Справа № 243/1337/20
Суддя: Дюміна Н. О.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №243/1337/20
Номер провадження №2-а/243/32/2020
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«23» березня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дюміної Н.О.

при секретарі Ревва Е.Г., Гакало Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську Департаменту патрульної поліції Національної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

12 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську Департаменту патрульної поліції Національної поліції в Донецькій області в особі сержанта поліції Баклагіної Римми Георгіївни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно постанови серії ЕАК № 2059595 від 02 лютого 2020 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. 02.02.2020 року, він рухався на власному транспорті державний номер НОМЕР_1 по місту Краматорську Донецької області. О 21:20 був зупинений патрульним поліцейським Баклагіною Р. Г. біля магазина «СТРОЙМАГ» по вулиці О.Тихого м. Краматорськ. На його питання, що трапилося поліцейський інспектор не пред`являючи службового посвідчення і не зазначивши, що розмова фіксується відеозйомкою, відповіла: «Ви порушили правила дорожнього руху, а саме проїхали на жовтий сигнал світлофору». Далі патрульний приніс мобільний телефон і зазначив, що на ньому видно правопорушення. На відео він, не побачив номер авто, ні того хто був за кермом, не побачив свого авто взагалі, з огляду на викладене вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕAK № 2059595 від 02 лютого 2020 року, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутністю, позов просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач поліцейський взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та м. Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції сержант поліції Баклагіна Р.Г., у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, крім того надіслала на адресу суду відзив в якому заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що правопорушення було зафіксоване на камеру поліцейського, тому просила постанову ЕAK № 2059595 від 02 лютого 2020 року залишити без змін.

До відзиву відповідачем додано відеозапис, який вівся під час скоєння правопорушення, так і щоразу при спробі розглянути адміністративний матеріал.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши покази свідків, оглянувши наданий відеозапис, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 статті 268 КУпАП - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що 02 лютого 2020 року поліцейським взводу №1 роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та м. Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції сержант поліції Баклагіною Р.Г. було винесено постанову серії ЕAK № 2059595 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень ( а.с. 8).

Відповідно до постанови вбачається, що позивач 02.02.2020 року о 21 год. 27 хв. позивач рухався в м. Краматорськ вул. О.Тихого 1А водій ОСОБА_1 проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору. Відеозапис проводився на відеореєстратор 70mai та персональний Bodycam ан 00009, чим порушив п. 8.7.3 ПДР України.

Положення частини 2 статті 122 КУпАП передбачають відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

В п. 8.7.3 г. ПДР України визначено, що сигнали світлофора мають такі значення, жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати, зокрема при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Ст. 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пленум Верховного Суду України у свої постанові № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП та, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення. При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації або без належного підтвердження, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 30 травня 2018 р. у справі справа №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

Отже, відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, не може вважатися належним доказом по даній справі про адміністративне правопорушення.

Судом не встановлено обставин, які б достеменно підтверджували вчинення позивачем порушення вимог п. 8.7.3.г. ПДР України.

Крім того, суд зазначає, що належних доказів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за 2 ст.122 КУпАП під час розгляду справи відповідачем, в порушення вимог ч. 2 ст.77 КАС України, суду не надано. Сам факт правопорушення позивачем правил дорожнього руху, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Так, на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, відповідачем надано відеозапис з відеореєстратору 70mai та персонального Bodycam ан 00009, які не містять інформації саме про вчинення позивачем порушення вимог п. 8.7.3.г ПДР України. З наданого відеозапису вбачається, що 02 лютого 2020 року працівниками поліції здійснювалося патрулювання із відеофіксацією дорожньої обстановки зі службового автомобіля. При цьому на відеозаписі зображено перехрестя, на одній дорозі стояла саме машина патрульної поліції, а по іншій дорозі рухалася інша машина. На відео зафіксовано рух автомобіля, а саме даний автомобіль проїхав перехрестя. Однак де саме, та який горів сигнал світлофора для автомобілю, який перетинав перехрестя, по напрямку його руху на відео не зафіксовано. Не можливо встановити скільки взагалі сигнальних огнів встановлено на світлофорі, і чи наявний жовтий сигнал. В полі зору поліцейських дійсно знаходиться світлофор, який змінює колір, в напрямку руху самих поліцейських, однак як саме відноситься вказаний світлофор до того, який регулює рух напрямку позивача, доказів не надано. Відповідачем на підтвердження синхронності роботи двох вказаних світлофорів не надано суду копії циклограми світлофорного об`єкту по вул. О.Тихого в м.Краматорськ. Крім того, варто зазначити, що по відеозапису видно, що велася відеозйомка у нічний час, на вулиці йшов дощ, на відеозаписі відблискують всі сигнали сфітлофорів. Крім того з наданого відеозапису не зрозуміло, який саме автомобіль перетнув перехрестя. Його колір, марку, номерний знак встановити неможливо. Дійсно службовий автомобіль працівників поліції одразу розпочав переслідування автомобіля, який перетнув перехрестя, проте, автомобіль був втрачений з зони фіксації відео реєстратора, видимість на вулиці була дуже погано, у зв`язку з темною порою доби та сильним дощем. Доказів того, що саме автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 02 лютого 2020 року о 21 год. 20 хв. у м. Краматорськ Донецької області по вулиці О.Тихого здійснив проїзд перехрестя на забороняючий «жовтий» сигнал світлофора - суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення, а інформація з відеокамери може оцінюватися як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Однак, з оглянутих в судовому засіданні матеріалів відеозйомки вбачається, що на наданому відповідачем диску DVD-R не зафіксовано вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Зважаючи на вищевказане, суд вважає, що відеозапис, наданий відповідачем не є достатнім та належним доказом у справі, оскільки на останньому взагалі не зафіксовано відомостей про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відтак, ні під час складання постанови, ні в судовому засіданні відповідачем не надано доказів щодо того, що позивач 02 лютого 2020 року о 21 год. 27 хв. керував транспортним засобом ВАЗ 21104 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на перехресті по вул. О.Тихого у м. Краматорську, та порушив п.8.7.3.г ПДР.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3ст.122 КУпАП є не доведеним.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне постанову скасувати та справу закрити, а тому вимоги позову підлягають задоволенню.

На підставі ст. 139 КАС України у зв`язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 5-10, 14, 77, 139, 242-246, 250, 295, 297, 286 КАС України, ст.ст. 7, 245, 246, 247, 251, 254, 258, 279 КУпАП, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську Департаменту патрульної поліції Національної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕAK № 2059595 від 02 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП, - закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першому апеляційному адміністративному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О.Дюміна