Справа № 120/2938/19-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2938/19-а Головуючий у 1-й інстанції: Дончик Віталій Володимирович Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

23 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №80 від 27.06.2019 року про відмову в призначенні пенсії за віком, згідно ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити пенсію за віком, відповідно до ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зі зниженням пенсійного віку на 5 років, з 17.06.2019 року.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовими рішеннями, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на доводи, викладені у відзиві на позовні заяву та просить суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно з постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 року №106, м.Ладижин, Тростянецького району, Вінницької області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії в наслідок аварії на ЧАЕС.

Відповідно до посвідчення Серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 являється особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю (4 категорія).

Згідно з довідкою Ладижинської міської ради від 25.03.2019 року №637, позивач дійсно зареєстрована в АДРЕСА_1 з 26.11.1981 по 23.09.1986 р., з 11.11.1986 р. по 12.10.1995 р., з 17.10.1995р. по даний час.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , що у період з 25.08.1983 року по 30.06.1989 року позивач навчалась в Вінницькому медичному інституті.

Так, 20.06.2019 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

27.06.2019 року відповідачем прийнято рішення №80 про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 , на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При цьому вказано, що оскільки подані позивачем документи, довідка Ладижинської міської ради від 25.03.2019 року №637 та записи трудової книжки серії НОМЕР_2 , суперечать один одному та є свідченням того, що в період свого навчання в Вінницькому медичному інституті з 25.08.1983 року по 30.06.1989 року позивач не могла одночасно постійно проживати в зоні посиленого радіологічного контролю. Відповідно станом на 01.01.1993 року документально не підтверджено 4 роки роботи чи проживання у зоні посиленого радіологічного контролю.

Не погоджуючись з такими діями пенсійного органу, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Мотивувальна частина.

Позиція Сьомого апеляційного адміністративного суду

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч.1 ст.55 цього Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки, якщо постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах на момент аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період та додатково 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

Відповідно до ч.3 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" призначення та виплата пенсій зазначеним категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1.

Відповідно до п.2.1 Порядку №22-1 при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач до заяви про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" долучила довідку Ладижинської міської ради від 25.03.2019 №637 про періоди проживання на радіаційно-забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС території, посвідчення громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 , видане 1.11.1992.

Як вбачається з матеріалів справи, відмова у призначенні позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку згідно зі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обґрунтована тим, що документально не підтверджено 4 роки проживання у зоні посиленого радфологічного контролю станом на 01.01.1993 року.

Під час судового розгляду цієї адміністративної справи в суді першої інстанції позивач на підтвердження доказів щодо періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю у м. Ладижин, Тростянецького району, Вінницької області, надала: копію трудової книжки НОМЕР_3 , копію посвідчення громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 , довідку Ладижинської міської ради від 25.03.2019 №637 про періоди проживання на радіаційно-забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС території.

Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що надані позивачем документи не підтверджують факту проживання ОСОБА_1 у зоні посиленого радіологічного контролю не менше чотирьох років станом на 01 січня 1993 року, оскільки в трудовій книжці НОМЕР_3 міститься запис про навчання позивача в період з 25.081983 по 30.06.1989 у Вінницькому медичному університеті.

Відповідно до пп.5 п.2.1 р.ІІ вказаного Порядку при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до заяви про призначення пенсії додаються, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Проаналізувавши норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та вищезазначеного Порядку №22-1, колегія суддів зазначає, що правом на соціальний захист в частині призначення пенсій, передбачений наведеними Законами, мають громадяни, які визнані державою потерпілими внаслідок Чорнобильської катастрофи у зв`язку з проживанням, роботою в зонах радіоактивного забруднення або участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Колегія суддів наголошує, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (ч.3 ст.65 Закону).

Відповідно до ст.15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є громадянкою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 01.11.1992.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що відповідно до п.6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року №501 громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 листопада 2006 року у справі №21-1048во06 та від 04 вересня 2015 року у справі №690/23/15 та підтверджена Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі №333/2072/17, від 20 лютого 2018 року у справі №599/564/17 та від 27 лютого 2018 року у справі № 344/9789/17.

Таким чином, відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправною.

Належним способом захисту порушеного права позивача колегія суддів, відповідно до ч.2 ст.245 КАС України, вважає зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дня звернення за пенсією - з 17 сервня 2019 року, що узгоджується з приписами ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Колегія суддів також звертає увагу на те, п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та прийняв судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №80 від 27.06.2019 про відмову у призначенні пенсії за віком, згідно з ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зі зниженням пенсійного віку на 5 років, з 17.06.2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Боровицький О. А. Сушко О.О.