об`єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються. Відповідно до пп. «б» п.4.14 ПДР України пішоходам забороняється раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід. Враховуючи те, що пішоходи не перебували на пішохідному переході, а раптово вийшли на нього з-за інших об`єктів, не переконавшись у відсутності транспортних засобів, він їх не бачив завчасно, а побачив вже безпосередньо тоді, колі проїжджав через пішохідний перехід. Пішоходи у цей час знаходилися у декількох метрах від нього, а тому жодної небезпеки для них він не створював. Він рухався зі швидкістю близько 40км/год та не міг екстрено гальмувати, адже все одно не встиг би зупинитися до пішохідного переходу та міг спровокувати ДТП, адже транспортний засіб, що рухався позаду нього, був на доволі близькій відстані від нього. У зв`язку з чим він прийняв рішення продовжити рух, жодним чином не перешкоджаючи пішоходам, адже у момент його проїзду вони тільки почали рух по пішохідному переходу. Крім того, відповідач не надав жодних доказів вчинення ним правопорушення. Складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним, що підтверджується Постановою Верховного Суду у справі №357/1034/17 від 23.10.2019, подібні постанови підлягають скасуванню. Також зазначає, що жодних прав та обов`язків йому роз`яснено не було. Ним також були заявлені клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, про необхідність залучення захисника, адже йому необхідний був професійний захист дипломованого юриста, який би міг аргументовано відстояти його права. Ці клопотання відповідач залишив взагалі без розгляду і знехтував його правами. Відповідач порушив процесуальний порядок розгляду справи, встановлений КУпАП, адже жодного розгляду справи взагалі не було. Відповідач обмежився лише формальним складанням постанови без дотримання встановленої законом процедури. Позивач вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена відповідачем незаконно, з грубим порушенням норм чинного законодавства, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, є по суті необґрунтованою та упередженою. У зв`язку із цим, позивач просить постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1717077 від 07.11.2019 скасувати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що адміністративний позов пред`явлений ним до інспектора батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції Корнієнка О.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, підтримує, просить його задовольнити, справу просить розглянути без його участі.

В судове засідання відповідач інспектор батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенант поліції Корнієнко О.В. та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління патрульної поліції в Запорізькій області, не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, письмових заперечень (відзиву) на позов до суду не подали.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 07.11.2019 інспектором батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Корнієнком О.В. відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕАК №1717077, якою останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255грн. Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом CHEVROLET NIVA д/н НОМЕР_1 07.11.2019 о 10год.41хв. в м.Запоріжжя по вул.Чумаченка, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п.18.1 ПДР - водій т/з не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Відповідно до п.18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, з послідуючими змінами та доповненнями, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Надаючи оцінку правомірності та обґрунтованості вказаної постанови серії ЕАК №1717077 від 07.11.2019, яка є предметом спору, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За приписами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених ст.268 КУпАП.

Позивач в адміністративному позові зазначає, що у постанові допущена помилка - невірно вказане місце вчинення правопорушення, а сам факт вчинення правопорушення не доведений, як і не доведена вина позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Позивач стверджує, що пішоходи не перебували на пішохідному переході, а раптово вийшли на нього з-за інших об`єктів, не переконавшись у відсутності транспортних засобів, він їх не бачив завчасно, а побачив вже безпосередньо тоді, колі проїжджав через пішохідний перехід. Пішоходи у цей час знаходилися у декількох метрах від нього, а тому жодної небезпеки для них він не створював. Позивач також зазначає, що відповідач не надав жодних доказів вчинення ним правопорушення.

Разом з тим, всупереч вимогам ст.77 КАС України відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, як то: відеозапису, фото-фіксації моменту вчинення правопорушення водієм транспортного засобу, пояснень свідків чи очевидців тощо, відсутні посилання на них і в оскаржуваній постанові серії ЕАК №1717077 від 07.11.2019.

В матеріалах справи наявна лише оскаржувана постанова, яку неможливо визнати належним та допустимим доказом вчинення позивачем правопорушення. В даному випадку наявні лише доводи позивача, що ним не вчинено порушення Правил дорожнього руху, які відповідачем не спростовані.

В той же час, вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Відсутність в матеріалах справи доказу, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови (постанова Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №357/10134/17).

Відповідачем не доведено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, позивачу були роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП України, в оскаржувані постанові такі відомості відсутні.

При цьому, слід зазначити, в оскаржуваній постанові серії ЕАК №1717077 від 07.11.2019 відповідачем не наведено відомостей про те, що пішоходи перебували на нерегульованому пішохідному переході, до якого наближався позивач, керуючи транспортним засобом, а тому є незрозумілим яким пішоходам могла бути створена перешкода чи небезпека.

Також, викладаючи у зазначеній постанові положення п.18.1 ПДР, який, на думку відповідача, порушив позивач, відповідач також припустився неточностей, зазначивши, зокрема, що «водій т/з не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи», що не відповідає змісту п.18.1 ПДР, в якому зазначено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, доводи позивача ОСОБА_1 відповідачем інспектором батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Корнієнком О.В. спростовані не були, він не скористався правом подання до суду письмових заперечень (відзиву) на позов та не з'явився в судове засідання для надання особисто пояснень у справі.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки відповідач не довів правомірності прийняття оскарженого рішення, то суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1717077 від 07.11.2019підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 122, 245, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 77, 241-246, 255, 286, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1717077 від 07.11.2019, винесену інспектором батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Корнієнком Олександром Вікторовичем, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 225грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з його проголошення, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу VІІ «Перехідні положення» КАC України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Пологівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя: М.В. Іванченко