Справа № 360/990/20
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/990/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (далі відповідач), в якому позивач просив суд:

-визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у наданні щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 17 січня 2020 року;

-зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», починаючи з дня звернення за її призначенням з 17 січня 2020 року (а.с.1-3).

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що перемістилася з м. Луганськ Луганської області, до м. Сєвєродонецьк внаслідок проведення на даній території антитерористичної операції, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 53646, виданою управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 15.03.2017.

17.01.2020 року позивач звернулася із заявою про поновлення виплати щомісячної адресної допомоги, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» № 505 від 01.10.2014 року.

Листом Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради № 798/10 від 29.01.2020 було відмовлено у подовженні щомісячної адресної допомоги на наступний шестимісячний термін.

В своєму листі відповідач вказав, що 01.12.2014 позивачу разом з сином, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження було взято на облік внутрішньо переміщених осіб в УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради та надано відповідну довідку № 919011097.

Згідно довідки від 01.12.2014 для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, було призначено допомогу позивачу як працездатній непрацюючій особі, відповідно до п. 7 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 505 від 01.10.2014, із скороченням терміну призначення та зменшення сум, а ОСОБА_3 як дитині до 18 років: з 01.12.2014 по 31.01.2015 у розмірі 1326 грн в місяць, з 01.02.2015 по 31.03.2015 у розмірі 1105 грн в місяць, з 01.04.2015 по 31.05.2015 у розмірі 884 грн в місяць.

За заявами від 01.06.2015 та 02.12.2015, було подовжено щомісячну адресну допомогу лише сину позивача, а останньому не було включено до розрахунку допомоги: з 01.06.2015 по 30.11.2015 у розмірі 884 грн в місяць, з 02.12.2015 по 01.06.2016 у розмірі 884 грн в місяць.

Згідно заяви від 20.04.2016 щодо зміни складу сім`ї, а саме народилася друга дитина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , було проведено перерахунок допомоги в межах терміну дії, а саме: позивачу - як особі, що доглядає за дитиною до трьох років, а ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - як дітям до 18-ти років: з 20.04.2016 по 30.04.2016 у розмірі 1326 грн в місяць, з 01.05.2016 по 01.06.2016 у розмірі 2210 грн в місяць.

За заявами від 01.06.2016, 01.12.2016, 01.06.2017, 01.12.2017, з 01.06.2018 допомогу було подовжено позивачу як особі, що доглядає за дитиною до трьох років, а ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - як дітям до 18-ти років.

Позивач зазначив, що 18.07.2018 набрала чинності Постанова від 11.07.2018 № 548 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ». Згідно внесених змін до абзацу десятого п.3 Порядку, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

З огляду на це, за заявами від 01.12.2018, 03.06.2019, 03.12.2019 допомогу було подовжено лише малолітнім дітям, а позивача не було включено до розрахунку, а саме: з 01.12.2018 по 31.05.2019 у розмірі 2000 грн в місяць; з 03.06.2019 по 02.11.2019 у розмірі 2000 грн в місяць; з 03.12.2019 по 02.06.2020 у розмірі 2000 грн в місяць.

17.01.2020 позивач звернулася до управління із заявою щодо перерахунку допомоги через своє працевлаштування з 05.12.2019. Заяву було розглянуто, але керуючись зазначеним вище п.3 Порядку позивачу було відмовлено у поновленні щомісячної адресної допомоги ВПО як працюючій особі.

17.01.2020 позивач звернулася із заявою про відновлення щомісячної адресної допомоги у зв`язку з працевлаштуванням з 05.12.2019, однак щомісячна адресна допомога не була призначена.

Позивач вважає, що відповідачем необґрунтовано та з порушенням норм законодавства не здійснено нарахування та виплата щомісячної адресної допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» № 505 від 01.10.2014, а тому за захистом своїх прав звернулась до суду.

Відповідач позов не визнав, до відділу діловодства та обліку звернення громадян 20.03.2020 за вхідним реєстраційним номером 11023/2020 надав відзив на позовну заяву від 20.03.2020 №2505/03 (а.с.18-19), в якому заперечував проти задоволення позову.

В обґрунтування зазначив, що 01.12.2014 позивача разом з сином, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 було взято на облік внутрішньо переміщених осіб в УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради та надано відповідну довідку № 919011097.

Згідно заяв від 01.12.2014 для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, було призначено допомогу позивачу як працездатній непрацюючій особі, відповідно до п. 7 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014, із скороченням терміну призначення та зменшенням суми, а ОСОБА_6 - як дитині до 18-ти років: з 01.12.2014 по 31,05.2015 у розмірі 1326 грн в місяць; з 27.01.2015 по 31.01.2015 у розмірі 1326 грн в місяць; з 01.02.2015 по 31.03.2015 у розмірі 1105 грн в місяць; з 01.04.2015 по 31.05.2015 у розмірі 884 грн в місяць.

Згідно п.3 Порядку, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п.7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Через те, що позивач не працевлаштувалась у період призначення допомоги, не було підстав для перерахування допомоги позивачу як працюючій особі.

За заявами від 02.06.2015 та 02.12.2015 було подовжено щомісячну адресну допомогу лише сину позивача, а позивача не було включено до розрахунку допомоги: з 01.06.2015 по 30.11.2015 у розмірі 884 грн в місяць; з 02.12.2015 по 01.06.2016 у розмірі 884 грн в місяць.

Згідно заяви від 20.04.2016 щодо зміни складу сім`ї, а саме народилась друга дитина - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , було проведено перерахунок допомоги в межах терміну дії, а саме: позивачу - як особі, що доглядає за дитиною до трьох років, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - як дітям до 18-ти років: з 20.04.2016 по 30.04.2016 у розмірі 1326 грн в місяць; з 01.05.2016 по 01.06.2016 у розмірі 2210 грн в місяць.

За заявами від 01.06.2016, 01.12.2016, 01.06.2017, 01.12.2017, з 01.06.2018 допомогу було подовжено позивачу як особі, що доглядає за дитиною до трьох років, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - як дітям до 18-ти років: з 01.06.2016 по 30.11.2016 у розмірі 2210 грн в місяць; з 01.12.2016 по 31.05.2017 у розмірі 2210 грн в місяць; з 01.06.2017 по 30.11.2017 у розмірі 2210 грн в місяць; з 01.12.2017 по 31.05.2018 у розмірі 2210 грн в місяць; з 01.06.2018 по 30.11.2018 у розмірі 2442 грн в місяць.

Відповідач зазначив, що 18.07.2018 набрала чинності Постанова від 11.07.2018 № 548 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України. Згідно внесених змін до абзацу десятого п. 3 Порядку, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

З огляду на це, за заявами від 30.11.2018, 03.06.2019, 02.12.2019 допомогу було подовжено лише малолітнім дітям, а позивача не було включено до розрахунку, а саме: з 01.12.2018 по 31.05.2019 у розмірі 2000 грн в місяць; з 03.06.2019 по 02.12.2019 у розмірі 2000 грн в місяць; з 03.12.2019 по 02.06.2020 у розмірі 2000 грн в місяць.

17.01.2020, позивач звернулася до управління із заявою щодо перерахунку допомоги через своє працевлаштування з 05.12.2019. Заяву було розглянуто, але, керуючись зазначеним вище п.3 Порядку, позивачу було відмовлено у поновленні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщених осіб як працюючій особі.

На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.27-28).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (а.с.5,6) та має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15.03.2017 №53646, фактичне місце проживання/перебування як ВПО: АДРЕСА_2 (а.с.7).

Як вбачається з даних особової справи, позивач перебуває на обліку відповідача з 01.12.2014 разом з сином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.20,25-27,34,35,41,42,47).

13.04.2016 позивач народила другу дитину ОСОБА_7 (а.с.49) та 20.04.2016 звернулась до відповідача з заявою про призначення допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг зазначивши окрім себе ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.48).

Рішенням відповідача від 01.07.2016 призначено допомогу переміщеним особам на проживання, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з 20.04.2016 по 30.04.2016 у розмірі 1326,00 грн та з 01.05.2016 по 01.06.2016 у розмірі 2210,00 грн (а.с.51).

В подальшому позивач заявами від 01.06.2016, 01.12.2016, 01.06.2017, 01.12.2017, 01.06.2018 просила продовжити виплату грошової допомоги на наступний період та рішеннями відповідача така виплата продовжувалась (а.с.52,56,61,71,78,87).

За заявами від 30.11.2018, 03.06.2019, 02.12.2019 допомогу було подовжено лише малолітнім дітям, а позивача не було включено до розрахунку, у зв`язку з її не працевлаштуванням (а.с.88,94,95,101,102,108).

17.01.2020 позивач звернулась до відповідача за заявою, в якій просила перерахувати допомогу ВПО, у зв`язку з працевлаштуванням з 05.12.2019 та надала довідку за місцем роботи (а.с.109).

Як вбачається з довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, ОСОБА_1 дійсно з 05.12.2019 по теперішній час працює на посаді головного спеціаліста відділу контролю операційних процесів Управління внутрішнього аудиту Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (наказ Головного управління від 28.04.2017 №97-с), яке відповідно до наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 16.10.2014 №7 «Про тимчасову зміну місцезнаходження та деякі заходи, пов`язані з організацією роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в умовах проведення антитерористичної операції в Луганській області було переведено до м.Сєвєродонецька, вул.Шевченка, 9 (а.с.111).

Розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради розглянуто заяву ОСОБА_1 від 17.01.2020. Звернення перерахунку не підлягає згідно п.3 постанови 505 Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 (а.с.112).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

02.09.2014 прийнятий Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, що набрав чинності 15.10.2014, яким визначені тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

З метою обліку осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, якою затверджений Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік переміщених осіб (далі - Порядок № 509).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 509 довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

01.10.2014 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 505, якою затверджений Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 (тут і надалі посилання на норми Порядку наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, дітей, студентів денної форми навчання закладів вищої освіти та учнів закладів професійно-технічної освіти, які досягли 18-річного віку (до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї); для осіб з інвалідністю I групи та дітей з інвалідністю - 130 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю III групи - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї). Загальний розмір допомоги на сім`ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім`ї та не може перевищувати 3000 гривень, для сім`ї, до складу якої входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю, - 3400 гривень, для багатодітної сім`ї - 5000 гривень.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 7 Порядку № 505 якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Відповідно до абзацу другого пункту 8 Порядку № 505 уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї.

Аналіз вищезазначених норм Порядку № 505 свідчить, що грошова допомога у разі її припинення відповідно до пункту 7 цього Порядку не призначається на наступний строк (чергові шість місяців) тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5, 6 Порядку № 505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Положення Порядку № 505 не містять норми, яка б у подібних правовідносинах назавжди позбавляла права особу працездатного віку, яка працевлаштувалась та як і раніше має статус внутрішньо переміщеної особи, на отримання грошової допомоги. Також Порядком № 505 не встановлено жодного обмеження особи звернутись з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Оскільки позивач працевлаштувалася ще 05 грудня 2019 року в Головному управлінні ДПС у Луганській області, в останнє їй призначалась допомога у період з 01.06.2018 по 30.11.2018, а з заявою про перерахунок допомоги ВПО, у зв`язку із працевлаштуванням звернулась 17.01.2020, тобто після спливу наступного строку від дня припинення виплати (чергові шість місяців), тому відповідач протиправно розпорядженням від 21.02.2020 не здійснив позивачу відповідний перерахунок.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним), визнати протиправними та скасувати розпорядження відповідача від 17.01.2020, яким позивачу не здійснено перерахунок щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 17 січня 2020 року та зобов`язати відповідача призначити позивачу щомісячну адресну допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 17.01.2020 з виплатою заборгованості, що виникла за період її несплати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 840,80 грн (а.с.4).

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 17 січня 2020 року , яким ОСОБА_1 не здійснено перерахунок щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 17 січня 2020 року.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (ідентифікаційний код 24179564, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 15 Б) призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) за заявою від 17 січня 2020 року адресну допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а також виплатити заборгованість із цієї допомоги, що виникла за період її несплати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (ідентифікаційний код 24179564, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 15 Б) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова