Справа № 160/13169/19
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горбалінського В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, -
Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить:
- сплату судового збору покласти на відповідача у розмірі 1921, 00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач відповідно до наказу № 64-КС від 21.07.2018 року був зарахований на перший курс навчання, наказ № 184 від 21.07.2018 року був зарахований до списків особового складу Національної академії та на всі види забезпечення. Проте відповідачем було подано рапорт про відрахування з числа курсантів позивача у зв`язку з небажанням продовжувати навчання та зобов`язання ним провести відшкодування вартості навчання. У зв`язку з цим, наказом № 100-КС від 21.11.2019 року із відповідачем розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗС України курсантом вищого військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів та звільнено з військової служби у запас. Одночасно відповідача виключено зі списків особового складу позивача та знято з усіх видів забезпечення, а також зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням, у сумі 5892 грн. 86 коп. Відповідач, в свою чергу, з розрахунком був згодний та зобов`язувався відшкодувати вказані витрати. Проте, витрати пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі не компенсував. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 28.12.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом не скористався, будь-яких заперечень чи клопотань від відповідача до суду не надходило.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до наказу Національної академії № 64-КС від 21.07.2018 року ОСОБА_1 було зараховано на перший курс.
Наказом (по стройовій частині) № 184 від 21.07.2018 рок ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу позивача та на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення з обіду 21.07.2018 року.
21.07.2018 року між Міністерством оборони України та відповідачем укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України.
Згідно умов зазначеного договору, відповідач зобов`язаний відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжити навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
09.09.2019 року відповідачем подано рапорт про відрахування з числа курсантів позивача у зв`язку з небажанням продовжувати навчання. У рапорті відповідач зазначив, що він ознайомлений з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у ВНЗ» № 964 від 16.07.2016 року та зобов`язується відшкодувати витрати.
Наказом (по особовому складу) № 100-КС від 21.11.2019 року відповідно до ч. 11 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» із відповідачем розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів у зв`язку з розірванням контракту та звільнено з військової служби у запас.
Наказом (по стройовій частині) від 21.11.2019 року № 306 відповідача виключено із списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення. Крім того, вказано відповідачеві відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням за період з 21.07.2018 року по 21.11.2019 року в сумі 6435 грн. 36 коп.
Згідно довідки-розрахунку від 21.11.2019 року № 215 всього на навчання відповідача у позивача витрачено 6435 грн. 36 коп.
З довідкою-розрахунком від 21.11.2019 року відповідач ознайомлений під особистий підпис.
Оскільки відповідач добровільно вказану заборгованість не сплачує, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153) та постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами втрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі» (далі Порядок № 964).
В силу положень ч. 1ст. 2 Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Ч. 6 ст. 2 Закону визначені види військової служби, якими є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу-для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.
Відповідно до ч.3 ст.24 Закону закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Ст. 25 Закону передбачено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч. 1). Порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки (ч. 2). Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань (ч. 3).
Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону з громадянами України-курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і п`ятим частини другої статті 23 цього Закону.
Згідно з п. 15, 17 Положення № 1153 з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладаються: контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - контракт про навчання) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби (навчання). Право на укладення від імені Міністерства оборони України або іншого військового формування контракту про навчання з курсантами надається керівнику вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти.
В силу положень ч. 10 ст. 25 Закону курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
П. 3 Порядку № 964 передбачено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Відповідно до п.4 Порядку № 964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
Згідно з п. 6 Порядку № 964 витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, за весь період навчання.
В силу вимог п. 8 Порядку № 964 сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони.
Системний аналіз наведених норм доводить, що фінансування Збройних Сил України, зокрема, вищих навчальних закладів, які між іншим входять до їхньої структури, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Підготовка усіх бажаючих проходити військову службу на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів за рахунок коштів Державного бюджету. Водночас, з такими громадянами укладається контракт про проходження військової служби (навчання), згідно якого, у випадку його розірвання через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, такі особи зобов`язані відшкодувати Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклали, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі.
З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, у п. 1 якого міститься зобов`язання відповідача відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
Водночас відповідачем подано рапорт про відрахування з числа курсантів позивача у зв`язку з небажанням продовжувати навчання. У рапорті відповідач зазначив, що він ознайомлений з Порядком № 964 та зобов`язується відшкодувати витрати.
За результатами розгляду вказаного рапорту, наказом від 21.11.2019 року № 100-КС із відповідачем розірвано вказаний контракт через небажання продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів у зв`язку з розірванням контракту, звільнено з військової служби. Крім того, наказом від 21.11.2019 року за № 306 відповідача зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням за період з 21 липня 2018 року по 21 листопада 2019 року в сумі 6435 грн. 36 коп.
Розмір вищезазначених витрат підтверджується розрахунком вартості навчання, за яким загальні витрати, пов`язані з утриманням відповідача, за період навчання з 21 липня 2018 року по 21 листопада 2019 року в сумі 6435 грн. 36 коп.
Відповідно довідки від 16.12.2019 року № 1414 відповідачем відшкодовано частину витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі у розмірі 542 грн. 50 коп.
Таким чином, з урахуванням відшкодованого, за відповідачем рахується заборгованість в сумі 5892 грн. 86 коп.
Відповідач добровільно вказану заборгованість не відшкодував.
В силу положень п. 1 контракту та ч. 10 ст. 25 Закону відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати на його утримання за період навчання у Національній академії.
Відповідно до п. 7 Порядку № 964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється в судовому порядку.
Відповідачем належних та допустимих доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням, в межах заявлених позовних вимог, до суду не надано.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, в сумі 5892 грн. 86 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в справі, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Приймаючи до уваги відсутність витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судовий збір на користь позивача із відповідача стягненню не підлягає.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про відшкодування витрат задовольнити.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства Українивстановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський