Справа № 140/2907/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/2907/19 пров. № А/857/2134/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Большакової О.О., Кушнерика М.П.,

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 1140/2907/19 (рішення ухвалено у м. Луцьку, головуючий суддя Дмитрук В.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 27.09.2019 року звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу періоди роботи: з 01.08.1982 по 15.10.1982 на посаді «методист танцювального жанру» в Обухівському районному Будинку культури; з 01.11.1982 по 14.05.1984 строкової військової служби; з 06.09.1993 по 31.08.1994 на посаді «викладач хореографії» кафедри музично-теоретичних дисциплін у Волинському державному університеті імені Лесі Українки та зобов`язати зарахувати до спеціального стажу періоди роботи: з 01.08.1982 по 15.10.1982 на посаді «методист танцювального жанру» в Обухівському районному Будинку культури; з 01.11.1982 по 14.05.1984 строкову військову службу; з 06.09.1993 по 31.08.1994 на посаді «викладач хореографії» кафедри музично-теоретичних дисциплін у Волинському державному університеті імені Лесі Українки; зобов`язати відповідача виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій на час призначення, що передбачено пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позову зазначає, що 06.10.2018 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком, розмір якої обчислений зі страхового стажу 40 років 1 місяць 5 днів. 14.03.2019 позивач звернувся до ГУПФ України у Волинській області з вимогою про виплату грошової допомоги у розмірі десять місячних пенсій станом на дату її призначення, враховуючи спеціальний стаж артиста театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності більше 35 років. Відповіддю від 28.03.2019 № 134/С-01 ГУПФУ у Волинській області відмовлено позивачу у виплаті грошової допомоги. Відповідачем повідомлено, що потрібний для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій спеціальний страховий стаж позивача становить 33 роки 6 місяців 15 днів, тому підстав для її виплати немає, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, який дає право на виплату даної допомоги.

Позивач вважає, що до його спеціального стажу, що дає право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій не було включено 2 роки 8 місяців 14 днів спеціального стажу роботи з 01.08.1982 по 15.10.1982 на посаді «методист танцювального жанру» в Обухівському районному Будинку культури, проходження строкової військової служби в період з 01.11.1982 по 11.05.1984, період роботи з 06.09.1993 по 31.08.1994 на посаді «викладач хореографії» кафедри музично-теоретичних дисциплін у Волинському державному університеті імені Лесі Українки.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу періоди роботи: з 01.08.1982 по 15.10.1982 на посаді «методист танцювального жанру» в Обухівському районному Будинку культури; з 01.11.1982 по 14.05.1984 строкової військової служби; з 06.09.1993 по 31.08.1994 на посаді «викладач хореографії» кафедри музично-теоретичних дисциплін у Волинському державному університеті імені Лесі Українки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу періоди роботи: з 01.08.1982 по 15.10.1982 на посаді «методист танцювального жанру» в Обухівському районному Будинку культури; з 01.11.1982 по 14.05.1984 строкову військову службу; з 06.09.1993 по 31.08.1994 на посаді «викладач хореографії» кафедри музично-теоретичних дисциплін у Волинському державному університеті імені Лесі Українки для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на час призначення, що передбачено пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій на час призначення, що передбачено пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що у період з 17.12.1982 по 11.05.1984 позивач проходив строкову військову службу яка зараховується до загального страхового стажу, але не є стажем, який визначає право на пенсію за вислугу років (як спеціальний стаж роботи). Окрім цього, зазначає, зо врахувати період роботи позивача з 01.08.1982 по 15.10.1982 на посаді «методиста танцювального жанру» в Обухівському районному Будинку культури до спеціального стажу немає законних підстав, оскільки Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 4 листопада 1993 року №909 чітко передбачено заклади і установи відповідно до яких період роботи можна зарахувати до спеціального страхового стажу. У даному випадку, Обухівський районний Будинок культури та посада «методист танцювального жанру» у вказаному Порядку відсутні, а тому підстав для зарахування даного періоду роботу до спеціального страхового стажу немає. Щодо зарахування до спеціального стажу періоду роботи з 06.09.1993 по 31.081994 на посаді «викладача хореографії» кафедри музично-теоретичних дисциплін у Волинському державному університеті імені Лесі України, то апелянт вважає, що робота у даному навчальному закладі може бути зарахована тільки до загального страхового стажу.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Його розмір пенсії з 06.10.2018 обчислений зі страхового стажу 40 років 1 місяць 5 днів.

14.03.2019 позивач звернувся до ГУПФ України у Волинській області з вимогою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на дату її призначення, враховуючи спеціальний стаж артиста театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності більше 35 років.

Відповіддю від 28.03.2019 № 134/С-01 ГУПФ України у Волинській області відмовлено ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на дату її призначення, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, який дає право на виплату даної допомоги.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач працював на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і має страховий стаж більше 35 років на таких посадах, а тому має право на виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення пенсії.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком № 909.

Пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком № 909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.

Переліком № 909 (у редакції, чинній після внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року № 1436) установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.

До стажу роботи позивача на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідачем зараховано роботу у період з 01 липня 1978 року по 30 серпня 1978 року на посаді артиста балету Волинського народного хору Волинської обласної філармонії; у період з 17 липня 1984 року по 26 серпня 1988 року на посаді артиста балету Волинського народного хору Волинської обласної філармонії; у період з 27 серпня 1988 року по 31 серпня 1993 року на посаді викладача хореографічних дисциплін Луцького культурно-освітнього училища; у період з 01 вересня 1994 року по 30 червня 2001 року на посаді викладача хореографічних дисциплін Луцького училища культури і мистецтв; у період з 02 липня 2001 року по 30 листопада 2018 року на посаді викладача хореографічних дисциплін Волинського державного училища культури і мистецтв ім. І.Ф.Стравінського.

Також встановлено, що у період з 01 серпня 1982 року по 15 жовтня 1982 року позивач працював на посаді методиста танцювального жанру Обухівського районного Будинку культури. Однак, робота в Будинку культури та займана посада не передбачені Переліком 909, проте «Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963 до посад педагогічних працівників віднесено посаду методиста. Вказана постанова прийнята на виконання Закону України «Про пенсійне забезпечення» згідно якого право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що оскільки цю посаду віднесено до посад працівників освіти, така посада відповідно дає право на призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти згідно з пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Тобто відповідно до змісту наведеної норми, обов`язковою умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, різновидом якої є пенсія за вислугу років, є, зокрема, робота особи за професією або на посаді, що дає право на призначення такої пенсії, на момент призову на строкову військову службу.

Частиною 3 ст. 36 КЗпП УРСР було передбачено, що однією з підстав припинення трудового договору є призов або вступ працівника на військову службу.

Судом встановлено, що за даними трудової книжки ОСОБА_1 його було призначено на посаду методиста танцювального жанру в Обухівський районний Будинок культури згідно наказу №158 від 01 серпня 1988 року. Наказом №163 від 15 жовтня 1982 року позивача було звільнено з цієї посади у зв`язку з призовом на військову службу.

Таким чином, враховуючи, що позивач на момент призову на строкову військову службу працював на посаді методиста танцювального жанру Обухівського районного Будинку культури, тобто на посаді, яка давала право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти, і був звільнений з даної посади саме у зв`язку з призовом на військову службу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови відповідача у зарахуванні періоду проходження позивачем строкової військової служби до стажу роботи позивача на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою ним у постанові від 24 квітня 2019 року у справі №450/3061/16-а.

При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, що, оскільки викладач хореографії є педагогічним працівником навчального закладу, тобто працівником освіти, а тому стаж роботи викладачем хореографії у Волинському державному університеті імені Лесі Українки відноситься до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону України № 1788-ХІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначені посади прямо не передбачені затвердженим Переліком № 909.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність зарахування позивачу спірного періоду роботи до спеціального стажу, що дає право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 1140/2907/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді О. О. Большакова
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 23.03.2020