Справа № 755/11153/18
Суддя: Астахова О. О.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі: Індик М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 5-ої роти 1-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Павлова Валентина Валентиновича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

26 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом у якому просить визнати незаконною та скасувати постанову інспектора 5-ої роти 1-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Павлова Валентина Валентиновича про накладення адміністративного стягнення від 19.07.2018 року серії ВР №208559 та закрити провадження.

Мотивуючи тим, що 19.07.2018 року відповідачем винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху вчинення останнім адміністративного правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР №208559, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП у зв`язку із порушенням п. 18.4 «г» ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. Зі змісту постанови убачається, що позивач 18.07.2018 року о 15:40 годин керував транспортним засобом Ford Connect, номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Є. Сверстюка, 15, у м. Києві, здійснив стоянку транспортного засобу на місці призначеному для парковки "Інвалід", чим порушив вимоги пункту 8.4ґ ПДР України внаслідок чого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Позивач з постановою не погоджується, оскільки вважає, що вона винесена незаконно та упереджено, з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП позивач себе не вважає, оскільки не вчиняв інкримінованого йому правопорушення.

Також зазначає, що відповідно до ст. 276 КУпАП розгляд даної справи мав бути проведений за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: м. Київ, вул. Народнього ополчення, 9, інспектор положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу без складання протоколу про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор не надав йому можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Інспектор також проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Будь-якої підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення проведено не було, не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектор не назвав причину зупинку, не були вирішені клопотання, не досліджені докази, не заслухані особи, які беруть участь у справі, чим порушено вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

З огляду на означене, позивач просить про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2019 року справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 5-ї роти батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Павлова Валентина Валентиновича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних недоліків. ( а.с. 13).

У встановлений судом строк вказані недоліки позивачем були усунені.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 5-ої роти 1-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Павлова Валентина Валентиновича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Справу призначено до судового засідання. Відповідачу та третій особі запропоновано надати відзив та пояснення на позовну заяву протягом 15 днів з моменту отримання ухвали суду. ( а.с. 19).

У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Позивач направив до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність та задовольнити позов виходячи з доводів, якими він обгрунтовується. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, із клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Від третьої особи надійшли письмові пояснення зі змісту яких убачається, що Департамент заперечує проти позову у повному обсязі, оскільки відповідач діяв в межах і в спосіб визначений законом, виявивши порушення позивачем правил дорожнього руху, склав відповідну постанову та в межах санкції статті притягнув останнього до адміністративної відповідальності за с. 5 ст. 122 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №208559 від 19.07.2018 року убачається, що ОСОБА_1 18.07.2018 року о 15 год. 40 хв., за адресою: м. Київ, вул. Є.Сверстюка, 15, керуючи автомобілем марки Ford Connect номерний знак НОМЕР_1 , здійснив стоянку у зоні дії знаку 5.39 «місце стоянки з додатковою табличкою до нього 7.17 «інвалід», чим порушив п. 8.4 (ґ) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду справи застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с. 17).

З адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 20.07.2018 року, що підтверджується даними поштового відправлення (а.с. 11).

За положеннями ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно із ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Таким чином, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом у строки, передбачені ч. 2 ст. 286 КАС України ст. 289 КУпАП.

Згідно із п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно із ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

А відтак, твердження позивача, як підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №208559 від 19.07.2018 року, щодо незаконного розгляду відповідачем справи про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу та без складання протоколу є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобовязані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР України ці правила відповідно до Закону України " Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з пунктом 1.9 ПДР України особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила (пункт 8.4. ґ ) ПДР України.

Інформаційно- вказівний знак 5.39 "Зона стоянки" визначає зону, де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним.

Разом з табличкою 7.17 "Особи з інвалідністю" означає, що дія знака 5.39 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог цих Правил.

Згідно частин 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частин 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як убачається із фотоматеріалів долучених Департаментом до письмових пояснень, транспортний засіб Ford Connect, номерний знак НОМЕР_1 , було залишено позивачем в зоні дії дорожнього знаку разом із табличкою «Особи з інвалідністю», що означає, що дія знаку поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю». (а.с.34).

За ч. 5 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

З огляду на порушення 18.07.2018 року позивачем ч. 5 ст. 122 КУпАП, транспортний засіб Ford Connect, номерний знак НОМЕР_1 , було евакуйовано про що складено інспектором 5-ої роти 1-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Павловим В.В. акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 18.07.2018 року. Згідно якого, автомобіль Ford Connect, номерний знак НОМЕР_1 був доставлений для зберігання на спеціальний майданчик за адресою: м. Київ, вул. Хоткевича, 20-б. Огляд та тимчасове затримання ТЗ здійснено у зв`язку із ст. 265-2 КУпАП, ч. 5 ст. 122 КУпАП, таб. 7.17 ПДР в присутності свідків.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови серії ВР №208559 від 19.07.2018 року та закриття провадження. Відповідачем спростовано доводи позивача, на які він посилався, як на підставу своїх вимог та доведено належними і допустимими доказами правомірність прийнятого рішення.

З урахуванням вищенаведеного, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 5, 9, 77,78, 268-272, 286, 293 КАС України, ст.ст. 33, 122, 222, 245, 251, 254, 256, 268, 276, 278-280, 289, 293, 294 КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 за № 1395, суд,

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 5-ої роти 1-го батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Павлова Валентина Валентиновича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги постанова суду набирає законної сили після розгляду справи Шостим апеляційним адміністративним судом.

Cуддя О.О.Астахова