Справа № 243/14794/19
Суддя: Дюміна Н. О.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження №2-а/243/13/2020
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» березня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дюміної Н.О.

при секретарях Ревва Е.Г., Гакало Д.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Соценка А.О.,

представника третьої особи Петренко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську Департаменту патрульної поліції Національної поліції в особі лейтенанта поліції Мартиненка Віталія Олександрович, третя особа Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

26 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську Департаменту патрульної поліції Національної поліції в особі лейтенанта поліції Мартиненка В.О. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 грудня 2019 року в м. Слов`янськ, Донецької області інспектор Мартиненка В.О. виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП018 № 747874 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 510 гривень, за правопорушення передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП. В своїй постанові відповідач зазначив, що 24.12.2019 року, о 12 год. 13 хв. ОСОБА_1 рухався в м. Слов`янськ по автошляху Н-20 5км + 356 метрів, керуючи транспортним засобом автомобілем ВАЗ 111940-134 40 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 117км/год., при цьому перевищив обмеження швидкості в межах населеного пункту м. Слов`янськ, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 122 КУпАП.

Позивач зазначає, що 24 грудня 2019 року, він був пасажиром в автомобілі «Лада Калина», який рухався по автомобільній дорозі Н20, сполученням Слов`янськ - Маріуполь (5 кілометр + 356 метрів) у напрямку Слов`янська. Авто рухалось в потоці машин, які рухалися як попереду так і позаду автомобілю, з такою самою швидкістю, як і автомобіль в якому їхав він. В зазначений час в зазначеному місці авто було зупинено інспектором роти №1 УПП лейтенантом Мартиненко В.О. Незважаючи на пояснення позивача стосовно того, що він не керував транспортним засобом і був лише пасажиром, ОСОБА_2 повідомив йому, що вважає за необхідне винести відносно нього постанову про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, тому що він нібито порушив пункт 12.4 Правил дорожнього руху. Позивач наполягав на тому що він не водій і в нього немає ніяких документів, що він сидів на задньому сидінні автомобіля.

Після тривалих суперечок, поліцейські підійшли до іншого пасажиру «Лада Калина» з власним телефоном і повідомили, що мають фото, де цей пасажир керує транспортним засобом. Вся ця невизначеність тривала півтори години, поліцейські постійно звинувачували різних осіб і наполягали, що авто без складеної постанови не уїде. Він їхав з роботи і був виснажений роботою і цими суперечками з поліцією і тому сказав, щоб постанову складали відносно нього, начебто він був водієм. Він зробив це щоб поїхати додому, а вже потім оскаржити цю постанову. При цьому в нього не було ніяких документів на авто, а також не було водійського посвідчення. Він не повідомляв свої дані, але поліцейський Мироненко А.В. повідомив, що встановив його особистість. Інспектор Мартиненко В.О. зачитав йому ст.268 КУПАП та ст.63 Конституції України та виніс постанову серії ДП018 № 747874 від 24.12.2019 про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 122 КУпАП, та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки він не керував транспортним засобом ВАЗ 111940-134 40 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під чиїм керуванням знаходився автомобіль 24.12.2019 о 12 год. 13 хв. йому не відомо.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ДПО18 № 747874 від 24 грудня 2019 року.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні просив позов задовольнити, пояснив, що 24 грудня 2019 року він їхав додому разом зі своїми знайомими в автомобілі « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Всі особи в автомобілі були йому малознайомі, їх анкетні дані йому не відомі. Машину, в якій він перебував як пасажир, зупинив інспектор роти №1 УПП лейтенантом Мартиненко В.О. та повідомив, що нібито він порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП. Проте він не погоджується із постановою поліцейського, оскільки не він був за кермом автомобіля « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а тому не є суб`єктом правопорушення. Погодився щоб поліцейський склав відносно нього протокол, оскільки він їхав з роботи, був втомлений. Після зупинки автомобіля поліцейським минуло близько двох годин. Поліцейські сказали, що нікого не відпустять, оскільки спочатку їм необхідно скласти на когось протокол про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 відмовився буди допитаним як свідок про відомі йому обставини, що мають значення для справи, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Представник позивача Соценко А.О., який діє на підставі довіреності від 04 лютого 2020 року, в судовому засіданні доводи позивача підтримав. На обґрунтування позову навів доводи, аналогічні викладеним у позові. Додатково зазначив, що Інструкція з використання ТruCam має переклад лише на російську мову і не має на українську, а тому її використання суперечить Закону України «Про мову». Крім того, використання даних проведених вимірювань можливе тільки у разі, коли вони здійснені в атоматичному режимі.

Відповідач інспектор роти № 1 Батальйону патрульної поліції у місті Краматорську та м. Слов`янську Департаменту патрульної поліції Головного управління Національної поліції України в Донецькій області Мартиненко В.О., під час допиту у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Показав, що обставини справи на які посилається позивач ОСОБА_1 не відповідають дійсності, таким чином позивач намагається уникнути відповідальності. 24 грудня 2019 року на автошляху Н-20 5км + 356 метрів автомобіль «Лада Калина» рухався з порушенням швидкісного режиму. Коли автомобіль зупинився, то він побачив, що ОСОБА_3 переліз з водійського місця на пасажирське. Він впевнений, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля, оскільки коли він підійшов до водійського місця, то саме ОСОБА_1 незручно сидів на задньому сидінні автомобіля. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення велася відеозйомка з його бодікамери, проте періодично він її вимикав, оскільки його зміна триває 12 годин, а пам`ять бодікамери розрахована на три години безперервної роботи. З огляду на вищевказане наполягав на відмові у задоволенні позову ОСОБА_1 . В судове засідання 30.03.2020 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

11 січня 2020 року ОСОБА_2 надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність. Зазначив, що 24.12.2019 року екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000747) було виявлено порушення Правил дорожнього руху. Водій транспортного засобу ВАЗ 111940-134-40, номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 117 км/год. Він підійшов до транспортного засобу, помітив, як ОСОБА_1 закінчує пересаджуватись на заднє сидіння, належним чином представився, пояснив суть правопорушення. Вимірювання швидкості руху здійснювалося за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruCam LTI 20/20, серійний номер ТС000747. Посилання позивача щодо порушення поліцейськими кута та відстані, що впливає на «Ефект косінуса» під час вимірювання швидкості руху автомобіля вважає безпідставним посилаючись на інструкцію до ТruCam LTI 20/20.

Крім того вказав, що ОСОБА_1 у своєму позові зазначає, що поліцейським не було встановлено, хто саме перебував за кермом транспортного засобу Ваз 111940-134-40 (з номерним знаком НОМЕР_1 ), проте під час розгляду справи, коли він пояснював водію суть правопорушення, а саме рух з перевищенням швидкості в межах міста, позивач пояснив, що «знак там справа, а я ехал в левой полосе». Тобто з наданих пояснень чітко зрозуміло, як те що саме ОСОБА_1 керував вищезазначеним транспортним засобом, так і розуміння того, що позивачу відомо про наявність дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту», відеофайл .

Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

До відзиву відповідачем додано відеозапис, який вівся під час скоєння правопорушення, так і щоразу при спробі розглянути адміністративний матеріал.

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції Петренко А.В. в залі суду зазначив, що вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. На обґрунтування своїх доводів показав, що чисельна судова практика свідчить про законність використання лазерного вимірювача швидкості ТruCam LTI 20/20. В даному випадку використовувався лазерний вимірювач швидкості ТruCam LTI 20/20 серійний номер ТС000747. Переклад Інструкції з використання даного пристрою дійсно має певні неточності, однак, використання даного приладу 24.12.2019 о 12 год. 13 хв. на місці вчинення адміністративного правопорушення було цілком можливим. Проведені вимірювання є точними, відповідають дійсності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення фіксувався за допомогою службової нагрудної відеокамери, яка розміщена та одязі поліцейських. Під час з`ясування фактичних обставин справи, водія було ознайомлено з фото/відеозаписом зафіксованим на прилад ТruCam LTI 20/20 серійний номер ТС000747.

Свідок ОСОБА_4 в залі суду показав, що він не був очевидцем подій 24.12.2019 о 12 год. 13 хв. в м. Слов`янськ по автошляху Н-20 5км + 356 метрів. Цього дня до нього заїхав знайомий і запропонував побути у масовці при складанні постанови про адміністративне правопорушення працівниками поліції. На місце він прибув після 12 години. В його присутності поліцейські зазначили, що мають підозру щодо перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння.

Свідок Мироненко Андрій Васильович в залі суду показав, що він є інспектором роти № 1 Батальйону патрульної поліції у місті Краматорську та м. Слов`янську Департаменту патрульної поліції Головного управління Національної поліції України в Донецькій області. 24.12.2019 о 12 год. 13 хв. в м. Слов`янськ на автошляху Н-20 5км він здійснював вимірювання швидкості руху транспортних засобів приладом ТruCam LTI 20/20 серійний номер ТС000747. Було зафіксоване перевищення швидкості руху водієм автомобіля ВАЗ 111940-134 40 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Оскільки він здійснював візуальне спостереження за автомобілем з моменту виявлення порушення і до його зупинки, він впевнено стверджує, що за кермом автомобіля був саме позивач ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши покази свідків, оглянувши наданий відеозапис, приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно вимог п.12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч.3 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно ст.31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Судом встановлено, що 24 грудня 2019 року поліцейським інспектором роти № 1 БПП у місті Краматорську та м. Слов`янську ДПП ГУНПУ в Донецькій області Мартиненко В.О. було винесено постанову серії ДПО18 № 747874 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень ( а.с. 4).

Відповідно до постанови, 24.12.2019 року о 12 год. 13 хв. позивач рухався в м. Слов`янськ по автошляху Н-20 5км + 356 метрів, керуючи транспортним засобом ВАЗ 111940-134 40 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 117км/год., при цьому перевищив обмеження швидкості в межах населеного пункту м. Слов`янськ, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 122 КУпАП.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений приладом TruCam LTІ 20/20 серійний №ТС000747, на якому зафіксовано, що автомобіль ВАЗ 111940-134 40 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 117км/год.

Зазначений доказ є належними та такими, що підтверджує факт вчинення правопорушення позивачем, оскільки лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № ІІА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний ІЛІ LTI 20/20 TruCam, який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Згідно з координатами на фотознімках приладу TruCam, зокрема, широта 48 градусів 48' 48.03 N" та географічною довготою 37 градуси 37' 12.00 E", водій керував транспортним засобом в м. Слов`янськ а/ш Н-20 5 км+200 м., тобто в межах населеного пункту (зазначене підтверджено даними із сайту http://www.google.com.ua/maps).

Відповідно до Інструкції виробника Laser Technology Іnс, США, використання лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 передбачає можливість використання цього приладу в автоматичному режимі, вказаний режим дозволяє автоматично фіксувати номерний знак та швидкість руху транспортного засобу. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 може використовуватись як в мобільному, так і в статичному положенні. Тобто, поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Під час фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад автоматично здійснює фотографування транспортного засобу порушника. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху.

Таким чином, наведеним спростовуються доводи позивача та його представника щодо не точності проведених поліцейськими вимірювань з використанням приладу TruCam LTІ 20/20.

Крім того, позивачем у судовому засіданні було зазначено, що відповідно до інструкції "TruCam ", діапазон температур у які не можна використовувати прилад зазначений - 10°C до +60°C, тому засіб вимірювання не можна було використовувати.

Однак, відповідно до листа директора ПП «ДІРЕКТОН» від 20.03.2020 вих. №20/03, яке здійснило переклад інструкції з використання приладу "TruCam", даний прилад пройшов тестування при -30 градусів по Цельсію, про що є офіційний лист виробника. Обмеження -10°C стосується роботи LED дисплею з сенсорним екраном, який при низьких температурах може працювати некоректно щодо окремих опцій налаштування високого рівня. Для основних опцій налаштування в приладі передбачено дублювання сенсорних органів керування фізичними кнопками, які працюють без будь-яких температурних обмежень. При температурах нижче - 10 °C за потреби можна рекомендувати проводити вимірювання з салону автомобіля. Робота через скло ніяк не впливає на процес вимірювання швидкості. В будь-якому випадку виробник гарантує, що прилад забезпечує відображення показників вимірювання тільки при отриманні ним достовірних результатів.

Таким чином, можна зробити під час перекладу інструкції приладу "TruCam" було помилково зазначено діапазон температур у які не можна використовувати прилад, замість діапазону температур у які можна використовувати прилад "TruCam".

Суд зауважує, що лише у разі відсутності в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис/фіксування правопорушення, подальше посилання відповідачів на наявність таких та надання їх як доказів суду не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративних правопорушень.

Оскаржувана постанова містить зазначення технічних приладів, які застосовувались. Посиланням на їх назву та номер мають приладу TruCam та BodyCAM.

Доводи позивача про недотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення та місця складення постанови, не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

Стаття 222 КУпАП надає повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, передбачені ч.1-3 ст. 122 КУпАП працівниками органів Національної поліції.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213, ст. ст. 222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.3 ст.126 КУпАП в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно приписів пункту 2.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП вбачається, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Таким чином, суд не бере до уваги доводи позивача з приводу неналежного місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена постанова, була розглянута лейтенантом Мартиненко В.О. як уповноваженою посадовою особою органу поліції безпосередньо на місці вчинення правопорушення та під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладену в постанові від 12 березня 2018 року по справі №751/6165/17.

В якості доказу відповідачем долучено до матеріалів справи відеозапис на диску DVD-R.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення, а інформація з відеокамери може оцінюватися як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів відеозйомки вбачається, що на наданому відповідачем диску DVD-R мається два відеоролики. На першому відеоролику _hB000_1224_121301 з приладу TruCam, який триває одну секунду зафіксовано в русі автомобіль ВАЗ 111940-134 40 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На другому відеоролику з бодікама поліцейського зображено момент складання постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 , працівниками поліції роз`яснено Федорову А ОСОБА_5 В ОСОБА_5 його прав та обов`язків, визначених КУпАП, пропозиції підписати постанови за наслідками вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а також фіксації автомобіля ВАЗ 111940-134 40, який знаходиться на узбіччі дороги.

Так, на початку відеозапису поліцейський роз`яснює позивачу, що він порушив правила дорожнього руху України, а саме керував автомобілем зі швидкістю 117км/год. при цьому перевищив обмеження швидкості в межах населеного пункту м. Слов`янськ, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України. Так, на 32 секунді відеозапису, позивач запитує у поліцейського «Тут что населеный пунк?», а на 38 секунді відеозапису позивач розповідає поліцейському: «Знак там справа, а я ехал в левой полосе».

Зважаючи на вищевказане, суд вважає, що відеозапис, наданий відповідачем є достатнім та належним доказом у справі. Вказаний відеодоказ суд приймає як належний, оскільки відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, міститься в п.6 постанови серії ДПО №747874 від 24.12.2019 року.

Також, слід зазначити, що позивач на відеозаписі не заперечував, що саме він перебував за кермом автомобіля, а вів діалог з приводу розташування знаків на автошляху. Будь-яких заперечень до постанови поліцейським ним надано не було.

У позовній заяві та у судовому засіданні безпосередньо позивач та його представник зазначали, що Федоров А.В. не перебував за кермом автомобіля під час його зупинки 24 грудня 2019 року поліцейськими. Такі доводи позивача суд вважає обраним способом захисту і не приймає їх до уваги, з огляду на наступне.

Положення статті 72 КАС України передбачають, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків.

Відповідно до статті 93 КАС України сторони, треті особи та їхні представники за їх згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Положення статей 72, 93 КАС України були роз`яснені позивачеві, однак від допиту в залі суду в якості свідка він категорично відмовився. При цьому позивачеві було роз`яснено судом, що факт його перебування в автомобілі на пасажирському сидінні автомобіля «Лада Калина»24 грудня 2019 року на автошляху Н-20 5км + 356 метрів має значення для правильного вирішення справи і може бути з`ясований під час його допиту, як свідка, з обов`язковим попередженням про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

В той же час, з показань допитаного в залі суду свідка ОСОБА_6 вбачається, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля ВАЗ 111940-134 40 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 24 грудня 2019 року на автошляху Н-20 5км + 356 метрів.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції.

Таким чином під час встановлення адміністративного правопорушення, а також накладення адміністративного стягнення на позивача, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122КУпАП підтверджено належними доказами, а отже постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №747874 від 24 грудня 2019 2019 року є правомірною.

Керуючись ст.ст. 5-10, 14, 77, 139, 242-246, 250, 295, 297, 286 КАС України, ст.ст. 7, 245, 246, 247, 251, 254, 258, 279 КУпАП, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську Департаменту патрульної поліції Національної поліції в особі лейтенанта поліції Мартиненка Віталія Олександрович, третя особа Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першому апеляційному адміністративному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О.Дюміна