Справа № 520/747/2020
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 березня 2020 р. № 520/747/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУНОМЕР_2 ) до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (вул. Ак. Богомольця, буд. 10,м. Київ,01601, ) про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо невиплати грошового забезпечення в день звільнення 25.01.2019 ОСОБА_1 сум, що належать йому від Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

- визнати протиправними дії та бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо невиплати на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, за період з 25.01.2019 по 08.11.2019.

- стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, за період; з 25.01.2019 по 08.11.2019.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу пов`язану з підготовкою справи до розгляду в суді, у розмірі 3200 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем всупереч вимог чинного законодавства не було своєчасно проведено розрахунок при звільненні, а саме не виплачено надбавку за службу в умовах режимних обмежень за період проходження служби в УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України. З огляду на що, позивач має право на виплату середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, за період з 25.01.2019 по 08.11.2019.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що відповідачем внаслідок механічної помилки при введенні бухгалтерських даних не було нараховано спірну надбавку. Крім того, відповідач посилався на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні не є заробітною платою, а відтак для його стягнення встановлюється загальний строк, передбачений КАС України у 6 місяців.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

З 07.11.2015 наказом голови Національної поліції України № 170 о/с від 11.11.2015 ОСОБА_1 (далі-Позивач) було прийнято на службу в управління захисту економіки в Харківській області ДЗЕ Національної поліції України (далі - УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України) на посаду оперуповноваженого відділу, та було присвоєно спеціальне звання «старший лейтенант поліції».

В подальшому Позивач проходив службу на різних посадах УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України (наказ від 21.03.2017 № 111 о/с, наказ від 17.07.2017 N 169 о/с ).

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі - ДЗЕ НП України) від 17.01.2019 N 13 о/с Позивача було звільнено з посади оперуповноваженого відділу N 5 (м. Лозова) УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України за п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» з 25.01.2019.

З метою з`ясування нарахувань та виплат, які передбачені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 під час проходження служби в УЗЕ в Харківській області ДЗЕ Національної поліції України, Позивачем направлено запит до ДЗЕ Національної поліції України щодо надання інформації про грошове забезпечення, яке він отримував щомісяця за весь час проходження служби в УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України.

12.09.2019 між позивачем та адвокатом Полторапавловим Максимом Геннадійовичем укладено договір про надання правової допомоги.

При досліджені розрахункових листів наданих Департаментом захисту економіки НП України листом від 19.09.2019 № 132 вбачається відсутність нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення - надбавки за службу в умовах режимних обмежень за період проходження служби в УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України.

З метою досудового врегулювання та поновлення порушених трудових прав позивача, адвокатом Полторапавловим М.Г. направлено клопотання до ДЗЕ НП України від 22.10.2019 щодо підготування та видання наказу, згідно якого здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення - надбавку за службу в умовах режимних обмежень за період проходження служби в УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України, нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 25.01.2019 по час здійснення виплати.

08.11.2019 на зарплатну картку Приват Банк відкриту на ім`я Позивача надійшло 300 грн. 35 коп. від Департаменту захисту економіки Національної поліції України, де в призначенні платежу було зазначено: Заробітна плата.

13.11.2019 адвокатом Полторапавловим М.Г. на адресу ДЗЕ НП України направлено адвокатський запит з проханням надати наступні документі, а саме:

- Надати завірені належним чином копії документів щодо нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірі 300.35 грн.;

- Надати завірені належним чином копії документів, що стали підставою для нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 звільненому 25.01.2019 з посади оперуповноваженого міжрайонного відділу № 5 (м. Лозова) УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України;

- Надати завірені належним чином копії документів, які унеможливлювали здійснення нарахування та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 в день звільнення 25.01.2019;

Листом від 19.11.2019 за № 182аз ДЗЕ НП України повідомив наступне, а саме:

"Згідно Вашого клопотання від 22 жовтня 2019 року б/н щодо виплати грошового забезпечення (надбавку за службу в режимних обмежень) було переглянуто грошове забезпечення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та донараховано надбавку за службу в режимних обмежень за період 13 грудня по 31 грудня 2018 року, встановлену наказом від 20 грудня 2018 № 330 о/с на період з 13 грудня 2018 по 25 січня 2019 року."

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 43 Конституції України, гарантовано право на своєчасне одержання винагороди за працю.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30.06.1961, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Статтею 12 Конвенції установлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.

Водночас питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов`язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема. Законом України від 02.07.2015 року № 580Л/Ш «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580Л/ТІІ).

Приписами ст.77 вказаного Закону врегульовано питання звільнення зі служби в поліції.

Грошове забезпечення поліцейських Національної поліції врегульовано ст. 94 Закону № 580Л/ТІІ та Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Проте, зазначеними нормативними актами не визначено порядку проведення розрахунку при звільненні зі служби в поліції. За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

У справі № 814/2563/16 (К/9901/2705/17) Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному. При цьому загальні норми можуть застосовуватися субсидіарно, тобто, в тих випадках, коли спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства або врегульовані не повністю.

Отже, з огляду на не врегулювання питання щодо порядку виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України, що також відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, Верховного Суду висловленій у постанові від 30 січня 2019 року у справі №806/2164/16.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Слід зауважити, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на поліцейських стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських зі служби в поліції (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці поліцейських, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, виникає необхідність застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України, як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби в поліції.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 07.02.2018 року у справах № 806/535/16 (№ К/9901/1799/18) та від 01.03.2018 року №806/1899/17 (№ К/9901/2433/17),

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було звільнено 25.01.2019 року.

З матеріалів справи судом також встановлено та не заперечується сторонами, що позивачу фактично не було при звільнені виплачено надбавку за службу в умовах режимних обмежень в результаті недбалості відповідача.

Стосовно посилань відповідача на той факт, що позивачу було відомо з 25.01.2019 року про порушення його прав, суд зазначає наступне.

Середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, за стягненням якого звернувся позивач не є заробітною платою в розумінні КЗпП України.

В той же час, відповідно до ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відтак, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень є частиною грошового забезпечення (заробітної плати) військовослужбовця.

Невиплата такої надбавки є тривалим правопорушенням, з завершенням якого пов`язане право позивача на виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, оскільки таке право виникає саме по день фактичного розрахунку.

Відтак, днем з якого починає відлік строку на звернення позивача до суду відповідно до наявних в матеріалах справи доказів є 08.11.2019 року, а саме дата надходження позивачу сум недоплаченої при звільненні надбавку за службу в умовах режимних обмежень.

Відтак, посилання позивача на той факт, що моментом відліку строків для звернення до суду є 25.01.2019 не є обґрунтованим та суперечить нормам чинного законодавства.

Позивач звернувся до суду 20.01.2020 року, тобто в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою, визначеною ст. 117 КЗпП України для виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку є наявність вини работодавця.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач в обґрунтування причин невиплати надбавки посилається на вчинення механічної помилки підчас введення бухгалтерських даних.

З вказаного вбачається вина відповідача у невиплаті, а саме допущена необачність підчас роботи з бухгалтерськими даними посадових осіб відповідача підчас нарахування грошового забезпечення позивачу.

З вказаного не вбачається будь-яких обставин, що з незалежних від відповідача причин унеможливили своєчасну виплату надбавки позивачу підчас звільнення та неможливості відповідача протистояти таким обставинам.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність вини відповідача та обґрунтованість позовних вимог позивача, з огляду на що позов підлягає задоволенню.

Таким чином, ДЗЕ НП України були порушені приписи чинного законодавства. Для відновлення порушених прав ДЗЕ НП України повинно перерахувати та сплатити суму середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в період з 25.01.2019 р. по 08.11.2019 р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Згідно з п.2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Так, для визначення середньої заробітної плати використовують таку формулу:

ЗПсер = ЗПф : Рф,

де ЗПсер - середньоденна (середньогодинна) заробітна плата;

ЗПф - сума заробітної плати за фактично відпрацьовані працівником робочі дні (години) протягом розрахункового періоду та інших виплат, що включаються до розрахунку середнього заробітку і нараховані у розрахунковому періоді;

Рф - кількість робочих днів (годин), фактично відпрацьованих у розрахунковому періоді.

Відтак, грошове забезпечення за останні два місяці служби позивача береться за грудень 2018 - січень 2019 року та становить відповідно 18716,21 грн за грудень, та 10866,92 за січень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював у січні по 25.01.2019 року, тобто неповний місяць.

Відповідно до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Відтак, для обрахунку середньоденної заробітної плати кількість днів в місяці береться саме виходячи з календарних днів.

Відтак, позивач працював у грудні 31 день і у січні 25, загалом 53 дні.

Відтак, ЗПсер = (18716,21+10866,92): 53=558,17 грн.

Час затримки розрахунку при звільненні з 25.01.2019 по 08.11.2019 становить 288 днів.

Відтак, сума середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в період з 25.01.2019 р. по 08.11.2019 р. становить 558,17*288=160752,96 грн.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу пов`язану з підготовкою справи до розгляду в суді, у розмірі 3200 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження отримання послуг адвоката до матеріалів справи надано договір про надання професійної правничої допомоги від 12.09.2019 року.

Факт надання зазначених в акті приймання-передачі з розбивкою послуг підтверджується матеріалами справи та відповідає принципу розумності та складності справи що розглядалася.

Факт оплати послуг з надання професійної правничої допомоги підтверджується дублікатом квитанції № 0.0..1 від 22.11.2019 року.

За таких обставин суд вважає такі витрати підтвердженими та обґрунтованими, співмірними зі складністю справи а отже вважає за можливе стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем у повному обсязі, а саме: витрати на професійну правничу допомогу в загальному у розмірі 3200 (три тисячі двісті гривень).

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України

Керуючись ст.ст. 132-134, 139, 241- 246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо невиплати грошового забезпечення в день звільнення 25.01.2019 ОСОБА_1 сум, що належать йому від Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо невиплати на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, за період з 25.01.2019 по 08.11.2019.

Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України (вул. Ак. Богомольця, буд. 10,м. Київ,01601, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, за період; з 25.01.2019 по 08.11.2019 в розмірі 160752,96 грн. (сто шістдесят тисяч сімсот п`ятдесят дві гривні 96 копійок).

Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України (вул. Ак. Богомольця, буд. 10,м. Київ,01601, ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу пов`язану з підготовкою справи до розгляду в суді, у розмірі 3200 грн. (три тисячі двісті гривень).

Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України (вул. Ак. Богомольця, буд. 10,м. Київ,01601, ) до Державного бюджету України (Рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030106) за рахунок бюджетних асигнувань суму судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову в загальному розмірі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя Кухар М.Д.