Справа № 520/8905/19
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 р.Справа № 520/8905/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представника позивача - Коваленко Л. Д.,

представника відповідача - Лук`янцева С. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року, (головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., повний текст складено 10.12.2019 року) по справі № 520/8905/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі -позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати:

1)податкові повідомлення - рішення від 31.07.2019р.:

- № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 80 603,75 грн. (основний платіж 64 483 грн., штрафні санкції - 16 120,75 грн.);

- № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору у загальному розмірі 5 971,63 грн. (основний платіж 4 777,30 грн., штрафні санкції - 1 194,33 грн.);

- № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 85 990,76 грн. (основний платіж 57 327,17 грн., штрафні санкції - 28 663,59 грн.);

- № 6 про застосування штрафних санкцій з податку на додану вартість у розмірі 32 230,50 грн.;

- № 6 про застосування штрафних санкцій у розмірі 170,00 грн.;

2) вимогу про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ від 30.07.2019р. № Ф-6 на суму 70 067,23 грн.;

3) рішення від 30.07.2019р. № 6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 11 152,81 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 р. позов задоволено.

Скасовано податкові повідомлення - рішення від 31.07.2019 р. №6, № 6, № 6, № 6, № 6, вимогу про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ від 30.07.2019р. № Ф-6, рішення від 30.07.2019 р. № 6.

Головне управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач), не погоджуючись з судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильно та неповно досліджені докази, встановлені обставини у справі та застосовані норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що позивач має обладнання, що використовується під час виробництва ( ножиці для порізки листового метала, листогиб гидравліческий,зварювальний парат, свердлильний станок, електродрелі ручні, кутову шліфмашину, проте в порушення ч.4 п.63.3. ст.63 ПК України не став на облік у відповідних контролюючих органах, не повідомив про об`єкти оподаткування, не подав повідомлення за формою 290 -ОПП, а отже штраф застосований ППР від 31.07.2019р. є законним та обгрунтованим.

Також зазначає, що при виготовленні продукції (плит, пательні, столів-тумб) позивачем безпідставно завищено витрати на загальну суму 318 117,18 грн., за рахунок включення до їх складу витрат на придбання компресорів та електроконфорок; листів та труб, використання яких не може бути безпосередньо віднесено до конкретного об`єкту, оскільки позивачем не надано до перевірки проекційних креслень на кожен вид виготовленої продукції, з обов`язковим переліком складових даної продукції та конкретними її розмірами, а тому порушено п.п.177.4.1, 177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України.

Також зазначає, що позивачем в порушення п.198.5 ст.198 ПК України включено до складу податкового кредиту суми по операціях, що не відносяться до господарської діяльності, а також не зареєстровано податкові накладні на загальну суму 384 763 грн., в тому числі ПДВ 64 461 грн.,

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2019 р. замінено первісного відповідача по справі на його правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській області.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В обґрунтування посилається на недоведеність відповідачем безпідставного використання позивачем компресорів та електроконфорок, листів та труб, висновки контролюючого органу, що придбані товари, використані позивачем не у господарській діяльності спростовуються первинними документами, наданими в ході перевірки.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що з 18.06.2019 р. по 02.07.2019 р. Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з 01.01.2016р. по 31.12.2018 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства з 01.01.2016 р. по 31.12.2018 р., за результатами якої складено акт від 16.07.2019р. № 2432/20-40-13-06- 08/ НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 40-93).

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем:

- ч. 4 п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, а саме неповідомлення за формою №20 - ОПП на всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням;

- п. 177.1, пп. 177.4.1, 177.4.5 п. 177.4, 177.5 ст.177 Податкового кодексу України, в частині заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 57 327,17 грн., в тому числі за 2017 р. на 33 922,49 грн., за 2018 р. на 23 404,68 грн.;

- п.1 ч.1. ст.4, п.1 ч.2. ст.6, п.2 ч.1. ст.7, ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в частині заниження ЄСВ на загальну суму 70 067,23 грн., в тому числі за 2017 р. на 41 460,86 грн. та за 2018 р. на 28 606,37 грн.;

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в частині заниження податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 64 483,00 грн., в тому числі за грудень 2017 р. на суму 22 грн., за грудень 2018 р. на суму 64 483,0 грн.;

- п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України, а саме відсутність реєстрації податкових накладних на загальну суму 384 763,0 грн., в тому числі ПДВ 64 461,0 грн.;

- ст.168, 176, пп.пп. 1.2, 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податковою Кодексу України, в частині заниження військового збору в сумі 4 777,30 грн., в тому числі за 2017 р. на суму 2 826,87 грн., за 2018 р. в сумі 1 950,43 грн.

30.07.2019 р. відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) по ЄСВ № Ф-6 на суму 70 067,23 грн. та рішення № 6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 11 152,81 грн.

31.07.2019 р. відповідачем винесено податкові повідомлення - рішення:

- № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 80 603,75 грн. (основний платіж 64 483 грн., штрафні санкції - 16 120,75 грн.);

- № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору у загальному розмірі 5 971,63 грн. (основний платіж 4 777,30 грн., штрафні санкції - 1 194,33 грн.);

- № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 85 990,76 грн. (основний платіж 57 327,17 грн., штрафні санкції - 28 663,59 грн.);

- № 6 про застосування штрафних санкцій з податку на додану вартість у розмірі 32 230,50 грн.;

- № 6 про застосування штрафних санкцій у розмірі 170,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з рішеннями відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення, вимога та рішення прийняті відповідачем на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Щодо доводів апелянта в частині завищення витрат на загальну суму 318 117,18 грн. колегія суддів зазначає.

Відповідно до пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать, зокрема, витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Згідно п. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Судом встановлено, що ФОП Скрипник здійснює діяльність, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, а саме: Виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі(Код КВЕД 31.01); Механічне оброблення металевих виробів(Код КВЕД 25.62); Виробництво інших готових металевих виробів, н, в. і. у. (основний) (Код КВЕД 25Д9); Неспеціалізована оптова торгівля(Код КВЕД 46.90 ); Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах(Код КВЕД 47.52).

В спірних правовідносинах позивач здійснював господарську діяльність по виготовленню стелажів, шаф різної конструкції та розміру на підставі індивідуальних замовлень покупців.

24.01.2018р. та 01.03.2018р. позивачем отримано замовлення № 34 та № 142 від TOB «ТК «МЕга Трейд» на виготовлення «стіл тумба на колесах».

На підтвердження реальності господарських операцій складено наступні документи та первинні документи: видаткова накладна від 24.01.2018 № 1/24-01, рахунок від 24.01.2018 № 13/24-01, довіреність від 22.01.2018 № ЗІ,

Матеріали та сировина віднесені до складу витрат відповідно до Виробництва № 34,142 від 24.01.2018, 15.03.2018р.

Позивачем отримано замовлення від 06.03.2018 № 178 від ПАТ «Південний гірничозбагачувальний комбінат» на виготовлення 3-х мийок.

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано: договір поставки від 26.02.2018 № 2018/п/ОМТС/249, довіреність на отримання ТМЦ від 01.04.2018 № ЮГД00001889, видаткова накладна від 02.04.2018 № 4/02-01.

Матеріали та сировина віднесені до складу, витрат відповідно до Виробництва № 178 від 02.04.2018р.

Також 22.06.2018р. позивачем отримані замовлення №№ 414,415 від ТОВ "БВК "Альтера" на виготовлення 2 мийок, плити, пательні, шафи.

На підтвердження реальності господарських операцій складено наступні документи та первинні документи: видаткова накладна від 01.08.2018 № 08/01-01, рахунок від 22.06.2018 № 6/22-03.

12.07.2018р. позивачем отримано замовлення № 441 від ТОВ "Технології Обладнання" на виготовлення "Пательні".

На підтвердження реальності господарських операцій складено наступні документи та первинні документи: видаткова накладна від 13-08.2018 № 08/13-03, довіреність від 13.08,2018 № 142, рахунок від 12.07.2018 № 07/12-01.

Матеріали та сировина віднесені до складу витрат відповідно до Виробництва № 441 від 13.08,2018.

17.07.2018р. позивачем отримано замовленні №№ 423,424 від ТОВ "Сфера М" на виготовлення "стіл тумба з мийкою, стелаж".

На підтвердження реальності господарських операцій складено наступні документи та первинні документи: видаткова накладна від 06.08.2018 № 08/06-01, рахунок від 17.07.2018 № 07/17-01, довіреність на отримання ТМЦ № 10 від 06.08.2018.

Матеріали та сировина віднесені до складу витрат відповідно до Виробництва № 424 від 06.08.2018.

26.07.2018р. позивачем отримано замовлення № 482 від ТОВ "Сервіс Будінженірінг" на виготовлення "плити ПЕ-4".

На підтвердження реальності господарських операцій складено наступні документи та первинні документи: видаткова накладна від 30.08.2018 № /8/30-01, рахунок від 26.07.2018 № 07/26-01.

07.09.2018р. позивачем отримано замовлення № 510 від Підприємства "Фора" на виготовлення "шафа,4 двері" .

На підтвердження реальності господарських операцій складено наступні документи та первинні документи: видаткова накладна від 25.09.2018 № 9/25-01, рахунок від 07.09.2018 № 9/07-04, довіреність на отримання ТМЦ від 24.09.2018 № 210.

Матеріали та сировина віднесені до складу витрат відповідно до Виробництва № 510 від 25,09.2018.

27.09.2018р. позивачем отримано замовлення № 569 від ТОВ " Астрафарм" на виготовлення " шафа, 4 полиці, стелаж".

На підтвердження реальності господарських операцій складено наступні документи та первинні документи: видаткова накладна від 23,10.2018 № 10/23-08, рахунок від 27.09.2018 № 9/27-01, довіреність на отримання ТМЦ від 22.10.2018 № 85.

Матеріали та сировина віднесені до складу витрат відповідно до Виробництва № 569 від 23.10.2018.

05.10.2018р. позивачем отримано замовлення № 568 від ТОВ «Восторг» на виготовлення «стіл-купе».

На підтвердження реальності господарських операцій складено наступні документи та первинні документи: видаткова накладна від 23.10.2018 № 10/23-03, рахунок від 05.10.2018 № 10/05-01, довіреність на отримання ТМЦ від 22.10.2018 № 85.

Матеріали та сировина віднесені до складу витрат відповідно до Виробництва № 568 від 23.10.2018.

Необхідні матеріали для виготовлення зазначеної продукції, позивачем придбані у постачальників: ТОВ «Бест-Абразив», ТОВ «Компанія Металстіл» , ДП «Електроніка «АТ «Електроніка», що підтверджується видатковими накладними, рахунками на оплату покупцю .

Також позивачем придбано у ДП " Еклетроніка "АТ Електроніка" компресор герметичний, що підтверджується видатковою накладною, рахунком на оплату, договором від 25.01.2018 № Х01218, У ФОП " ОСОБА_2 придбано електроконфорки, згідно видаткової накладної, рахунку фактури, а листи , труби в асортименті придбані позивачем у ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Компанія Металстіл", що підтверджується видатковими накладними, чеками .

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем до перевірки надано необхідні первинні документи, в підтвердження здійснення зазначених господарських операцій.

Як вбачається із змісту акту перевірки (стор 18 Акту), оскільки позивачем в ході перевірки не надано проекційні креслення, контролюючим органом зроблено висновок про неможливість включення до складу виготовленої продукції компресорів та електроконфорок та як наслідок завищення витрат на суму у загальному розмірі 46 562,94 грн.

Жодного посилання на нереальність господарських операцій в частині придбання у постачальників необхідної сировини та в подальшому реалізації готової продукції акт перевірки не містить.

Доводи податкового органу про завищення позивачем витрат на суму 318 117,18 грн. за рахунок завищення використаних матеріалів, у зв`язку з чим перевіряючим здійснено перерахунок кількості необхідних матеріалів та виключено із складу витрат залишки листів та труб, які залишились після виготовлення індивідуального замовлення, колегія суддів вважає необґрунтованими, та такими, що ґрунтуються на припущеннях.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 включено до складу витрат витрати понесені на придбання матеріалів, що підтверджується первинними документами.

Розрахунки за придбану сировину та реалізовані вироби проведено у повному обсязі, оскільки ФОП ОСОБА_1 працює на умовах 100 % передплати.

Транспортування придбаних матеріалів, виробленої продукції відбувається за домовленістю сторін, із залучення позивачем перевізника ФОП ОСОБА_4 згідно договору № 13 від 02.01.2014 перевезення вантажу автомобільним транспортом.

Перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування визначено п. 177.4 ст. 177 ПК У.

Відповідно до пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Отже, до складу витрат включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів та такі витрати обов`язково повинні бути пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем.

В ході перевірки платником податку було надано всі первинні документи пов`язані з веденням обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, зокрема: книги обліку доходів та витрат за 2016-2018 роки, банківські виписки по рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ «УкрсибБанк», Виробництва (первинний документ, яким обчислено собівартість одиниці продукції, виконаних робіт та послуг, а також заготівельної собівартості матеріальних цінностей та засобів виробництва за елементами витрат), замовлення покупців, ескізи, первинні документи на підтвердження придбання сировини/матеріалів та подальшої реалізації готової продукції (договори, видаткові накладні, довіреності на отримання ТМЦ, рахунки, тощо).

Відповідач, ні в акті перевірки, ні в відзиві на позову, ні в апеляційній скарзі жодних зауважень, щодо відсутності первинних документів які б підтверджували придбання ТМЦ, що використані при виготовленні плит, пателень, столів-ту.мб не висловлював. Акти про відсутність та/ або не надання в ході перевірки первинних документів перевіряючими не складались.

Крім того, відповідачем досліджувалися первинні документи по виробництву за перевіряємий період, які включають в себе перелік та кількість матеріалів, використаних при виготовленні кожного окремого товару (стелажу), відповідно до яких відбувається списання матеріалів, і зроблено висновки про завищення витрат на суму у загальному розмірі 271 554,24 гри, в тому числі у 2017 р. на 188 458,25 грн, у 2018 р. на 83 092,99 грн.

Колегія суддів зазначає, що податковим органом безпідставно здійснено перерахунок використаних матеріалів оскільки податковий інспектор не наділений такими повноваженнями, а доказів залучення осіб, які мають необхідні знання акт перевірки не містить.

Крім того, жодного посилання на нормативний акт, в тому числі норми Податкового кодексу України, які б надавали право контролюючому органу здійснювати такі перерахунки, в акті перевірки не наведено; таковж акт перевірки не містить обґрунтування, яким чином перевіряючим розрахована фактична потреба площа листів та труб, та чому вартість не використаного матеріалу (9 стовпчик Таблиці на стор. 18-33 Акту) (листів та труб) розраховано за ціною реалізації з урахуванням ПДВ, а не за ціною вартості придбання таких матеріалів.

Колегія суддів погоджєуться з висновком суду , що надані до перевірки та долучені до матеріалів справи первинні документи містять всі обов`язкові реквізити передбачені п. 2. ст. 9 ЗУ № 996, а саме: назву документа (форми), дату та місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, первинні документи виписані реально існуючими суб`єктами права.

За таких обставин, документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом ; Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704; далі за текстом - Положення № 88) і Спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак є належними та допустимими і докази реальності вчинення господарських операцій та правомірного формування витрат за 2017-2018 роки, зауваження з боку контролюючого орану до їх форми та змісту відсутні.

Будь яких інших доводів та фактів, що свідчать про безпідставне включення платником до складу витрат витрат на суму у розмірі 318 117,18 грн в акті перевірки та в апеляційній скарзі контролюючим органом не наведено.

Колегія суддів зазначає, що ні акт перевірки, ні апеляційна скарга не містить аргументованих доводів правомірності розрахунку потреби матеріалів, посилання на норми чинного законодавства, якими передбачено право контролюючого органу здійснювати такі перерахунки, а також яким чином ним розрахована фактична потреба площа листів та труб.

Крім того, посадові особи контролюючого органу не наділені повноваженнями здійснювати перерахунок ТМЦ (листів, труб) використаних платником податку в ході виготовлення готової продукції стелажів.

Разом з тим, судовим розглядом встановлено, що всі стелажі, вироблені ФО-П ОСОБА_1 , мають різні технічні параметри (товщина труб, висота/ширина стелажу, тощо) і як наслідок у виробництві з`являються залишки сировини, які у разі можливості (достатньої кількості) платник податку використовує у господарській діяльності.

Щодо правомірності податкових повідомлень рішень від 31.07.2019 № 6 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 80 603,75 грн. та від 31.07.2019 № 6 про застосування штрафних санкцій з податку на додану вартість у розмірі 32 230,50 грн.

Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст. 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до державного бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Як встановлено п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Згідно п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до ст. 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених пп.196.1.7 п.196.1 ст. 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до ст.і 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених пп. 197.1.28 п. 197.1 ст. 197 цього Кодексу та операцій, передбачених п. 197.11 ст. 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених п. 189.9 ст. 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом встановлено, що використання ФОП ОСОБА_1 у господарській діяльності листів для виготовлення полиць прямо пов`язано із господарською діяльністю платника податку, а саме: виготовленням стелажів. Докази придбання листів підтверджено наданими позивачем, як до перевірки , так і до суду первинними доказами.

Доводи податкового органу, що залишки листів та труби вважаються такими, що використані платником додатку не у господарській діяльності спростовуються первинними документами наданими в ході перевірки.

Крім того, акт перевірки не містить посилання та детального обґрунтування, в які саме податкові періоди та на яку суму платником податку фактично занижено податкові зобов`язання з ПДВ, граничні дати реєстрації податкових накладних (номенклатура товару, кількість, вартість, тощо). Обґрунтування заниження податкового зобов`язання з ПДВ саме в грудні 2018 року на суму 64 483 грн в акті перевірки не наведене.

Таким чином, висновки відповідача про заниження податкових зобов`язань з ПДВ у розмірі 64483,80 грн ( сума завищення витрат 318117/5=64483 грн) та застосування штрафних санкцій за не реєстрацію податкової накладної в грудні 2018 є безпідставним та не доведеним.

Щодо правомірності податкового повідомлення рішення від 31.07.2019р. № 6.

Статтею 168 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету.

Відповідно до п. 176.1 ст. 176 ПК України платники податку зобов`язані:

а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку;

б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку;

в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Згідно п. 177.1 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною п.167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Апелянт зазначає, що позивачем не було подано повідомлення за формою № 20-ОПП на об`єкт оподаткування і об`єкт, пов`язаний з оподаткуванням, чим порушено ч. 4 п. 63.3 ст. 63 ПК України.

Відповідно до абз. 4 п. 63.3 ст. 63 ПК України платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та не основним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

В акті перевірки зазначено, що ОСОБА_1 має наступне обладнання, що використовується під час виробництва: ножиці для порізки листового метала, листогиб гідравлічний, зварювальний апарат інжекторний, свердлильний станок НС-12, електродрелі ручні, кутова шліф машина.

Посилаючись на абз. 4 п. 63.3 ст. 63 ПК України, контролюючий орган зазначив, що позивачем не подано повідомлення за формою № 20-ОПП на об`єкт оподаткування і об`єкт, пов`язаний з оподаткуванням.

Колегія суддів зазначає, що згідно затвердженого контролюючим органом рекомендованого Довідника типів об`єктів оподаткування, який зазначається в графі 3 Повідомлення відсутні типи об`єктів оподаткування "ножиці для порізки листового метала, листогиба гідравлічного, зварювального апарату інжекторного, свердлильного станку НС-12, електродрелі ручні, кутова шліф машина".

З огляду на викладене, відповідачем неправомірно застосовано до позивача штраф у розмірі 170,00 грн, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення № 6 підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску від 30.07.2019 р. № Ф-6 на суму 70 067,23 грн., рішення від 30.07.2019 р. № 6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 11 152,81 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Порушення з обліку та розрахунку єдиного соціального внеску відповідачем встановлено у зв`язку з заниженням бази нарахування, а саме чистого оподатковуваного доходу по завищенню витрат, що спростовано в ході судового розгляду справи. Отже, відсутні підстави й для застосування штрафних санкцій з єдиного соціального внеску.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення-рішення, вимога та рішення відповідача є неправомірними та підлягають скасуванню.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року по справі № 520/8905/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 23.03.20 року