Справа № 810/716/18
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2020 року м. Київ Справа № 810/716/18
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
провизнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, що виявились у нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889, та вже виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він як особа, яка звільнена з військової служби за станом здоров`я, має право відповідно до положень частини другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що положеннями пункту 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 № 260, встановлено виключний перелік видів грошового забезпечення, які включаються до місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, серед яких такий вид як щомісячна додаткова грошова винагорода відсутній.

Таким чином, на думку представника відповідача, Військова частина НОМЕР_1 діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Позивач у свою чергу скористався правом на подання відповіді на відзив, в якій навів доводи в обґрунтування протиправності дій суб`єкта владних повноважень аналогічні тим, що містяться у позовній заяві.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.02.2018 відкрито провадження в адміністративній справі № 810/716/18, прийнято рішення про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено дату, час та місце судового засідання для розгляду справи по суті.

У судове засідання, призначене на 06.07.2018, сторони не з`явились, були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень (а.с. 60, 61).

Матеріали справи містять також клопотання представників сторін про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 62, 64), що відповідно до приписів частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами (протокольна ухвала Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2018).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 30.11.2017 № 568 позивача звільнено з військової служби у запас на підставі пункту «б» (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (а.с. 10).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.01.2018 № 18 ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу частини та направлений для зарахування на військовий облік до Васильківського об`єднаного міського військового комісаріату Київської області.

Цим же наказом прийнято рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, передбаченої Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 № 260, за 35 календарних років (а.с. 11).

На підставі вказаного вище наказу позивачу була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Однак додаткову щомісячну грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889, відповідачем до складу грошового забезпечення, з якого обчислено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, включено не було.

За наведених обставин ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби із включенням до складу грошового забезпечення, з якого вона нараховується, вказаної вище винагороди.

Листом від 09.02.2018 № 1/68/205 Військова частина НОМЕР_1 відмовила позивачу у здійснені такого перерахунку з посиланням на положення пункту 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 № 260.

Обставини, на які посилається відповідач у своєму листі від 09.02.2018 № 1/68/205 як на підставу для відмови у включенні щомісячної додаткової грошової винагороди під час нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, позивач вважає такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом порушеного права з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними їхнього конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 40 Закону № 2232-XII передбачено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII).

Так, згідно з приписами частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Аналогічні положення закріплені у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889 (чинної, на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - постанова № 889) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

За змістом частини другої статті 15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, що одноразова грошова допомога, яка виплачується при звільненні зі служби за станом здоров`я (50 відсотків місячного грошового забезпечення), включає в себе:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (у тому числі винагороди, які мають постійний характер щомісячну додаткову грошову винагороду);

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Водночас відповідно до пункту 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (далі - Інструкція № 260) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за станом здоров`я, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються:

- звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення);

- які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.

Аналогічні норми щодо невключення винагород до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, містить також Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затверджена наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 № 550 (далі Інструкція № 550) (чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин існувала суперечність між Законом № 2011-ХІІ і підзаконними актами - Інструкціями № 260 та № 550, які по-різному врегульовували перелік видів грошового забезпечення, що підлягають включенню до одноразової грошової допомоги при звільненні.

У свою чергу в силу приписів статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Відтак, при визначенні розміру грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, застосуванню підлягає Закон № 2011-ХІІ як акт вищої юридичної сили, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам цього Закону.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 19.02.2020 в адміністративній справі № 822/2741/17, 22.10.2019 в адміністративній справі № 520/3505/19, 31.10.2019 в адміністративній справі № 826/3397/17 та 31.07.2019 в адміністративній справі № 826/3398/17.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що у період з 01.01.2016 по 01.01.2018 позивачу нараховувалась та виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889, у розмірі 60% грошового забезпечення.

Вказані обставини не заперечуються відповідачем та підтверджуються даними, наведеними у довідці про суми нарахованого (виплаченого) підполковнику ОСОБА_1 грошового забезпечення № 9/63/2/66, виданої 09.02.2018 Військовою частиною НОМЕР_1 , та грошовому атестаті позивача серії ЗУ № 304747, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 13, 36).

За таких обставин суд вважає, що передбачена постановою № 889 щомісячна додаткова грошова винагорода має постійний характер, а відтак повинна включатись відповідачем до одноразової грошової допомоги, яка виплачується при звільненні зі служби за станом здоров`я.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, здійснивши позивачу виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією України та Законом № 2011-ХІІ.

З огляду на наведене, дії Військової частини НОМЕР_1 , що виявились у нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги при звільненні з військової служби, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 889, суд вважає протиправними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

У свою чергу ознакою дискреційних повноважень є право суб`єкта владних повноважень приймаючи рішення, вчиняючи дії чи утримуючись від їх вчинення, діяти з певною свободою розсуду, тобто можливістю обрати одне з кількох юридично допустимих рішень.

Враховуючи, що алгоритм дій суб`єкта владних повноважень військової частини - під час виплати одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовця з військової служби відповідно до положень Закону № 2011-XII чітко визначений чинним законодавством, суд вважає, що задоволення вимоги про зобов`язання відповідача вчинити вказані дії не є втручанням у компетенцію суб`єкта владних повноважень.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач в силу приписів статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення сторонами інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, суду не надано, судові витрати розподілу та стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), що виявились у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889.

3.Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889, та вже виплачених сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано в установлені строки.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя Харченко С.В.