Справа № 480/2591/19
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2020 р. Справа № 480/2591/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Нікітас К.В.,
представника позивача - Бидюкова Д.В.,
представника відповідача - Птащука М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказів,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до командира Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправними дії командира в/ч НОМЕР_1 щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «Догани» від 18.05.2019 року за порушення правил носіння військової форми одягу;
- визнати протиправним та скасувати наказ від 21.05.2019 року №42 накладений командиром в/ч НОМЕР_1 , щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «Догани» - за безпідставне перебування на території військової частини в позаслужбовий час;
- визнати протиправним та скасувати наказ від 27.05.2019 року №43 накладений командиром в/ч НОМЕР_1 , щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «Догани» - за незадовільні показники предметів бойової підготовки під час здачі контрольно-перевірочних знань;
- визнати протиправними дії командира в/ч НОМЕР_1 щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «Догани» від 28.05.2019 року за порушення правил носіння військової форми одягу;
- визнати протиправними дії командира в/ч АЗ 95 8 щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «Суворої догани» від 28.05.2019 року за незадовільне знання обов`язків солдата;
- визнати протиправним та скасувати наказ від 28.05.2019 року, №44 накладений командиром в/ч НОМЕР_1 , щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «Суворої догани» за порушення вимог ст.ст.11,12,14,30,37,127,128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.
Ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Під час підготовчого провадження сторонами надано письмові пояснення своєї позиції по справі, докази в обґрунтування позовних вимог.
Також з урахуванням наданих сторонами доказів та пояснень, ухвалою суду було залишено без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог щодо:
- визнання протиправними дій командира в/ч НОМЕР_1 щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «Догани» від 18.05.2019 року за порушення правил носіння військової форми одягу;
- визнання протиправними дій командира в/ч НОМЕР_1 щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «Догани» від 28.05.2019 року за порушення правил носіння військової форми одягу;
- визнання протиправними дій командира в/ч НОМЕР_1 щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «Суворої догани» від 28.05.2019 року за незадовільне знання обов`язків солдата.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 31.01.2017 року наказом №14 ОСОБА_1 було зараховано у списки військової частини НОМЕР_1 на посаду оператор РПРПП.
Наказом №42 від 21.05.2019 на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани - за безпідставне перебування на території в/ч в позаслужбовий час. Із зазначеним наказом позивач не згоден виходячи із наступного.
Позивач зазначає, що службовим розслідуванням було встановлено ряд нормативно-правових актів, які порушив позивач, але жоден з них не встановлює, що є дисциплінарним проступком «безпідставне перебування на території військової частини у позаслужбовий час». При цьому позивач наголошує, що службове розслідування було проведено з порушенням процесуальних норм, а саме не враховані усі обставини, що мали значення для прийняття рішення щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Крім того, 27.05.2019 року згідно наказу №43 «Про підсумки бойової підготовки за травень та завдання щодо її проведення у червні 2019 року» на старшого солдата ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді Догани. З зазначеною доганою позивач також не погоджується, оскільки з наказом про накладення дисциплінарного стягнення позивача належним чином ознайомлено не було. Зі службової картки не можливо встановити, який саме нормативно-правовий акт позивачем був порушений та за яку саме норму закону на позивача було накладено дисциплінарне стягнення.
Також 28.05.2019 року згідно наказу №44 на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани - за порушення вимог ст. ст. 11, 12, 14, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ. По даному факту було проведено службове розслідування та встановлено, що позивач був відряджений до м. Суми до територіального управління Державного бюро розслідувань для проведення слідчих дій. Але з незалежних від нього причин йому не вдалося зустрітися з ОСОБА_3 , оскільки останній відмовився його приймати та проставляти на відрядженні відмітку про прибуття. Позивач зазначає, що виклик до Державного бюро розслідування ніяким документом не підтверджується, оскільки повістки про виклик не надходило чи іншого офіційного документа, який би зобов`язував з`явитися до Бюро не було. Позивач стверджує, що відповідачем не враховані усі обставини, що мали значення для прийняття рішення щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Відповідачі своїм правом щодо подачі відзиву на позов не скористалися.
Ухвалою суду від 15.10.2019 за участі представників сторін підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 14.11.2019 провадження у даній справі було зупинене в зв`язку із надходженням ухвали Другого апеляційного адміністративного суду про витребування справи, оскільки від позивача надійшла апеляційна скарга на ухвалу про залишення частини позовних вимог без розгляду.
В подальшому ухвалою суду в зв`язку з усуненням обставин, які були підставою для зупинення, провадження у справі поновлено та призначено судове засідання.
В судових засіданнях представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 31.01.2017 року ОСОБА_1 приходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді оператора радіопеленгатора пункту радіоперехоплення та пеленгації.
Наказом №42 від 21.05.2019 року на позивача було накладене дисціплінарне стягнення у вигляді догани за безпідставне перебування на території в/ч в позаслужбовий час (а.с. 13 15). Зазначений наказ прийнято за наслідками службового розслідування, висновки якого викладені в акті від 21.05.2019 (а.с. 172 178).
Наказом №43 від 27.05.2019 року «Про підсумки бойової підготовки за травень та завдання щодо її проведення у червні 2019 року» на старшого солдата ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с. 16 17).
Також наказом №44 від 28.05.2019 року на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани - за порушення вимог ст. ст. 11, 12, 14, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України (а.с. 18 19). Зазначений наказ було прийнято за наслідками службового розслідування, висновки якого викладено в акті від 28.05.2019 (а.с. 168 171)
Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходить з наступного.
З акту службового розслідування від 21.05.2019 суд вбачає, що з пояснень позивача встановлено, що 14.03.2019 року близько 14.10 год він звернувся до фельдшера в/ч НОМЕР_1 зі скаргами на погане самопочуття погіршенням стану здоров`я через отримання ним ударів по голові та носі 08.03.2019 року від старшого прапорщика ОСОБА_4 , але в наданні допомоги йому було відмовлено. В цей же день близько 17.15 год. позивач втратив свідомість і впав зі сходів, вдарившись головою. В подальшому приїхала карета швидкої допомоги, яка відвезла його до лікарні (центральна районна лікарня м. Глухів), де його обстежили.
За наслідками зазначеного службового розслідування відповідач дійшов висновків, що старший солдат ОСОБА_5 14.03.2019 року безпідставно залишився після завершення службового часу о 17.00 год. на території військової частини НОМЕР_1 . Цього ж дня, 14.03.2019 року, о 17.30 год., внаслідок особистої необережності, не дотримуючись в повній мірі заходів безпеки, військовослужбовець впав на сходах штабу військової частини НОМЕР_1 . В подальшому старший солдат ОСОБА_5 проходив стаціонарне лікування у медичних закладах Міністерства оборони України, але не з причини падіння, а у зв`язку із хворобами, що є в нього, доказом тому є діагнози виписних епікризів Чернігівського військового шпиталю та Національного військового медичного клінічного центру Головний Військовий Клінічний Госпіталь м. Київ. Своїми діями оператор радіопеленгатора пункту радіоперехоплення та пеленгації військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 13, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.
Суд не погоджується з такими висновками відповідача та вважає їх такими що не відповідають вимогам законодавства виходячи із наступного.
Загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ч.ч.1,4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Статут).
Статтями 5 та 6 Статуту визначено, що внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Відповідно до ст.13 Статуту, військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Згідно ст.127 Статуту, солдат (матрос) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, а також за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна.
Статтею 128 Статуту визначено, що солдат (матрос), зокрема, зобов`язаний: неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, а також додержувати правил пожежної безпеки.
В свою чергу сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначається Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 551-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), яким встановлено, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Статтею 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до ст.49 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на солдатів (матросів) (крім військовослужбовців строкової військової служби), можуть бути накладені такі стягнення: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; призначення поза чергою в наряд на роботу - до 5 нарядів; позбавлення військового звання старший солдат (старший матрос); звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.
Згідно ст.84 Дисциплінарного статуту ЗСУ, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Частиною 7 ст. 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, визначено, що Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.
Відповідно до 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Наказом Міноборони від 21.11.2017 № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України", відповідно до п. 3 Розділу ІІ якого, службове розслідування проводиться для встановлення:
- неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;
- причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;
- вини військовослужбовця;
- порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;
- причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;
- у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
З матеріалів зазначеного службового розслідування суд вбачає, що відповідач вважає неправомірними діями позивача - безпідставне залишення після завершення службового часу 14.03.2019 на території військової частини НОМЕР_1 та не дотримання заходів безпеки, внаслідок особистої необережності, що призвело до падіння на сходах штабу військової частини НОМЕР_1 .
Разом з тим, з матеріалів справи суд вбачає, що падіння позивача 14.03.2019 на сходах штабу військової частини НОМЕР_1 відбулося внаслідок поганого самопочуття останнього, що також підтверджено матеріалами службового розслідування та медичними довідками. В акті службового розслідування не зазначено в чому саме полягали неправомірні дії позивача та його вина щодо вказаного факту. Також не зазначено які саме нормативні акти було порушено позивачем тим, що він перебував на території військової частини 14.03.2019 біля 17.15 17.20. При тому, що відповідно до Розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 , кінець робочого дня - 17.00 (а.с. 180), а вказана подія відбулася о 17.15-17.20, з пояснень позивача, коли він збирався покидати територію військової частини.
Виходячи із викладеного вище суд доходить висновку, що матеріалами справи не підтверджено скоєння позивачем дисциплінарного проступку 14.03.2019 року, відтак позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування наказу від 21.05.2019 року №42 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «Догани» - за безпідставне перебування на території військової частини в позаслужбовий час, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів №43 від 27.05.2019 року та №44 від 28.05.2019, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного.
З матеріалів справи суд вбачає, що наказом №43 «Про підсумки бойової підготовки за травень та завдання щодо її проведення у червні 2019 року» від 27.05.2019 року за незадовільні показники з предметів бойової підготовки під час проведення контрольно перевірочних занять за травень 2019 року оголошено догану, зокрема старшому солдату ОСОБА_1 (а.с. 16 17). План контрольно - перевірочних занять у військовій частині НОМЕР_1 за травень 2019 навчальний рік був затверджений командиром військової частини 20.05.2019 року (а.с. 103). Із відомості результатів здачі контрольно - перевірочних занять за травень 2019 особовим складом військової частини НОМЕР_1 , суд вбачає, що позивач за результатами вказаних занять отримав загальну оцінку 2, зокрема: спеціальна підготовка - 3; розвідувальна підготовка 2; технічна підготовка 4; військова підготовка 3; тактична підготовка 2; національно патріотична підготовка 3; вогнева підготовка 3; стройова підготовка 2; фізична підготовка 2.
Суд зазначає, що відповідно ст. 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців зокрема, обов`язок постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Згідно ст.128 Статуту, солдат (матрос), зокрема, зобов`язаний сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; повсякденно загартовувати себе, вдосконалювати свою фізичну підготовку; постійно бути за формою та охайно одягненим, додержувати правил особистої та громадської гігієни; досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою. Статтею 210 Статуту визначено, що бойова підготовка є основним елементом повсякденної діяльності військовослужбовців у мирний час.
Відповідно до ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 3 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна досягається, зокрема, шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.
Згідно ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Відповідно до ст.45 Дисциплінарного статуту ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Враховуючи низькі показники позивача за результатами здачі контрольно - перевірочних занять за травень 2019, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 неналежним чином були виконані обов`язки, передбачені ст. ст. 11, 128, 210 Статуту та ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, що в свою чергу є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Відтак суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.
Також з матеріалів справи суд вбачає, що наказом №44 від 28.05.2019 року на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді Суворої догани - за порушення вимог ст. ст. 11, 12, 14, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.
Зазначений наказ прийнято за результатами службового розслідування, які відображені у акті від 28.05.2019 (а.с. 168 171).
В акті службового розслідування зазначено, що відповідно до листа територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, від 20.05.2019 року № 6418/02-2 за підписом другого слідчого відділу Р.Міщенко з метою здійснення неупередженого розслідування та для проведення слідчих дій у м. Суми на 10.00 год. 20.05.2019 року був викликаний військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.05.2019 року № 107 оператор радіопеленгатора пункту радіоперехоплення та пеленгації військової частини старший солдат ОСОБА_1 20.05.2019 року вибув у відрядження до територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Суми для проведення слідчих дій. Для відрядження ОСОБА_6 було виписане посвідчення про відрядження від 20.09.2019 року № 89, на зворотній стороні якого проставлена відмітка з датою вибуття у відрядження - 20.05.2019 року. Відповідно до книги обліку проведення інструктажів особового складу, що вибуває з військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_5 перед вибуттям у відрядження 20.05.2019 року був проінструктований начальником штабу - першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_7 , про що стоять відповідні підписи у вказаному журналі (особи, яка отримала інструктаж та особи, яка проводила інструктаж). З пояснення старшого солдата ОСОБА_1 встановлено, що 20.05.2019 року він був відряджений у м. Суми для проведення слідчих дій і зустрічі з ОСОБА_3 . Коли військовослужбовець прибув до м. Суми він разом зі своїм адвокатом (прізвище, ім`я по батькові та контактні дані військовослужбовець не вказав) зв`язались з ОСОБА_8 у призначений час близько 14.00 год. (відповідно до виклику слідчого зустріч була призначена на 10.00 год., тобто із запізненням на 4 години від призначеного часу). З пояснення військовослужбовця, ОСОБА_3 відмовився з ними спілкуватись та переніс зустріч на 18.00 год. Старший солдат ОСОБА_1 прочекав ОСОБА_9 близько 5 годин, але зустрітись з військовослужбовцем та його адвокатом він не захотів та відмовився у посвідченні про відрядження проставити дату і печатку про прибуття. Оскільки виїхати з м. Суми до м. Глухова не було вже чим, старшому солдату ОСОБА_1 довелося ночувати у м.Суми.
21.05.2019року ОСОБА_1 зателефонував начальник в/ч ОСОБА_2 та наказав зустрітися з ОСОБА_3 , але позивач повідомив, що нехай останній викликає повісткою, оскільки він сам не піде до ОСОБА_3 , а у адвоката в зазначений день не має часу.
Факт перебування у м. Суми старший солдат ОСОБА_1 підтверджує проїзними квитками і квитанцією про проживання у готелі. Також в акті службового розслідування зазначено, що позивач прибув до військової частини 21.05.2019 та приступив до виконання службових обов`язків.
За результатами службового розслідування відповідач дійшов висновків, що оператор радіопеленгатора пункту радіоперехоплення та пеленгації військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 не з`явився до Державного бюро розслідувань м. Суми для надання пояснень по справі слідчому слідчого відділення ОСОБА_3 і повернувся з відрядження до місця проходження військової служби без відміток у посвідченні про відрядження про прибуття та вибуття з вказаної організації, що свідчить про неналежне виконання обов`язків та невиконання ним розпорядження (наказу) командира військової частини НОМЕР_1 .
Суд зазначає, що статтею 28 Статуту визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Відповідно до ст. 30 Статуту, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Статтями 35 37 Статуту визначено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення. Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень. За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом. Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.05.2019 року № 107 оператор радіопеленгатора пункту радіоперехоплення та пеленгації військової частини старший солдат ОСОБА_1 20.05.2019 року направлений у відрядження до територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Суми для проведення слідчих дій.
Зазначений наказ позивачем не оскаржувався, відтак є чинним та обов`язковим для виконання позивачем. Будьякі докази щодо незгоди позивача із даним наказом чи неможливістю його виконати в матеріалах справи відсутні.
Також відсутні докази того, що відповідно до вимог ст.37 Статуту, позивач, знаходячись вже у відрядженні, негайно доповів командиру, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі.
Крім того, на запит суду, слідчий Другого слідчого відділення ТУ Державного бюро розслідувань Міщенко Р.В. повідомив, що 20.05.2019 старший солдат ОСОБА_1 для проведення слідчих дій не з`являвся (а.с. 184).
Таким чином, судом встановлено, що позивач в порушення ст. ст. 28, 30, 35 37, 128 Статуту не виконав наказ командира військової частини, що є дисциплінарним проступком. Відтак суд доходить висновку про наявність підстав у командира військової частини НОМЕР_1 для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Отже, суд доходить висновку, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду відповідно до наказів №43 від 27.05.2019 та №44 від 28.05.2019 року, відповідачем в повній мірі враховані характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
При цьому посилання позивача про те, що його несвоєчасно було ознайомлено із оскаржуваним наказами та перед накладенням стягнень не проведено бесіду, суд вважає безпідставним, оскільки вказані обставини не спростовують фактів вчинення позивачем дисциплінарних проступків.
В зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказів задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ від 21.05.2019 року № 42 щодо накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «Догани».
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.03.2020 року.

Суддя В.О. Павлічек