Справа № 340/9/20
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року справа № 340/9/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Головного управління ДПС у Кіровоградській області, вул. В. Перспективна,55, м. Кропивницький,25009

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-85857-52 від 19.11.2019р., винесену ГУ ДПС у Кіровоградській області про нарахування 6450,77 грн. боргу.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, що викладені в письмовому відзиві та письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи (а.с.53-55). При цьому зазначивши, що позивач є фізичною особою-підприємцем, у зв`язку з чим зобов`язаний сплачувати передбачені законами України податки, збори та інші загальнообов`язкові платежі, у тому числі ЄСВ.

Ухвалою суду від 15.01.2020 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с.1-2).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем 05.03.2018 року отримано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

05.08.2018р., відповідно до положень Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", позивач зареєструвався в якості фізичної особи - підприємця за КВЕД - 69.10 «Діяльність у сфері права».

В зв`язку з реєстрацією в якості ФОП, позивачем подано відповідну заяву до податкових органів про перехід на спрощену систему оподаткування.

В подальшому, в березні 2019 року позивач став засновником та членом адвокатського об`єднання "Правекс Партнер" та, відповідно, втратив статус самозайнятої особи.

В квітні 2018 року позивач припинив свою діяльність як фізична особа - підприємець, про що повідомив податковий орган.

З 01.02.2018 року по теперішній час позивач перебуває у трудових відносинах з КП "Регіональна інформаційно-поліграфічна агенція" Кіровоградської обласної ради, тому єдиний внесок за позивача сплачується вказаним підприємством.

19 листопада 2019 року, Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-85857-52 на суму 6450,77 грн. (а.с.9).

Вважаючи безпідставним нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як для платника, який провадить незалежну професійну діяльність, а вимогу про сплату боргу (недоїмки) такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1ст.14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно п.65.1 ст.65 14 ПК України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором, згідно Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" № 755-IV від 15.05.2003 року.

Згідно пункту 1 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" №5076-VI від 05.07.2012 року (далі - Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ), адвокат фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та у порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

ОСОБА_1 , який здійснював адвокатську діяльність індивідуально, вважався самозайнятою особою (ч.1 ст.13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Отже, із системного аналізу положень Податкового кодексу України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суд дійшов висновку, що адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, а доходи, отриманні від здійснення такої діяльності, підлягають оподаткування згідно ст. 178 ПК України у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа підприємець відповідно до вимог законодавства.

У той же час, п. 63.5 ст. 63 ПК України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Разом із тим, відповідно до п. 65.2 ст. 65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Таким чином, ПК України передбачає обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов`язок передбачено у разі коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність. Втім, ПК України передбачено, що контролюючий орган відмовляє у повторному взятті на облік особи, яка вже взята на облік як самозайнята особа, тобто, якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

У свою чергу, відповідно до положень частини четвертої пункту 6.7 Розділу VI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за №1562/20300 (далі - Порядок № 1588), якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Відтак, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 року (далі - Закон №2464) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно пункту 4, 5 статті 4 Закону України №2464, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Законодавець розмежовує фізичних осіб-підприємців, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом України № 2464 не передбачений.

Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", отже до нього не можуть застосовуватись положення частини третьої статті 5 Закону України № 2464.

Це підтверджуються також положеннями пункту 2 частини першої статті 7 Закону України №2464, відповідно до яких єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Разом з тим, пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України № 2464 передбачено, що єдиний внесок нараховується для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, базою нарахування є сума, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом України № 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Судом встановлено, наголошувалося позивачем та не заперечувалось відповідачем, що ОСОБА_1 сплачувався ЄСВ для ФОП у т.ч. спрощена система оподаткування, що підтверджується квитанціями про сплату зазначеного податку, які містяться в матеріалах справи (а.с. 17-18).

Таким чином, позивач, перебуваючи на податковому обліку як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, повинен перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець 3 групи єдиного податку із зареєстрованими видами діяльності.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що статус фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та, як наслідок, порядок обліку та сплати єдиного внеску такою особою Закон № 2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не передбачає.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 року у зразковій справі №520/3939/19.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що позивачем, як фізичною особою-підприємцем виконувався обов`язок щодо сплати єдиного внеску, що підтверджується квитанціями про сплату ЄСВ, а тому відсутні підстави для формування та направлення позивачу спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Крім того, судом враховано, що 01.02.2018 року позивач перебуває у трудових відносинах з КП "Регіональна інформаційно-поліграфічна агенція" Кіровоградської обласної ради, а тому єдиний соціальний внесок перераховується його роботодавцем (а.с.10).

З урахуванням вищевикладеного, тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (але господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, фактично спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Вказані правові висновки висловлені в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.12.2019р. у справі №440/2149/19.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, відшкодуванню підлягають витрати понесені позивачем у розмірі 840,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 242-246, 255, 287, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати вимогу №Ф-85857-52 від 19.11.2019 р. про сплату боргу (недоїмки) в сумі 6450,77 грн., сформовану Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (код - НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено та підписано 23.03.2020 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко