Справа № 580/2960/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2960/19 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА-2015" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА-2015" до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.09.2019 № та № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 64 880 грн 07 коп.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є неправомірними.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 19.10.2015 ТОВ «Дельта-2015» зареєстроване Звенигородською районною державною адміністрацією Черкаської області, як юридична особа, ідентифікаційний код 40072437, види діяльності підприємства за КВЕД: "45.20 - Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів", "47.11 - Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами", "45.19 - Торгівля іншими автотранспортними засобами", "45.32 - Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів", основний вид - "46.61 - Оптова торгівля сільськогосподарськими, машинами й устаткуванням».

ТОВ «ДЕЛЬТА-2015» 26.07.2017 за митною декларацією № UA902040/2017/410873 проведено митне оформлення товару №1 « 1. Навантажувач марки MANITOU модель MLT 735 120 LSU з телескопічною стрілою, серійний номер 925485, 2013 рік випуску, бувший у використанні в комплекті з палетними вилами, дизельний об`єм 4400 см. куб., являє собою чотириколісний телескопічний підіймальний пристрій з висотою підіймання до 7 м, вантажопідйомністю до 3500 кг, колір червоний. Навантажувач не містить у своєму складі передавача або передавача та приймача. Використовується на нерівній місцевості для підйому та штабелювання вантажів. Виробник . Країна походження FR. Торговельна марка " та товару №2 "1. Навантажувач марки MANITOU модель MLT 741 120 LSU з телескопічною стрілою, серійний номер 907901, 2012 рік випуску, бувший у використанні в комплекті з палетними вилами, дизельний об`єм 4400 см. куб., являє собою чотириколісний телескопічний підіймальний пристрій з висотою підіймання до 7 м, вантажопідйомністю до 4100 кг, колір червоний. Навантажувач не містить у своєму складі передавача або передавача та приймача. Використовується на нерівній місцевості для підйому та штабелювання вантажів. Виробник . Країна походження FR. Торговельна марка " у товарній підкатегорії 8427 20 11 00 "Автонавантажувачі з вилковим захватом; інші навантажувачі, оснащені підіймальним чи вантажно-розвантажувальним обладнанням: інші навантажувачі самохідні: з висотою підіймання 1 м. або більше: штабелювані навантажувачі для нерівної місцевості з вилковим та іншим видами захвату".

Згідно з відомостями граф 43 "Код МВВ" відповідних товарів за МД від 26.07.2017 № UA902040/2017/410873, ТОВ "Дельта-2015" задекларувало митну вартість товару № 1 за резервним методом визначення митної вартості товарів, відповідно до ст. 64 Митного кодексу України; товару № 2 за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідно до ст. 58 Митного кодексу України.

Товар ввозився позивачем на митну територію України на умовах поставки FCA LT Krosnos, згідно з Інкотермс-2010, на виконання умов договору купівлі-продажу від 23.03.2017 № 180, укладеного між компанією UAB «Stаigus sprendіmai» (Lаzdiju raj. Кrosnos, K, Кrosnos sеn, Lithuania) (Продавець) та ТОВ «Дельта-2015» (Покупець), згідно з яким об`єктами договору зокрема є:

- б/у телескопічний навантажувач MANITOU 735-120 LSU, серійний номер 925485, 2013 року випуску в комплекті з палетними вилами - ціна товару 36 000, 00 євро;

- б/у телескопічний навантажувач MANITOU 741-120 LSU, серійний номер 907901, 2012 року випуску в комплекті з палетними вилами - ціна товару 32 000, 00 євро.

З метою перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування митними платежами під час митного оформлення вказаних товарів Головним управлінням ДФС у Черкаській області проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ТОВ "Дельта-2015" вимог законодавства з питань державної митної справи з окремих питань по митній декларації від 26.07.2017 № UA902040/2017/410873.

За результатами перевірки складено акт від 20.08.2019 № 296/23-00-14-0605/40072437, згідно висновків якого за позивачем встановлено порушення: підпункту а) частини першої статті 16 розділу V Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» від 16.09.2014 №1678-VII та неправомірно застосовано режим вільної торгівлі до вказаних вище навантажувачів; положень частин четвертої та п`ятої статті 280, частини першої статті 281 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI ; положень Закону України від 19.09.2013 №584-VII «Про Митний тариф України» в частині застосування розміру ставок ввізного мита за відповідними товарними підкатегоріями; положень пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI в частині визначення бази оподаткування податком на додану вартість товарів, які ввозяться на митну територію України; в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті митних платежів на загальну суму 129 760 грн 11 коп., в тому числі, ввізного мита на суму 108 133 грн 43 коп., податку на додану вартість на суму 21 626 грн 68 коп.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 04.09.2019:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з товарів ввезених на територію України товарів за податковим зобов`язанням у сумі 21 626 грн 00 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 10 813 грн 35 коп., та податкове повідомлення-рішення;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з мита на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності за податковим зобов`язанням у сумі 108 133 грн 43 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 54 066 грн 72 коп.

Не погодившись з такими рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що висновки акта перевірки є обґрунтованими і законними, а доводи позивача щодо суперечливих тверджень відповідача про недійсність наданого позивачем митному органу сертифікату спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до пункту 27 статті 4 Митного кодексу України (далі - МК) до митних платежів відноситься мито, а також податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції).

Частиною першою статті 271 МК передбачено, що мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно частини першої, другої статті 272 МК ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України.

Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Відповідно до частини першої статті 278 МК датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

За змістом частини другої статті 270 МК правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

Підпунктом "в" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (далі - ПК) передбачено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Відповідно до пункту 190.1 статті 190 ПК базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Згідно пункту 187.8 статті 187 ПК датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що у разі ввезення товару на митну територію України виникає податковий обов`язок зі сплати ввізного мита, а також податку на додану вартість у розмірі та в порядку, встановленому законом. При цьому, при визначенні бази оподаткування податку на додану вартість враховується розмір мита.

Відповідно до частини п`ятої статті 280 МК ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Митний тариф України затверджений Законом України "Про Митний тариф України" від 19.09.2013 № 584-VII (далі - Митний тариф) та є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів (стаття 1).

Допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори (частина перша статті 281 МК).

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що згідно укладених міжнародних договорів, Митним тарифом можуть встановлюватися тарифні пільги (тарифні преференції) щодо окремих категорій товарів.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 44 МК у разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Отже, для підтвердження наявності підстав застосування преференційних ставок ввізного мита, декларантом вказуються відомості про походження товару та надається відповідний сертифікат.

Частинами першою, другою статті 36 МК визначено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини сьомої статті 36 МК повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Як вірно вказав суд першої інстанції, Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода), статтею 26 Глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» якої встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі І до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва») (далі - Протокол І).

Згідно з частиною 1 статті 16 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу І Угоди, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифіката з перевезення товару EUR. 1. зразок якого наведений у Додатку Ш до цього Протоколу, як одного з таких документів.

Відповідно до частини першої статті 16 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу І Угоди, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до нього Протоколу; або (b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація <…>.

Частинами 1 та 3 статті 17 розділу V Протоколу І Угоди визначено, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера.

Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 23 розділу V цього Протоколу, експортер, який бажає одержати такий дозвіл, повинен надати митним органам усі гарантії, які вони зважатимуть необхідними для підтвердження статусу походження товарів, а також знконання всіх інших умов цього Протоколу; митні органи повинні надати затвердженому експортерові номер митного дозволу, який має бути вказаний на декларації інвойс.

Як встановлено судом першої інстанції, по товару № 2 за МД від 26.07.2017 № UA902040/2017/410873 позивачем задекларовано:

- в графах 34 "Код країни походження" цієї МД : EU (Європейський Союз);

- в графах 44 "Додаткова інформація/Подані документи/Сертифікати і дозволи" цієї МД: за кодом "0954" сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 04.05.2017 № А 094363;

- в графах 36 "Преференції" цієї МД: преференція по сплаті ввізного мита за кодом пільги "410-товари, що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу", підстава для надання пільги: абзац перший частини першої статті 29 додатка І-А "Тарифний графік України" до глави 1 розділу IV "Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею" (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної, енергії і їхніми державами-членами, ратифікованої Законом України №1678-VІІ від 16.09.2014.

Позивачем для застосування преференції по сплаті ввізного мита за кодом пільги "410-товари що ввозяться в Україну та походять з країн Європейського Союзу" для вказаних вище навантажувачів наданий сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 04.05.2017 № А 094363, виданий митними органами Литовської Республіки.

Відповідно до частин 1, 3 та 5 статті 33 «Перевірка підтверджень походження» розділу VI Протоколу І Угоди подальші, перевірки підтверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу. Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь- яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Відповідно до частини першої статті 45 МК у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, листами Черкаської митниці ДФС від 19.04.2019 № 279/7/23-70-19-01-29, від 16.05.2019 № 329/7/23-70-19-001-43 та від 20.06.2019 №422/23-70-19-01-37 відповідачем отримано інформацію та документи щодо проведення митницею перевірки (через ДФС) тарифної преференції зі сплати ввізного мита (410) по товару № 1 "навантажувач марки MANITOU модель MLT 735-120 LSU з телескопічною стрілою, серійний номер 925485, 2013 рік випуску ...", товару № 2 "навантажувач марки MANITOU модель MLT 741-120 LSU з телескопічною стрілою, серійний номер 907901, 2012 рік випуску ...", митне оформлення яких проведено ТОВ "Дельта-2015" за МД від 26.07.2017 № UA902040/2017/410873.

Так, у відповідь на запит Державної фіскальної служби України (далі - ДФС) від 04.05.2018 №7668/5/99-99-04-03-16 стосовно подальшої перевірки сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 04.05.2017 № А 094363, листом Митного Департаменту Міністерства Фінансів Литовоської Республіки (уповноважений орган Литви) від 13.03.2019 №(15.7/26)3В-2176 повідомлено про те, що розслідування, проведене у Литві показує, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 04.05.2017 № А 094363 є достовірним (дійсно видавався, є аутентичним), але тільки вживаний транспортний засіб John Deere 2004 року випуску, зазначений у сертифікаті на перевезення EUR.1 від 04.05.2017 № А 094363, є товаром відповідного походження згідно з положеннями Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної, енергії і їхніми державами-членами, ратифікованої Законом України №1678-VІІ від 16.09.2014.

Інші ж товари зазначені в сертифікаті перевезення EUR.1 від 04.05.2017 № А 094363, а саме - б/у телескопічний навантажувач MANITOU MLT 735-120 LSU, серійний номер 925485, 2013 рік, в комплекті з палетними вилами; б/у телескопічний навантажувач MANITOU MLT 741-120 LSU, серійний номер 907901, 2012 рік, в комплекті з палетними вилами - не є товарами відповідного походження згідно з положеннями вищезазначеної Угоди.

Таким чином, за результатами перевірки контролюючим органом достовірно встановлено, що сертифікат перевезення товару EUR.1 від 04.05.2017 № А 094363 є недійсним для надання режиму вільної торгівлі в рамках Угоди для спірних навантажувачів, митне оформлення яких здійснено позивачем за МД від 26.07.2017 № UA902040/2017/410873, оскільки експортер не підтвердив статус походження розглядуваних товарів, митне оформлення яких здійснено ТОВ «ДЕЛЬТА-2015» за МД від 26.07.2017 № UA902040/2017/410873, тому такий товар не може вважатися таким, що походить з ЄС з огляду до статті 2 розділу II Протоколу І Угоди.

У свою чергу, невідповідність спірного товару вимогам Угоди, позбавляє позивача застосовувати при його розмитненні пільги (тарифні преференції), встановлені Митним тарифом.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Колегія суддів наголошує, що позивачем не заперечується правильність встановлення невідповідності спірного товару вимогам Угоди для цілей застосування пільг (тарифних преференцій) щодо ставок ввізного мита. Водночас позивач наголошує на тому, що він не може нести відповідальність за дії експортера спірного товару, який і є відповідальним за видачу спірного сертифікату походження.

У світлі викладеного, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що платник податків під час вибору контрагента та укладення з ним договорів має керуватись належною обачністю, адже від цього залежить подальше фактичне виконання договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вірно відхилив посилання позивача на правові позиції Верховного Суду в інших справах щодо презумпції добросовісності платника, оскільки висновки судів у кожній конкретній справі безпосередньо залежать від фактичних обставин.

У даному випадку формальна наявність сертифікату походження товару, за видачу якого несе відповідальність експортер, не є достатньою підставою для висновку про вчинення позивачем всіх залежних від нього дій для отримання спірних преференцій. Діючи добросовісно та застосовуючи пільгові тарифи, позивач мав безсумнівно переконатися, що поставлений ним товар дійсно є товаром відповідного походження згідно з положеннями вищезазначеної Угоди, а не покладатися лише на відповідальність експортера за видачу відповідного сертифікату.

У спірних правовідносинах обов`язок з декларування, визначення і сплати мита та податку має саме позивач, а тому саме він, а не продавець товару, несе відповідальність за повноту виконання цього обов`язку.

До того ж предметом даного спору не є дії експортера товару щодо передачі позивачу того чи іншого товару, тієї чи іншої документації. У даній справі судом досліджується виключно правомірність визначення позивачем розміру ввізного мита та податку на додану вартість при декларуванні спірного товару за поданими контролюючому органу документами.

Позивач не позбавлений можливості у встановленому порядку пред`явити претензійні вимоги експортеру спірного товару у зв`язку із понесенням позивачем збитків внаслідок неправомірних дій такого експортера.

За таких обставин, відповідач, якого підтримав суд першої інстанції, дійшли вірного висновку про необґрунтованість застосування позивачем тарифних преференцій при декларуванні спірного товару.

При цьому, помилковість посилання суду першої інстанції на факт визнання позивачем факту заниження ввізного мита та податку, наведених вище висновків не спростовують.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА-2015" залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов