Справа № 440/82/20
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 р.Справа № 440/82/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Старосуда М.І. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ЧИСТЕ МІСТО ЕКО" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, м. Полтава, повний текст складено 03.02.20 року по справі №440/82/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЧИСТЕ МІСТО ЕКО"

до Управління Держпраці у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧИСТЕ МІСТО ЕКО" (далі позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Полтавській області (далі відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати припис від 09.07.2019 №53.06/176-09 (ІІ).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ЧИСТЕ МІСТО ЕКО" залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ЧИСТЕ МІСТО ЕКО" до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправним та скасування припису повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 03.02.2020 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просить ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що згідно пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України підставою для повернення позовної заяви позивачеві є неусунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, а не доданих до неї документів. Також зазначає, що повернення позовної заяви з підстав ненадання позивачем належним чином завірених додатків до позовної заяви (із зазначенням напису "згідно з оригіналом", прізвища ініціалів, посади та підпису уповноваженої особи та дати засвідчення) у двох примірниках є виявом судом першої інстанції надмірного формалізму. Обґрунтовує доводи апеляційної скарги висновками Верховного Суду щодо застосування норм права, викладеними в постанові від 25.04.2019 року у справі № 826/12627/18.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оспорювану ухвалу та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду належним чином завірених додатків (із зазначенням напису "згідно з оригіналом", прізвища ініціалів, посади та підпису уповноваженої особи та дати засвідчення) долучених до позовної заяви у двох примірниках.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Цією ухвалою визначено, що недоліки необхідно усунути шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду оригіналу документа про доплату судового збору у розмірі 1921,00 грн. та належним чином завірених додатків (із зазначенням напису "згідно з оригіналом", прізвища ініціалів, посади та підпису уповноваженої особи та дати засвідчення) долучених до позовної у двох примірниках.

27 січня 2020 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, до якої позивачем долучено платіжне доручення про сплату судового збору від 21.01.2020 №900 у розмірі 1921,00 грн.

При цьому ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року вищевказану позовну заяву повернуто в зв`язку з тим, що позивач у повному обсязі не виконав вимоги ухвали суду від 08.01.2020 року, не усунув всі недоліки позовної заяви, а саме не надав належним чином засвідчених копій документів, що додані до позовної заяви у двох примірниках.

Таким чином, підставою для повернення позову є ненадання належним чином засвідчених копій документів, що додані до позовної заяви.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним законом шляхом.

При цьому за змістом частини 3 статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частини 1 та 4 статті 9 КАС України встановлюють, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Вимоги до позовної заяви встановлено статтею 160 КАС України, відповідно до пункту 8 частини 5 якої в позовній заяві зазначається перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Статтею 161 КАС України, яка визначає документи, що додаються до позовної заяви, в частині 4 передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно із частинами 1 та 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позовна заява повертається позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (пункт 1 частини 4 статті 169 КАС України).

Разом з тим кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (частини 1, 3 статті 77 КАС України).

За змістом же частин 2, 4 статті 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

При цьому відповідно до частин 5 та 6 вказаної статті учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вищезазначено, ухвала суду першої інстанції від 03.02.2020 року про повернення позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "ЧИСТЕ МІСТО ЕКО" мотивована тим, що додані позивачем до позовної заяви копії документів не засвідчені у встановленому законом порядку для копій документів, а саме із зазначенням напису «згідно з оригіналом», прізвища ініціалів, посади та підпису уповноваженої особи та дати засвідчення), що суперечить положеннями частини 2 статті 94 та частини 4 статті 161 КАС України.

Разом з тим, беручи до уваги наведені вище положення процесуального законодавства, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви, поданої товариством з обмеженою відповідальністю "ЧИСТЕ МІСТО ЕКО", передчасним, оскільки достовірність поданих позивачем доказів могла б бути перевірена та встановлена судом вже під час розгляду справи, а самі докази - оцінені судом у відповідності до статті 90 КАС України.

Вказаний висновок відповідає висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, викладеному в постанові від 25.04.2019 у справі № 826/12627/18.

Таким чином, повертаючи позовну заяву оспорюваною ухвалою від 03.02.2020 року, судом першої інстанції було фактично обмежено законне право позивача на доступ до суду.

Частиною другою ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист. Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, залишеної без руху, а тому приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЧИСТЕ МІСТО ЕКО" задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 року по справі №440/82/20 скасувати.

Справу № 440/82/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЧИСТЕ МІСТО ЕКО" до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправним та скасування припису направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) М.І. Старосуд Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 30.03.2020 року