Справа № 580/637/20
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року справа № 580/637/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2020 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 08.01.2020 № 1744/К-10 про відмову ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті допомоги на поховання померлого чоловіка ОСОБА_2 у розмірі двомісячного грошового утримання судді у відставці, яке отримував ОСОБА_2 на момент смерті;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання померлого чоловіка ОСОБА_2 у розмірі двомісячного грошового утримання судді у відставці, яке отримував ОСОБА_2 на момент смерті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у зв`язку зі смертю чоловіка вона звернулася до відповідача із заявою про виплату допомоги на поховання чоловіка ОСОБА_2 у розмірі двомісячного грошового утримання судді у відставці. Листом відповідача від 08.01.2020 №1744/К-10 позивачу відмовлено у здійсненні зазначеної виплати, у зв`язку з відсутністю підстав щодо виплати допомоги на поховання померлих суддів у відставці, які перебували на обліку як одержувачі довічного грошового утримання.

Позивач стверджує, що всупереч вимог статті 53 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідач протиправно не здійснив нарахування та виплату на користь позивача як особи, яка поховала померлого пенсіонера (чоловіка позивачки ОСОБА_2 ), допомоги на поховання в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті. Чинне законодавство України не містить застереження щодо виплати особам, які здійснили поховання померлого пенсіонера, який отримував щомісячне грошове утримання, допомоги на поховання пенсіонера у розмірі двомісячної пенсії.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Рідзеля О.А. від 25.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

17.03.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 150 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІІ головні розпорядники коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів забезпечують здійснення судами видатків на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці, у межах видатків, передбачених для судів у державному бюджеті на відповідний рік. Згідно з Порядком компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, затвердженим рішенням Ради суддів України №62 від 16.09.2016, витрати на поховання та увічнення пам`яті суддів та суддів у відставці можуть здійснюватися безпосередньо судом чи відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України щодо місцевих судів, або компенсуватися виконавцю волевиявлення померлого.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з такого.

ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 30.05.2018 серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області з 04.10.2016 та отримував щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

19.10.2019 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 від 24.10.2019.

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо виплати допомоги на поховання чоловіка ОСОБА_2 відповідно до ст.53 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом відповідача від 08.01.2020 №1744/К-10 заяву позивача залишено без виконання, оскільки в органів Пенсійного фонду України підстави щодо виплати допомоги на поховання відсутні. У вказаному листі відповідач посилається на ч. 7 ст. 150 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення Ради суддів України від 16.09.2016 №62.

Не погоджуючись із відмовою у виплаті допомоги на поховання, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Стаття 53 вказаного Закону визначає, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Відповідно до п.п. 8, 11 ч. 5 ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІІ (далі Закон №1402-VІІ) незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням, а також правом судді на відставку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 142 Закону №1402-VІІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 5 ст. 142 Закону №1402-VІІІ пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 08.06.2016 № 4-рп/2016 зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Гарантуючи незалежність суддів, держава зобов`язується її забезпечити, зокрема, через матеріальний і соціальний захист, що включає гарантію виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

При цьому, у рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 Конституційний Суд України визначив щомісячне довічне грошове утримання як особливу форму соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання суддів, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді; щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага; особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування (абзаци п`ятий, шостий, сьомий пункту 7 мотивувальної частини).

За змістом наведених норм, за своєю правовою природою щомісячне довічне грошове утримання, на відміну від пенсії на загальних підставах, є гарантованою державою щомісячною грошовою виплатою, що служить забезпеченням належного матеріального утримання судді, яка призначається і нараховується державою за результатом багаторічної праці особи саме на суддівській посаді, виплачується лише за умови наявності встановленого законом стажу роботи на посаді судді та є складовою правового статусу судді, як фінансова гарантія незалежності суддів.

Таким чином, правова природа пенсії, яка призначається особі на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та довічного грошового утримання судді не є тотожними.

В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 667/1568/16 зазначено, що виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

Таким чином, суд не приймає посилання позивача на приписи ст. 53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки її чоловік ОСОБА_2 за життя отримував щомісячне довічне грошове утримання, передбачене Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Відтак, до нього не можуть бути застосовані гарантії, передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 150 Закону №1402-VІІ головні розпорядники коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів забезпечують здійснення судами видатків на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці, у межах видатків, передбачених для судів у державному бюджеті на відповідний рік.

Відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" рішенням Ради суддів України №62 від 16.09.2016 затверджено Порядок компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці, яким визначено механізм компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці.

Згідно із п.п. 4, 6 вказаного Порядку витрати на поховання та увічнення пам`яті суддів та суддів у відставці можуть здійснюватися безпосередньо судом чи відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України щодо місцевих судів, або компенсуватися виконавцю волевиявлення померлого. Для здійснення компенсації особа, яка здійснила поховання, надає заяву про компенсацію понесених витрат та доданих до неї оригіналів документів, згідно з якими було проведено оплату послуг, визначених у розділі ІІ цього Порядку.

Отже, чинним законодавства встановлено для осіб, які здійснили поховання та увічнення пам`яті суддів та суддів у відставці інші соціальні гарантії, ніж ті, що визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для осіб, яким призначена пенсія.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у нарахуванні та виплаті допомоги на поховання померлого чоловіка, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

2) відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Суддя О.А. Рідзель