Справа № 160/10580/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2020 року м. Дніпросправа № 160/10580/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року (головуючий суддя - Ільков В.В.) в адміністративній справі

за позовом Первинної професійної спілки "Правозахисники країни"

до Міністерства внутрішніх справ України

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Первинна професійна спілка "Правозахисники країни" (далі - Позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - Відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просила суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ щодо ненадання в п`ятиденний термін, що передбачений ч.1 ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», запитуваної інформації відповідно до запиту Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» від 30.08.2019 року за вих. №801;

2) зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України надати інформацію на запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» від 30 серпня 2019 року за вих. №801, а саме:

- перші кроки та дії Міністра внутрішніх справ України після його призначення 29.08.2019 року, станом на 30.08.2019 року;

- робочий графік Міністра внутрішніх справ України, з 02.09.2019 року по 06.09.2019 року;

- план роботи Міністерства внутрішніх справ України на робочий тиждень з 02.09.2019 року по 06.09.2019 року.

В обґрунтування позовної заяви зазначено про те, що 30.08.2019 року позивачем було направлено запит вих. № 801 до Міністра внутрішніх справ з проханням надати інформацію про майбутню діяльність новопризначеного Міністра внутрішніх справ України та Міністерства внутрішніх справ в цілому, після 29.08.2019 року. Ненадання Міністерством внутрішніх справ відповіді на запит Профспілки в п`ятиденний термін, на думку останнього, перешкоджає у реалізації прав, передбачених, зокрема, ст.28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Також, позивач зазначив, про те, що питання, які були висвітлені в запиті профспілки до Міністра внутрішніх справ України безпосередньо стосуються членів профспілки, адже відповідно до Статуту Профспілки вона об`єднує працівників в області права, що працюють в установах, організаціях, підприємствах, банківських та фінансових установах, страхових компаніях і суміжних за родом діяльності інших організаціях незалежно від форм власності та видів господарювання. Посилаючись на викладені обставини, Позивач вважає, що Відповідачем було порушено вимоги положень Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», у зв`язку з чим просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року по справі №160/10580/19 адміністративний позов Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо ненадання в п`ятиденний термін, що передбачений ч.1 ст.28 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", запитуваної інформації на запит від 30.08.2019 року за вих. № 801.

У іншій частині позовних вимог Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» - відмовлено.

Відповідач - Міністерство внутрішніх справ України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що запитувана інформація жодним чином не стосується трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів членів Первинної професійної спілки «Правозахисники країни». Крім того, Позивачем не надано доказів того, що членами Профспілки є поліцейські, які проходять службу у вказаних Позивачем підрозділах з урахуванням її створення за територіальною ознакою сфери діяльності. Зазначене у своїй сукупності, на думку Відповідача, свідчить про те, що в контексті спірних правовідносин запит Позивача не може розглядатися як запит, на який розповсюджуються вимоги ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», відповідно, у Відповідача не виникло обов`язку щодо його розгляду у встановлений означеною нормою п`ятиденний термін.

Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» легалізована у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про легалізацію профспілки, об`єднання профспілки від 03.06.2014 року №353 та зареєстрована як юридична особа 06.06.2014 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб Серії АД №300170 від 11.06.2014 року.

Відповідно до п. 1.4. Статуту Позивача, профспілка об`єднує осіб, які працюють в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, а також осіб, які звільнилися, у зв`язку з виходом на пенсію з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, а також інших осіб пов`язаних з правоохоронною діяльністю.

У відповідності до п. 2.1. Статуту, основна мета профспілки - здійснення представництво та захисту трудових соціально - економічних прав та інтересів членів Профспілки.

Позивачем у порядку ст.28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» було направлено запит вих. № 801 від 30.08.2019 до Міністра внутрішніх справ з проханням надати інформацію про майбутню діяльність новопризначеного Міністра внутрішніх справ України та Міністерства внутрішніх справ в цілому, після 29.08.2019 року, а саме:

- якими були перші кроки та дії Міністра внутрішніх справ України після призначення 29.08.2019 року, станом на 30.08.2019 року;

- про робочий графік Міністра внутрішніх справ України, з 02.09.2019 року по 06.09.2019 року;

- план роботи Міністра внутрішніх справ України на робочий тиждень з 02.09.2019 року по 06.09.2019 року.

Цей запит отримано Відповідачем 02.09.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи.

Запит Позивача від 30.08.2019 року № 801 зареєстровано в МВС України 03.09.2019 року (вх. №26850).

Листом №14/4-2021 від 16.09.2019 року Відповідачем було надано відповідь на запит Позивача №801 від 30.08.2019 року, в якому заявника було повідомлено, про те, що на виконання доручень керівництва МВС від 03.09.2019 року № 26850 та від 10.09.2019 року №27482 у Департаменті формування політики щодо підконтрольних Міністрові органів влади та моніторингу МВС розглянуто запити первинної професійної спілки «Правозахисники країни» від 30.08.2019 року № 801 та від 06.09.2019 року № 830 щодо надання інформації про діяльність Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_1 на прохання поліцейських, які є членами профспілки. Для обґрунтування запитів у них здійснюється посилання на статтю 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», відповідно до якої профспілки мають право одержувати інформацію від роботодавців чи державних органів з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів, а також інформацію про результати господарської діяльності підприємств, установ або організацій.

Також, у листі №14/4-2021 від 16.09.2019 року зазначено про те, що запитувана інформація не стосується трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів членів первинної професійної спілки «Правозахисники країни», а МВС не здійснює господарську діяльність у сфері суспільного виробництва, як те визначено статтею 3 Господарського кодексу України. Таким чином, правові підстави для надання Міністерством внутрішніх справ запитуваної інформації відповідно до статті 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» відсутні.

Вказаним листом заявника було проінформовано і про те, що відповідно до статті 104 Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції для захисту своїх прав та законних інтересів можуть утворювати власні професійні об`єднання та професійні спілки, які здійснюють свої повноваження із урахуванням обмежень, що накладаються на працівників поліції цим Законом.

Правомірність дій (бездіяльності) Відповідача щодо розгляду запиту Позивача за вих. №801 від 30.08.2019 є предметом судового розгляду у даній справі.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що питання, які були висвітлені в запиті профспілки до Міністра внутрішніх справ України стосувалися членів профспілки, адже відповідно до Статуту Профспілки вона об`єднує працівників в області права, що працюють в установах, організаціях, підприємствах, банківських та фінансових установах, страхових компаніях і суміжних за родом діяльності інших організаціях незалежно від форм власності та видів господарювання, що, у свою чергу свідчить про те, що Відповідач свої обов`язки в повному обсязі не виконав, запитувану інформацію, розпорядником якої є відповідач, на запит позивача від 30.08.2019 року за вих. № 801 не надав, у передбачений законом строк, чим допустив порушення вимог ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 36 Конституції України визначено, що громадяни мають право на участь у професійних спілках з метою захисту своїх трудових і соціально-економічних прав та інтересів. Професійні спілки є громадськими організаціями, що об`єднують громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної діяльності. Професійні спілки утворюються без попереднього дозволу на основі вільного вибору їх членів. Усі професійні спілки мають рівні права. Обмеження щодо членства у професійних спілках встановлюються виключно цією Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» держава забезпечує реалізацію права громадян на об`єднання у професійні спілки та додержання прав і інтересів профспілок. Держава визнає профспілки повноважними представниками працівників і захисниками їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів, співпрацює з профспілками в їх реалізації, сприяє профспілкам у встановленні ділових партнерських взаємовідносин з роботодавцями та їх об`єднаннями.

За змістом приписів ст. 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадянська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання). Первинна організація профспілки - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі. Член профспілки - особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» членами профспілок можуть бути особи, які працюють на підприємстві, в установі або організації незалежно від форм власності і видів господарювання, у фізичної особи, яка використовує найману працю, особи, які забезпечують себе роботою самостійно, особи, які навчаються в навчальному закладі.

Громадяни України вільно обирають профспілку, до якої вони бажають вступити. Підставою для вступу до профспілки є заява громадянина (працівника), подана в первинну організацію профспілки. При створенні профспілки прийом до неї здійснюється установчими зборами.

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об`єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об`єднаннями громадян.

Частиною 5 ст. 19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» представництво інтересів членів профспілки у взаємовідносинах з роботодавцями, державними органами та органами місцевого самоврядування здійснюється на основі системи колективних договорів та угод, а також відповідно до законодавства.

Приписами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що для представництва і здійснення захисту прав та інтересів членів профспілок на відповідному рівні договірного регулювання трудових і соціально-економічних відносин профспілки, організації профспілок можуть мати статус первинних, місцевих, обласних, регіональних, республіканських, всеукраїнських.

Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, навчальному закладі або об`єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб.

За змістом ч. 1 ст. 14 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки діють відповідно до законодавства та своїх статутів.

Статтею 3 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено сферу дії цього закону та встановлено, що його дія поширюється на діяльність профспілок, їх організацій, об`єднань профспілок, профспілкових органів і на профспілкових представників у межах їх повноважень, на роботодавців, їх об`єднання, а також на державні органи та органи місцевого самоврядування.

Особливості застосування цього Закону у Збройних Силах України (для військовослужбовців), Національній поліції, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України встановлюються відповідними законами.

Частиною 11 статті 62 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що в органах (закладах, установах) поліції з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських відповідно до вимог законодавства можуть утворюватися професійні спілки. Обмеження прав професійних спілок поліцейських порівняно з іншими професійними спілками не допускається.

Одночасно частинами 1, 2 статті 104 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що для захисту своїх прав та законних інтересів працівники поліції можуть утворювати професійні об`єднання та професійні спілки відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Професійні спілки поліції здійснюють свої повноваження із урахуванням обмежень, що накладаються на працівників поліції цим Законом. Професійним спілкам працівників поліції та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь.

Відповідно до статуту Первинної професійної спілки «Правозахисники країни», затвердженого загальними зборами засновників Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» (протокол від 17.07.2017 № 17/07-17), профспілка є добровільною неприбутковою організацією, створеною за територіальною та галузевою ознаками, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їхньої професійної діяльності, трудової діяльності та навчання з метою представництва, реалізації та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів Профспілки.

Відповідно до п. 1.4 статуту профспілка об`єднує осіб, які працюють в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області (), а також осіб, які звільнилися у зв`язку з виходом на пенсію з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (), а також інших осіб, пов`язаних з правоохоронною діяльністю.

Відповідно до п. 1.5 статуту статус профспілки - первинна. Вказаний статус профспілки відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» означає, що профспілка об`єднує своїх членів, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах організаціях або у фізичних осіб.

З аналізу положень Статуту вбачається, що членство у первинній професійній спілці «Правозахисники країни» є індивідуальним та не пов`язане з професійною (галузевою) належністю.

Отже, матеріалами справи не підтверджено, що Первинна професійна спілка "Правозахисники країни" є професійною спілкою працівників поліції у розумінні приписів ч.11 ст.62 та ч.1, ч.2 ст.104 Закону України "Про Національну поліцію", що утворюється в органах (закладах, установах) поліції з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських.

Аналогічного висновку про те, що Первинна професійна спілка "Правозахисники країни" не є професійною спілкою працівників поліції у розумінні приписів ч. 11 ст. 62 та ч. 1, ч. 2 ст. 104 Закону України "Про Національну поліцію", що утворюється в органах (закладах, установах) поліції з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських, дійшов і Верховний Суд в постанові від 18.06.2018 року у справі №804/2581/16.

При цьому, із запиту Позивача за вих. №801 від 30.08.2019 вбачається, що останнім не зазначено жодного посилання на членство конкретних працівників Національної поліції у первинній професійній спілці «Правозахисники країни», не приведене жодне прізвище члена профспілки, в інтересах якого подається запит.

Крім того, Позивачем не надано доказів на підтвердження членства поліцейських, які проходять службу у вказаних Позивачем підрозділах (Соборний, Шевченківський, Чечелівський, Новокодацький, Амур-Нижньодніпровський, Дніпропетровський, Самарський, Солонянский відділення поліції та ДВП, ГУНП в Дніпропетровській області, УПП у м. Дніпро, УПП у м. Києві, УПП у м. Харкові, УПП у м. Луцьк, ГУНП в Полтавській області) у первинній професійній спілці «Правозахисники країни» з урахуванням її створення за територіальною ознакою сфери діяльності.

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку, що в контексті спірних правовідносин запит Позивача не може розглядатися як запит, на який розповсюджуються вимоги ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», відповідно, у Відповідача не виникло обов`язку щодо його розгляду у встановлений означеною нормою п`ятиденний термін, і, як наслідок, не може бути визнана протиправною оскаржувана позивачем бездіяльність щодо ненадання інформації у встановлений ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» термін, відповідно, відсутні підстави для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року по справі №160/10580/19 - скасувати.

В позові - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов