Справа № 295/3051/19
Суддя: Лєдньов Д. М.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №295/3051/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: головуючого судді Лєдньова Д.М.

при секретарі Дехтієвській Т.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Поліщука Дмитра Вадимовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому, вказуючи на протиправність дій відповідача, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 14.02.2019 року серії НК № 510597, якою його визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: як порушення правил користування ременем безпеки; порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що порушень правил дорожнього руху не допускав, поліцейським вчинено безпідставну зупинку транспортного засобу.

Відповідачем надано відзив, де вказано на відповідність дій інспектора Управління патрульної поліції вимогам законодавства під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання позивач надав заяву про можливість слухання справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Судом встановлено наступні обставини.

За змістом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.02.2019 року серії НК № 510597, позивач ОСОБА_1 у вказаний день о 15 год. 42 хв., керуючи автомобілем марки «HOWO», р.н. НОМЕР_1 , на а/д М-21 порушив правила користування ременями безпеки; не здійснив ввімкнення покажчика аварійної сигналізації після зупинки на вимогу працівника поліції. Позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП, застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно з ч.5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч.2 ст. 122 КУпАП передбачено настання відповідальності в разі порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За положеннями ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З оглянутого судом відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора слідує, що зупинка позивача пояснювалась інспектором як порушення правил користування ременями безпеки, водію вказано на фіксування відповідних обставин записом відеокамери, повідомлено номер реєстратора.

При цьому, працівником поліції не внесено відомості про використання приладів фіксування (відеокамери) із зазначенням ідентифікуючих даних про відповідний прилад до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення.

За положеннями ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У своїй постанові від 30 травня 2018 року Верховний Суд зазначив: «Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні».

Відсутність належних та допустимих доказів, визначених за змістом постанови про накладення адміністративного стягнення на підтвердження вини правопорушника, позбавляють суд можливості здійснити оцінку таких доказів в межах процедури перевірки правомірності прийнятого акту індивідуальної дії.

Наданий запис нагрудної камери, який не може бути належним доказом в розумінні справи про притягнення до адміністративної відповідальності, водночас, може оцінюватись судом як доказ дійсних обставин на виконання завдань судочинства щодо справедливого та неупередженого розгляду справи, містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови та не дозволяє виявити ознаки правопорушення.

Слід звернути увагу, що водієм заперечувалась обставина порушення правил користування ременями безпеки, що зафіксовано на відповідному записі.

Також суд приходить до висновку про безпідставність притягнення позивача до відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Так, відповідно до п. 9.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, попереджувальними сигналами є: увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда.

Згідно з п.9.9 Правил аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Суд зауважує, що диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості. Даною нормою права непередбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. При цьому зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що хоча позивач не дотримався вимог п.9.9 Правил, склад правопорушення за цією нормою в його діях відстуній.

Приймаючи до уваги ту обставину, що позивач оскаржує прийняте відповідачем рішення, що виражене у фірмі винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення, при цьому відповідачем не надано доказів, які підтверджують правомірність такого рішення, суд, керуючись принципом необхідності доведення з боку відповідача (ч.2 ст. 77 КАС України), вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 72, 77, 90, 241-256, 271, 286 КАС України, ст. ст. 121, 122, 247, 251. 280. 283 КУпАП, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Поліщука Дмитра Вадимовича щодо винесення постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 14.02.2019 року серії НК № 510597 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати, провадження по справі закрити.

Оскільки сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, судовий збір компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.М.Лєдньов