Справа № 420/4752/19
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4752/19

Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М. Дата і місце ухвалення: 07.02.2020р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2019р. задоволено частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправною бездіяльність Балтського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки до пенсії по інвалідності другої групи на утримання трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнано протиправною бездіяльність Балтського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області при обчисленні пенсії з 15.02.2019р. по інвалідності другої групи ОСОБА_1 і не зарахуванні до страхового стажу періодів: з 01.09.2009р. по 30.09.2009р., з 01.11.2010р. по 31.07.2011р., з 01.01.2012р. по 31.10.2013р., з 01.01.2014р. по 30.06.2014р., з 01.08.2014р. по 30.03.2015р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області встановити, нарахувати та виплатити надбавку до пенсії ОСОБА_1 по інвалідності другої групи, на утримання трьох неповнолітніх дітей з 15.02.2019р. у розмірі 150 гривень на кожну дитину відповідно до п.4.3 Постанови КМУ від 16.07.2008р. №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян». Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок з 15.02.2019р. розміру пенсії ОСОБА_1 (ІК НОМЕР_1 ) з зарахуванням до страхового стажу періодів: з 01.09.2009р. по 30.09.2009р., з 01.11.2010р. по 31.07.2011р., з 01.01.2012р. по 31.10.2013р., з 01.01.2014р. по 30.06.2014р., з 01.08.2014р. по 30.03.2015р.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 15.01.2020р.

28.01.2020р. ОСОБА_1 подав до Одеського окружного адміністративного суду заяву про встановлення судового контролю в порядку ч.1 ст.382 КАС України шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області протягом десяти днів з дня набрання ухвалою суду законної сили подати звіт про виконання рішення суду по справі №420/4752/19 в частині зобов`язання відповідача встановити, нарахувати та виплатити надбавку до пенсії ОСОБА_1 по інвалідності другої групи, на утримання трьох неповнолітніх дітей з 15.02.2019р. у розмірі 150 грн. на кожну дитину відповідно до п.4.3 Постанови КМУ від 16.07.2008р. №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», а також в частині здійснення перерахунку з 15.02.2019р. розміру пенсії ОСОБА_1 з зарахуванням до страхового стажу періодів: з 01.09.2009р. по 30.09.2009р., з 01.11.2010р. по 31.07.2011р., з 01.01.2012р. по 31.10.2013р., з 01.01.2014р. по 30.06.2014р., з 01.08.2014р. по 30.03.2015р.

В обґрунтування вимог поданої заяви ОСОБА_1 посилався на те, що незважаючи на набрання 15.01.2020р. законної сили судовим рішенням у справі №420/4752/19, станом на 27.01.2020р. воно залишається не виконаним, у зв`язку з чим наявні підстави для встановлення судового контролю, передбачені ст.382 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу від 07.02.2020р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про встановлення судового контролю.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції розглянуто подану ним заяву без виклику сторін у судове засідання, чим позбавлено позивача скористатися гарантованими йому правами, передбаченими ст.ст. 44, 166, 209, 211, 224, 262 КАС України.

Також, апелянт посилається на те, що при прийнятті спірної ухвали судом першої інстанції не прийнято до уваги положення Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 14, 255 КАС України, згідно яких судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання. При цьому, клопотання про встановлення судового контролю може бути подане і задоволене судом після ухвалення рішення по справі, про що неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду у своїх рішеннях. Апелянт зазначає, що після вирішення публічно-правового спору і набранням судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів з приводу захисту яких він прийняв судове рішення.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах встановлено статтею 382 КАС України, частиною 1 якої передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч.ч. 2, 3, 4 ст.382 Кодексу за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України. Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін.

З аналізу вищевказаної норми випливає, що зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення не є імперативною нормою, а залишене на розсуд суду.

Судовий контроль за виконанням судових рішень є диспозитивним правом суду, яке може використовуватись залежно від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певний (можливо, винятковий) захід впливу на той чи інший орган влади.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, судове рішення по справі №420/4752/19 набрало законної сили 15.01.2020р. на підставі ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020р., копію якої ГУ ПФУ в Одеській області отримало 20.01.2020р.

Із заявою про видачу виконавчого листа по справі №420/4752/19 ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції 27.01.2020р.

Виконавчий лист направлено позивачу засобами поштового зв`язку 30.01.2020р.

При цьому, вже 28.01.2020р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю, в якій позивач не зазначив про наявність підстав для застосування відповідного заходу впливу до ГУ ПФУ в Одеській області.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що правові норми КАС України, які регламентують порядок судового контролю, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.

Водночас, звертаючись 28.01.2020р. до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №420/4752/19, ОСОБА_1 не надано доказів, що ГУ ПФУ в Одеській області відмовляється виконувати рішення суду, яке набрало законної сили. Будь-яких доказів звернення позивача до відповідача з питань виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2019р. позивачем не надано.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість поданої заяви та відсутність підстав для її задоволення.

Поряд з цим, колегія суддів вважає помилковими посилання суду першої інстанції на те, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах у порядку ч.1 ст.382 КАС України встановлюється судом саме при вирішенні справи по суті, а висновки стосовно наявності або відсутності підстав для встановлення такого контролю зазначаються безпосередньо у рішенні суду за результатами розгляду адміністративного позову.

Згідно частини 6 статті 246 КАС України, у разі необхідності у резолютивній частині рішення вказується, зокрема, порядок і строк виконання рішення. При цьому, слід зазначити, що порядок виконання судових рішень в адміністративних справах регламентовано ст.372 КАС України, згідно якої спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому рішенні.

Слід зазначити, що визначення порядку виконання рішень не є тотожним поняттю встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ст. 382 КАС України не містить жодних застережень стосовно неможливості суду встановлювати судовий контроль після ухвалення рішення у справі.

Щодо посилань апелянта на те, що його не було повідомлено про дату, час та місце розгляду поданої ним заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, а також не викликано в судове засідання, в якому розглядалася відповідна заява, то колегія суддів зазначає, що положеннями ст.382 КАС України передбачено розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін лише питання про накладення штрафу за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права.

Частина 4 цієї статті КАС України встановлює, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено питання, однак зазначає, що при здійсненні висновку, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах у порядку ч.1 ст.382 КАС України встановлюється судом саме при вирішенні справи по суті, суд першої інстанції допустив не правильне застосування норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, ухвала суду підлягає зміні шляхом виключення з її мотивувальної частини відповідних висновків суду.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 321, 328, 382 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року змінити, виключивши з її мотивувальної частини висновки суду першої інстанції про те, що «встановлення судового контролю, у порядку ч.1 ст.382 КАС України, за виконанням суб`єктом владних повноважень рішення суду може мати місце лише при вирішенні справи по суті».

В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 березня 2020 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук