Справа № 428/490/20
Суддя: Кордюкова Ж. І.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №428/490/20
Провадження №2-а/428/168/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області сержанта поліції Кислова Михайла Дмитровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області сержанта поліції Кислова Михайла Дмитровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 11.01.2020 року відповідачем було винесено постанову серії ДП18 №535819 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 125 та ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він керував транспортним засобом RENAULT LAGUNA, номерний знак НОМЕР_1 , який був без розпізнавального знаку держави, в якій авто зареєстровано, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким типом транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. (а), п. 2.1 (б), п. 2.1 (ґ), п. 29.1 Правил дорожнього руху. З зазначеною постановою він не згоден, оскільки відповідач не дотримався процедури винесення постанови, проігнорував вимогу перенести розгляд справи для залучення до участі в справі адвоката. Правопорушення, які він нібито скоїв, не підтверджені належними доказами. Причиною зупинки було те, що на його автомобілі відсутній розпізнавальний знак держави на реєстраційному номері його автомобіля. При цьому відповідач не мав достатніх доказів того, що на його автомобілі в порушення п. 29.1 Правил дорожнього руху був відсутній зазначений розпізнавальний знак. Відповідно до вимог ст.21.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів пред`являється при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та при складанні протоколу. В даному випадку у відповідача не було законних підстав вимагати у нього поліс.

Просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №535819 від 11.01.2020 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

23.01.2020 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач поліцейський роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області сержант поліції Кислов М.Д. надав суду відеозапис з місця події.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.п. 2.1 (а), 2.1 (б), 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Пунктом 2.4 (а) Правил дорожнього руху встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 29.1 (б) Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу, що прибуває до України з іншої країни, а також водій - громадянин України, який виїжджає за кордон, повинні мати: реєстраційний номерний знак на транспортному засобі, літери якого відповідають латинському алфавіту, а також розпізнавальний знак держави, в якій його зареєстровано.

Згідно зі ст. 125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою попередження.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

11.01.2020 року відповідачем винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №535819 за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 11.01.2020 року о 16 год. 42 хв. в м. Сєвєродонецьку по вул. Курчатова, він, керував транспортним засобом RENAULT LAGUNA, номерний знак НОМЕР_1 , без розпізнавального знаку держави, в якій авто зареєстровано, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на право керування таким типом транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. (а), п. 2.1 (б), п. 2.1 (ґ), п. 29.1 (б) Правил дорожнього руху.

Справа про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ст. 258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі - Інструкція).

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП без складання відповідного протоколу відповідає вимогам ст.ст.222, 258 КУпАП та Інструкції.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580), поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону №580, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст.75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому в оскаржуваній постанові зазначено, що до неї додається відео з боді-камери DSJ-Х30043, ВВ 00043, відео з реєстратора «XIAOMI», отже наданий відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КАС України.

Таким чином, суд приймає до уваги наданий відеозапис та вважає його належним та допустимим з огляду на вимоги КАС України.

На наданому відеозаписі зафіксовано рух автомобіля RENAULT LAGUNA, з номерним знаком НОМЕР_1 без будь-яких інших знаків. Також зафіксовано зупинку позивача поліцейським ОСОБА_2 , який висунув позивачу вимогу надати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія та поліс обов`язкового страхування. Пояснюється причина зупинки - порушення водієм п.29.1 (б) Правил дорожнього руху. Також пояснюється, що транспортний засіб мав виїхати з території України 12.01.2019 року. Знову заявляється вимога надати документи та пояснюється причина зупинки - відсутність знаку еліпсу країни реєстрації автомобіля. При цьому поліцейський знову заявляє вимогу надати документи для перевірки, на що позивач документи не надає та відповідає, що причина зупинки дивна. Поліцейський повторно вимагає у позивача надати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія та поліс обов`язкового страхування. Відповідач зазначену вимогу не виконує, каже, що причина його зупинки дивна. Поліцейські роз`яснюють та показують, який знак відсутній на автомобілі. Поліцейський вимагає у позивача надати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія та поліс обов`язкового страхування. Зафіксовано оголошення про розгляд справи поліцейським ОСОБА_2 за ч.1 ст.126 КУпАП, після чого ОСОБА_1 закриває вікно автомобіля. Відповідач роз`яснює ОСОБА_1 права, передбачені ст.ст.10, 63 Конституції України, ст.286 КУпАП, в тому числі і право користуватись правовою допомогою. Жодних клопотань від позивача, який в цей час щось роздивляється в своєму телефоні, не надходить. Оголошується розмір штрафу 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, роз`яснюється строк сплати штрафу. Після чого позивач відкрив вікно автомобіля та заявив, що йому не надали докази і він хоче скористатись правовою допомогою. Зафіксовано оголошення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП, а також ознайомлення позивача з текстом постанови та вручення йому копії постанови.

Судом був переглянутий відеозапис, зроблений і наданий позивачем, який є ідентичним тому, який надав відповідач.

Крім того, слід відзначити, що позивач ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що відносно нього розглядається справа про адміністративне правопорушення, зачинив вікно автомобіля. Зазначені дії позивача свідчать про порушення ним вимог п.1.3. Правил дорожнього руху, які зобов`язують учасників дорожнього руху бути взаємно ввічливими, а також про свідоме зловживання ним наданими йому правами з метою уникнення відповідальності за адміністративне праовпорушення.

Суд повторно наголошує, що органи Національної поліції мають право перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.09.2019 року у справі №127/19283/17.

Аналізуючи дані наданих відеозаписів, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 дійсно не виконав законну вимогу поліцейського та не надав документи, передбачені п. 2.1 Правил дорожнього руху, що свідчить про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Проте з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП, а з наданого відповідачем відеозапису встановлено, що розгляд справи відбувався щодо ОСОБА_1 за скоєння лише адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Зазначене свідчить про порушення порядку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП, що має наслідком скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №535819 від 11.01.2020 року в цій частині та закриття справи про адміністративне правопорушення за ст. 125 КУпАП.

Решта доводів позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні і повністю спростовується доказами, наданими суду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 14, 72-77, 139, 229, 241- 247, 250, 255, 286, 293, 295, 297, Перехідними положеннями КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №535819 від 11.01.2020 року в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП та закрити справу в цій частині.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в Першому апеляційному адміністративному суді через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: поліцейський роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області сержант поліції Кислов Михайло Дмитрович, місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, б. 8.

Суддя Ж. І. Кордюкова