Справа № 618/187/20
Суддя: Бунін Є. О.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 618/187/20
Провадження № 2-а/618/3/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року

Дворічанський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Буніна Є. О.,

за участю секретаря судового засідання Фролова А. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача інспектора Дворічанського відділення поліції старшого лейтенанта поліції Ареп`єва О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Дворічанського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Ареп`єва О. М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №102519 від 11.10.2019, третя особа Дворічанський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 102519 від 11 жовтня 2019 року, складену відносно нього інспектором Дворічанського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Ареп`єв О. М., та закрити провадження у вказаній справі. В обґрунтування позову вказує, що 05 лютого 2020 року йому в Дворічанському РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було вручено копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 гривні. В оскаржуваній постанові зазначено, що 11 жовтня 2019 року о 08-20 год на автодорозі сполученням смт. Дворічна - с. Фиголівка ОСОБА_1 керуючи автомобілем DACIA LOGAN НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. п. 2.3 в ПДР України. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що винесена з порушенням норм діючого КУпАП. Зазначив, що 11 жовтня 2019 року під час дорожнього руху на транспорті він був зупинений відповідачем, який здійснив огляд автомобіля, перевірив його документи та за відсутності будь-яких порушень дозволив рух. Позивача здивував той факт, що за наслідками зупинення була складена постанова. Будь-яких зауважень щодо порушення ним правил дорожнього руху від посадової особи не отримував. Крім того, позивач вважав, що отримана постанова складена в порушення ст. 283 КУпАП, а саме в постанові не вказано порядок сплати штрафу, не вказані правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, постанова позивачем не підписана, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП не роз`яснювалися. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. При цьому пояснив, що їхав з дружиною в с. Колодязне Дворічанського району Харківської області, були пристебнутими ременями безпеки, їх автомобіль був зупинений працівником поліції. На вимогу останнього водій пред`явив документи, при цьому права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, позивачу роз`яснені не були, відео- та фото зйомка не здійснювалася. Ремінь безпеки розстебнув, коли передавав документи на вимогу поліцейського.

В судовому засіданні відповідач інспектор Дворічанського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Ареп`єв О. М. позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. При цьому пояснив, що на виїзді із смт Дворічна він, будучи з напарником, зупинив автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , останній був не пристебнутим ременем безпеки. Стверджував, що права ОСОБА_1 були роз`яснені, при цьому доказів про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху не надав.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови серії ДП18 № 102519 від 11 жовтня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, яка складена інспектором Дворічанського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Ареп`євим О. М., на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 гривні за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно вказаної постанови, 11 жовтня 2019 року о 08-20 год на автодорозі сполученням смт Дворічна - с. Фиголівка ОСОБА_1 керуючи автомобілем DACIA LOGAN НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. п. 2.3 в ПДР України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається, відповідач в судовому засіданні стверджував про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та порушення останнім ПДР України, але при цьому будь-яких доказів на підтвердження обставин зазначених в оскаржуваній постанові не надав.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Зазначені обставини свідчать на користь позиції позивача про те, що його неправомірно було притягнуто відповідачем до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень до матеріалів справи жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 5 ст. 121 КУпАП, не долучено. Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм Правил дорожнього руху. Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

За змістом рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі № 1-11/2015 вбачається, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 121 КУпАП, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Аналіз положень глави 22 КУпАП в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до. 2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1.залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2.скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3.скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4.змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши та дослідивши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з цим постанова серії ДП18 № 102519 від 11 жовтня 2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно з ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 12, 20, 72, 77, 90, 159, 205, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295, п. п. 10 ч. 1 Перехідних положень Розділу VІІ КАС України, суд -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Дворічанського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Ареп`єва Олександра Михайловича, третя особа Дворічанський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДП18 №102519 від 11.10.2019, складену інспектором Дворічанського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Ареп`євим О. М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 51,00 (п`ятдесят одна) гривня - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 24 березня 2020 року.

Суддя Є. О. Бунін