Справа № 156/50/20
Суддя: Нєвєров І. М.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №156/50/20
Номер провадження 2-а/156/7/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Нєвєрова І. М..

за участю: секретаря судових засідань Салатюк Г. В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іваничі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харциз Олександра Анатолійовича поліцейського взводу № 2 роти № 2 БПП в с. Чайки Київської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Харциз О.А. поліцейського взводу № 2 роти № 2 БПП в с. Чайки Київської області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідачем 08 січня 2020 року відносно нього винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП згідно якої вказав, що 08 січня 2020 року о 22 год. 53 хв. на 29 км. Автодороги М-07 в напрямку м. Києва здійснив автомобілем «Scania Schmitz» проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 е ПДР України. Вказує, що він дійсно проїжджав регульоване перехрестя, однак рух транспортним засобом здійснював на дозволений (зелений) сигнал світлофора. Через габарити транспортного засобу Skania, який з причепом завдовжки становить понад 20 м. не заперечує про можливість закінчення проїзду перехрестя вже на заборонений сигнал світлофора. Оскільки він в`їхав на перехрестя при дозволеному (зеленому) сигналі світлофора, а згідно п. 16.8 ПДР України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Однак його пояснень інспектор до уваги не взяв та виніс оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вказану постанову вважає незаконною, складену з грубим порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи, а тому просить скасувати вказану постанову про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 15 січня 2020 року по даній справі відкрито провадження, справу призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від його представника Поліщука М.В. надійшов відзив на позовну заяву із зазначенням у ньому заперечень щодо позовних вимог та просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП 18 № 463956 від 08 січня 2020 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Scania Schmitz» д.н.з НОМЕР_1 на 29 км. автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель в напрямку м. Києва здійснив рух перехрестя на червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 е ПДР України. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 425 грн. (а.с.3).

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них; порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності встановлюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За нормою ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідальність водія транспортного засобу за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає за порушення правил проїзду перехресть, проїзд на заборонений сигнал світлофора.

Як вбачається із позовної заяви позивач не вчиняв вказаного правопорушення оскільки проїзд перехрестя здійснював на дозволений сигнал світлофора, однак не заперечує що при виїзді із перехрестя міг спрацювати вже заборонений сигнал світлофора, оскільки він керував великогабаритним транспортним засобом довжина якого становить понад 20 м.

Пунктом 16.8 ПДР України передбачено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вказані норми закону дають суду підстави вважати, що особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності лише за адміністративне правопорушення яке вона вчинила. Притягнення особи до відповідальності за порушення, яке вона не вчиняла заборонено законодавством.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" у постанові, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також поясненнями свідків, висновки експерта, речові доказі що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, у вищезазначеній постанові відповідачем не зазначено будь-яких доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не наведено оцінки доказів. Разом з тим, долучений до відзиву на позовну заяву DVD диск з записами нагрудної камери не стверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також і на судовий розгляд відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували, що Тимощук С.М. порушив вимоги ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні безперечні докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували вчинення позивачем правопорушення та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, тому суд прийшов до висновку, що постанова є не законною і підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харциз Олександра Анатолійовича поліцейського взводу № 2 роти № 2 БПП в с. Чайки Київської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП 18 № 463956 від 08 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425,00 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Нєвєров