Справа № 706/1051/16-а
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2020-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 березня 2020 року

м. Київ

справа №706/1051/16-а

адміністративне провадження №К/9901/32502/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів Саприкіної І.В., Бучик А.Ю.,

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області

на постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 14.09.2016 (головуючий суддя Орендарчук М.П.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 (колегія суддів у складі головуючого судді Твердохліб В.А., суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.)

у справі №706/1051/16

за позовом ОСОБА_1

до Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області

про визнання відмови у призначенні пенсії протиправною, зобов`язання вчинити дії, установив:

I. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_1 звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Канівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії по інвалідності відповідно ст.37 Закону України «Про державну службу», протиправними; зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності відповідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 % від розміру заробітної палати, зазначеної у довідці №05-240 від 31.05.2016, починаючи з 01.06.2016.

2. Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 14.09.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016, позов задоволено.

3. У поданій касаційній скарзі Уманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Уманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Черкаської області, з 15.02.2011 отримує пенсію як інвалід 2 групи загального захворювання, призначену відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

5. Наказом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС від 31.05.2016 №177-К позивача звільнено із посади завідуючого сектору експлуатації майна відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури (посада прирівняна до держслужби) у зв`язку з набуттям 2 групи інвалідності та виходом на пенсію, відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України.

6. ОСОБА_1 01.06.2016 звернувся до Христинівського відділу обслуговування громадян Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно Закону України «Про державну службу».

7. Відповідач листом від 15.06.2016 №5310/10 відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком посилаючись на ст. 90 Закону України «Про державну службу» та пункти 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону.

8. Вважаючи зазначене рішення відповідача незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.

9. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на час виникнення спірних правовідносин позивач відповідала сукупності вимог, передбачених пунктом 10 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" N889-VIII та ч. 9 ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII, необхідних для призначення пенсії по інвалідності у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

10. Відповідач у своїй касаційній скарзі наголошує, що позивач не досягла встановленого ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII віку для призначення пенсії державного службовця.

11. Позивач проти задоволення касаційної скарги заперечила та зазначила, що суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального права.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

13. За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

14. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом № 889-VIII.

15. Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

16. Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

17. Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

18. Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

19. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

20. Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (…).

21. Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

22. Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону №3723-XII).

23. Судами встановлено, що стаж позивача на державній службі становить понад 13 років і він є інвалідом ІІ групи.

24. На час набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-УІІІ позивач працював на посаді державного службовця та мав вислугу років понад 10 років.

25. Таким чином, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 10 років, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

26. Стосовно аргументів відповідача, що законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положень» Закону № 889-VIII, і норми, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік, стаж державного службовця і страховий стаж, то Верховний Суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України.

27. Аналогічний правовий висновок щодо подібних правовідносин викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 (у справі № 822/524/18).

28. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

29. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

30. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 350, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Уманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області залишити без задоволення, а постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 14.09.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 у справі №706/1051/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя І.В. Саприкіна

Суддя А.Ю. Бучик