Справа № 540/170/20
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/170/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Обласної комісії з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Херсонській обласній державній адміністрації, третя особа - Департамент соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення про відмов у заміні діючого посвідчення категорії 1 на посвідчення нового зразка,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Обласної комісії з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Херсонській обласній державній адміністрації (далі - відповідач), третя особа - Департамент соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації (далі - третя особа) у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Херсонській обласній державній адміністрації від 11.12.2019 року, відповідно до протоколу №9 про відмову у заміні діючого посвідчення категорії 1 на посвідчення нового зразка; стягнути з Херсонської обласної державної адміністрації 25000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки у період з 03.05.1986 р. по 17.05.1986 р. направлявся у відрядження в.сНово-Шепилічі та с.Зимовище Чорнобильського району Київської області для надання допомоги по перевезенню сільськогосподарських тварин з місць радіоактивного забруднення. 24.08.1992 р. на засіданні обласної комісії Херсонської обласної державної адміністрації по вирішенню спірних питань, пов`язаних із визначенням статусу і соціального захисту громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_1 визначено2 категорію ліквідатора. Згідно експертного висновку від 07.10.2011 р. № 12199 встановлено, що захворювання наявне у позивача пов`язано з наслідками аварії на ЧАЕС. Згідно акту МСЕК від 28.02.2012 р. №007038, яким підтверджено що позивач втратив 50% професійної працездатності у зв`язку з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, встановлено 3 групу інвалідності на строк безстроково. 21.03.2018 р. ОСОБА_1 було видано безстрокове посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

На підставі постанови КМУ № 551 від 11.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до комісії з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи для заміни посвідчення на посвідчення нового зразка. Однак, у заміні посвідчення було відмовлено, у зв`язку з не підтвердженням статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Крім того, зазначає, що відповідач протиправними та свавільними діями заподіяв моральну шкоду, яка виявляється у психічному напруженні у зв`язку з безпідставним позбавленням статусу ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС, розчарування в діяльності уповноважених службових осіб органів державного управління та додаткове психічне напруження, викликане упередженим, формальним та зверхнім ставленням.

Зазначену відмову позивач вважає протиправною, та задля забезпечення ефективного поновлення порушеного права просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою від 24.01.2020 р. у справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У своїх відзивах відповідач та третя особа не погоджуються з вимогами позивача, з огляду на наступне. У 2019 році на виконання вимог постанови КМУ №551, з метою своєчасної підготовки особової справи позивача для розгляду обласною комісією з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Херсонській державній адміністрації, враховуючи відсутність у заявника підтверджуючих первинних кадрових, фінансових документів за 1986 рік щодо безпосередньої його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, Департаментом було зроблено запити до органів Пенсійного фонду України, Архівного сектору Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області та ТОВ «Агрофірма «Рубежівська». У відповіді від 18.07.2019 р. №10 зазначено, в архіві ТОВ «Агрофірма «Рубежівська» на даний час відсутні будь які документи радгоспу «Рубежівський», що підтверджують участь ОСОБА_1 в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У зв`язку із зазначеним, на засіданні обласної комісії з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивачу було відмовлено у заміні діючого посвідчення категорії 1 на посвідчення нового зразка у зв`язку з не підтвердженням статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Також відповідач зазначає, що позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, не зазначив за яких обставин чи якими діями відповідача йому заподіяні моральні чи фізичні страждання. У зв`язку із зазначеним, просить повністю відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 працював заступником директора в радгоспі «Рубежівський» Києво-Святошинського району, з 3.05.1986 р. по 17.05.1986 р. згідно розпорядження Цивільної оборони Києво-Святошинського району був відряджений в Чорнобильську зону с.Ново-Шепелічі та с. Зимове для вивезення сільськогосподарських тварин.

На підставі довідки радгоспу «Рубежівський» від 15.06.1992 р. №126, рішенням засідання обласної комісії по вирішенню спірних питань, пов`язаних із визначенням статусу та соціального захисту громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 24.08.1992 р., ОСОБА_1 визначено 2 категорію ліквідатора.

Згідно експертного висновку від 07.10.2011р. № 12199 встановлено, що захворювання наявні у позивача пов`язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

28.02.2012 р. ОСОБА_1 було видано виписку з акта огляду МСЕК, яка підтверджує встановлення 3 групи інвалідності безстроково. Позивач є інвалідом 3 групи у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

21.03.2018р. позивачу було видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії НОМЕР_1 . Згідно вкладки до посвідчення ОСОБА_1 - учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС - безстроково.

На підставі постанови КМУ № 551 від 11.07.2018 року ОСОБА_1 12.04.2019р. звернувся до Департаменту соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації для заміни існуючого посвідчення.

На засіданні обласної комісії з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Херсонській обласній державній адміністрації від 11.12.2019 року, прийняте рішення, оформлене протоколом № 9, про відмову ОСОБА_1 у заміні діючого посвідчення категорії 1 на посвідчення нового зразка, у зв`язку з не підтвердженням статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки документи з його особової справи не відповідають вимогам Постанови КМУ від 11.07.2018 р. «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категорія громадян», а саме: відсутність кадрової та фінансової документації за 1986 рік, що підтверджують участь ОСОБА_1 у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та є підставою для довідки радгоспу «Рубежівський» від 15.06.1992 р. №126.

Не погодившись із зазначеною відмовою позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Статтею 3 Конституції України визначено - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення є Закон України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ).

Чорнобильська катастрофа торкнулася долі мільйонів людей. У багатьох регіонах, на величезних територіях виникли нові соціальні та економічні умови. Україну оголошено зоною екологічного лиха. Створення системи надійного захисту людей від наслідків Чорнобильської катастрофи потребує залучення значних фінансових, матеріальних та наукових ресурсів.

Відповідно до ст.1 Закону №796-XII він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах, зокрема:

пріоритету життя та здоров`я людей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, повної відповідальності держави за створення безпечних і нешкідливих умов праці;

соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

використання економічних методів поліпшення життя шляхом проведення політики пільгового оподаткування громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та їх об`єднань.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 9 Закону № 796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Згідно зі статтею 10 Закону № 796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Так, до категорії 1 відноситься особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Частиною першою статті 15 Закону № 796-ХІІ передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування (частина четверта статті 15 Закону № 796-ХІІ).

Згідно із абзацом першим частини першої статті 65 Закону № 796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом (частина третя статті 65 Закону № 796-ХІІ).

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (абзац другий частини четвертої статті 65 Закону № 796-ХІІ).

Як встановлено судом, позивачу 21.03.2018 р. видане посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. До посвідчення видана вкладка від 21.03.2018р., яка є безстроковою. Позивач є інвалідом 3 групи у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з Чорнобильською катастрофою.

Вказане посвідчення видане на підставі та за зразками, затвердженими чинними на той час постановами Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. № 501 «Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», від 20 січня 1997 р. № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018р. №551 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян за №551 (далі-Порядок №551), відповідно до якого затверджені нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікунам дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно з додатками 1-14.

Цей Порядок визначає процедуру видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Пунктом 2 Порядку №551 визначено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» іншими актами законодавства.

Відповідно до п.3 Порядку №551 особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, видаються посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році" (категорія 1) серії А синього кольору.

Особам з інвалідністю видаються посвідчення категорії 1 із зазначенням групи інвалідності та строку, на який установлено інвалідність.

У разі установлення групи інвалідності довічно на правій внутрішній стороні посвідчення робиться запис «Безстроково».

Відповідно до положень п.11 Порядку №551 посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Посвідчення видаються, зокрема, особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018р. №551 зобов`язано Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські державні адміністрації, зокрема, провести до 1 січня 2021 р. заміну посвідчень у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1).

Судом встановлено, та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 встановлена 3 група інвалідності, захворювання пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджується випискою з акта МСЕК №007038 та експертним висновком Головного управління охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 07.10.2011 р. №12199.

Згідно п.11 Порядку №551 рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Як зазначалось вище, рішенням обласної комісії з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Херсонській обласній державній адміністрації, за результатами розгляду особової справи відмовлено ОСОБА_1 у заміні діючого посвідчення категорії 1 у зв`язку з не відповідністю документів вимогам постанови КМУ від 11.07.2018р. №551, а саме відсутність кадрових та фінансових документів за 1986 рік, що підтверджують участь ОСОБА_1 у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та є підставою для виданої радгоспом «Рубежівський» довідки від 15.06.1992 р. №126.

Однак, суд зазначає, що вказана позиція відповідача є безпідставною, оскільки позивач є особою з інвалідністю з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, якій встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою і відноситься до першої категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій.

З аналізу вищезазначених норм, слідує, що посвідчення позивачу має бути видане на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою, яка наявна в матеріалах справи, та не заперечується відповідачем.

Натомість обласною комісією з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Херсонській обласній державній адміністрації застосована норма Порядку №551, яка встановлює порядок видачі посвідчень особам, віднесеним до 2 категорії, яка вимагає наявності довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби).

Таким чином, відповідачем застосовані норми Порядку, які стосуються осіб, до числа яких позивач не відноситься.

У зв`язку із зазначеним, суд дійшов висновку про протиправність та необґрунтованість оскарженого рішення обласної комісії з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Херсонській обласній державній адміністрації від 11.12.2019 р., яке оформлено протоколом № 9, а відтак підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивачу, суд зазначає наступне.

Обгрунтовуючи підстави для стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що відповідач протиправними та свавільними діями заподіяв йому моральну шкоду, яка виявляється у психічному напруженні у зв`язку з безпідставним позбавленням статусу ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС, розчаруванні в діяльності уповноважених службових осіб органів державного управління та додатковому психічнеому напруженні, викликаному упередженим, формальним та зверхнім ставленням.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову в частині стягнення відшкодування моральної шкоди, зазначив, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди підлягає з`ясуванню факт заподіяння позивачеві моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Вказує, що позивач не надав жодних переконливих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди. Наголошує, що ч.3 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, при цьому розмір грошового відшкодування визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації. При цьому під час визначення розміру відшкодування враховується вимоги розумності та справедливості.

Надаючи оцінку позиціям сторін, суд враховує наступні правові норми.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 5 ст. 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначені Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

В контексті зазначеного суд вважає за необхідне звернути увагу на приписи частини 1 статті 6 КАС України, за якими суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

При цьому, частина 2 ст. 6 КАС України передбачає, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі "Недайборщ проти Російської Федерації" (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року зокрема зазначив: 37. Суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс (в числі багатьох прикладів, рішення від 15 жовтня 2009 у справі "Антипенко проти Російської Федерації" (Antipenkov v. Russia), скарга № 33470/03, § 82; Постанова Європейського Суду від 14 лютого 2008 у справі "Пшеничний проти Російської Федерації" (Pshenichnyy v. Russia), скарга № 30422 / 03, § 35 1; рішення у справі "Гарабаев проти Російської Федерації (Garabayev v. Russia), скарга № 38411/02, § 113, ECHR 2007-VII (витяги) 2 а також Постанова Європейського Суду від 1 червня 2006 р .) у справі "Грідін проти Російської Федерації" (Gridin v. Russia), скарга № 4171/04, § 20 березня).

З огляду на вказану практику Європейського Суду з прав людини, заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Оскільки суд прийшов до висновку про визнання протиправним та скасування рішення відповідача щодо відмови у заміні діючого посвідчення категорії 1 на посвідчення нового зразка, визнавши тим самим порушення відповідачем права ОСОБА_1 на отримання посвідчення особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та, як результат на отримання пільг, передбачених чинним законодавством, суд вважає, що позивач зазнав моральних страждань та має право на отримання відшкодування моральної шкоди, яку суд оцінює у 3000 грн.

Суд звертає увагу, що позивач просить стягнути суму заподіяної моральної шкоди з Херсонської обласної державної адміністрації. Судом встановлено, що до основних завдань Департаменту соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації віднесено організація та координування роботи, пов`язаної з визначенням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Оскільки судом визнано протиправною відмову у заміні посвідчення категорії 1, моральну шкоду слід стягнути саме з Департаменту соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації, який є структурним підрозділом Херсонської обласної державної адміністрації та є юридичною особою публічного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення, натомість позивачем надано достатньо належних доказів на підтвердження протиправності рішення відповідача.

Разом з тим, суд звертає увагу, що ч.2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач, при зверненні до суду просив захистити його права шляхом визнання протиправним та скасування рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Херсонській обласній державній адміністрації від 11.12.2019 року, відповідно до протоколу №9 про відмову у заміні діючого посвідчення категорії 1 на посвідчення нового зразка.

За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення КСУ від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 та від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільств і держави.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням зазначеного та з метою забезпечити ефективний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути питання заміни посвідчення ОСОБА_1 на посвідчення нового зразка, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, в редакції зі змінами, запропонованими судом, та, як наслідок, до необхідності їх задоволення шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача щодо відмови у заміні діючого посвідчення категорії 1 на посвідчення нового зразка та зобов`язання повторно розглянути питання заміни посвідчення ОСОБА_1 на посвідчення нового зразка, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З огляду на зазначене питання розподілу судових витрат суд не вирішує.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення обласної комісії з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Херсонській обласній державній адміністрації від 11 грудня 2019 року, яке оформлено протоколом № 9 в частині відмови ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) у заміні діючого посвідчення категорії 1 на посвідчення нового зразка.

Зобов`язати обласну комісію з розгляду питань щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Херсонській обласній державній адміністрації повторно розглянути питання заміни посвідчення категорії 1 серії А № 444050 від 21 березня 2018 року, виданого ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на посвідчення нового зразка, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації (; 73000, м. Херсон, вул.К.Маркса,13-а) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 3000,00 (три тисячі) грн. у якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.М. Морська

кат. 112030300