Справа № 200/1666/20-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 р. Справа№200/1666/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про: визнання неправомірним та скасування рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13 грудня 2019 року № 4539 про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області з урахуванням висновків суду по справі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 4539 від 05.12.2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зарахувавши періоди роботи з 01.01.2003 року по 31.05.2004 року, з 13.06.2007 року по 31.10.2009 року, з 01.04.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.05.2014 року до спеціального (пільгового) страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13 грудня 2019 року № 4539 про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області з урахуванням висновків суду по справі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 4539 від 05.12.2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зарахувавши періоди роботи з 01.01.2003 року по 31.05.2004 року, з 13.06.2007 року по 31.10.2009 року, з 01.04.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.05.2014 року до спеціального (пільгового) страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначає, що рішенням № 4539 від 13.12.2019 року відповідач відмовив їй в призначенні пенсії на пільгових умовах. Позивач зазначає, що згідно рішення відповідача до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано періоди роботи з 01.01.2003 року по 31.05.2004 року, з 13.06.2007 року по 31.10.2009 року, з 01.04.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.05.2014 року, оскільки у відомостях по спеціальному стажу в Реєстрі застрахованих осіб страхувальником невірно занесений код підстави для обліку спеціального стажу, а наявні в матеріалах уточнюючі довідки про пільговий характер роботи від 16.12.2014 року № 329, № 329/1, № 314, № 315, № 330. Позивач вважає дії відповідача щодо не зарахування вищезазначених періодів до пільгового стажу протиправними. Позивач вказує на те, що відповідно до чинного пенсійного законодавства основним документом, який підтверджує стаж роботи є належним чином оформлена трудова книжка. Позивач зазначає, що надана ним до управління трудова книжка містить усі необхідні записи, що підтверджують пільговий характер робіт останнього у спірний період. Крім того, позивач звертає увагу на те, що до управління були надані уточнюючі довідки ВП «Шахта ім. Челюскінців» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» № 329 від 16.12.2014 року та ВП «Шахта ім. О.О. Скочинського» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» № 314 від 16.12.2014 року про пільговий характер робіт, а також накази про підсумки атестації робочих місць по підприємству ВП «Шахта ім. Челюскінців» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» та ВП «Шахта ім. О.О. Скочинського» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», які безпідставно не були враховані при розгляді питання про призначення пенсії, оскільки не можливість відповідача здійснити перевірку інформації вказаній у довідці не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення.

Також, позивач зазначає. Що при наданні звітів до органів Пенсійного фонду України ВП «Шахта ім. Челюскінців» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» та ВП «Шахта ім. О.О. Скочинського» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» вказували, що страхові внески за нього вносились за підземною посадою за кодом ЗПЗ014А4, що в свою чергу підтверджує моє право на зарахування спірних періодів до її спеціального (пільгового) страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає, що у відповідача відсутні підстави для не зарахування до пільгового стажу позивача спірних періодів роботи. Та відповідно на день звернення вона мала необхідний спеціальний стаж для призначення пенсії на пільгових умовах.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що при розгляді документів наданих позивачем до заяви про призначення пенсії за віком згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» управлінням встановлено, що згідно записів у трудовій книжці позивач у спірні періоди працювала за професією маркшейдери, маркшейдери дільниці, які передбачені Списком № 1 розділу 1 підрозділу 1 п. «г» код професії 1.1г згідно постанови КМУ від 16.01.2003 року № 36. Цей код передбачає зайнятість робочих, керівників, спеціалістів та службовців неповний робочий день на підземних роботах, а 50% і більше робочого часу. Відповідач вказує на те, що оскільки періоди роботи позивача з 01.01.2003 року по 31.05.2004 року, з 13.06.2007 року по 31.10.2009 року, з 01.04.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.05.2014 року занесені з невірним кодом для обліку спец стажу, а саме ЗПЗ014А4 замість ЗПЗ013А1, управлінням не зараховано перелічені періоди до пільгового стажу.

Крім того, відповідач зазначає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах не можуть бути враховані при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах уточнюючі довідки від 16.12.2014 року № 314, № 315, № 329, № 329/1, № 330, оскільки видані підприємствами, архіви яких знаходяться на території непідконтрольній українській владі, а саме у місті Донецьку. Відповідач посилається на те, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» надані позивачем уточнюючі довідки є недійсними та не мають сили. Також відповідач зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, однак на даний час управління не має можливості здійснити перевірку достовірності інформації, наведеної в пільговій довідці від 16.12.2014 року № 314, 315, 329, 329/1, 330 з причини знаходження архіві підприємства, що їх видали на території непідконтрольній українській владі. Відповідач зазначає, що надані позивачем документи не можуть бути належними для врахування під час призначення пенсії за віком згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 16 березня 2020 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що позивач та представник відповідача у судове засідання не з`явились, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серія НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 9-11).

Судом встановлено, що 05.12.2019 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою № 4539 про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 92).

До заяви позивачем були надані наступні документи: копія паспорту і ІПН, трудової книжки, диплому, копія свідоцтва про шлюб та Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, довідки від 16.12.2014 року № 329, № 329/1, № 314, № 315, № 330, копії наказів про результати проведення атестації робочих місць.

Крім того, позивачем була надана заява від 05.12.2019 року, яка зареєстрована відповідачем за № 23798, відповідно до якої позивач наполягав на прийнятті уточнюючих довідок від 16.12.2014 року № 329, № 329/1, № 314, № 315, № 330 при призначенні пенсії (а.с. 92).

13 грудня 2019 року Великоновосілківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення № 4539 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах (а. с. 7-8).

Зі змісту рішення встановлено, що періоди роботи з 01.06.2004 року по 21.12.2006 року, з 01.01.2007 року по 31.05.2007 року в якості маркшейдера підземного на ВП «Шахта ім.. Челюскінців» зараховані до стажу роботи за Списком № 1 згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди роботи з 01.01.2003 року по 31.05.2004 року, з 13.06.2007 року по 31.10.2009 року, з 01.04.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.05.2014 року не зараховано до пільгового стажу роботи згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у зв`язку з невірним занесенням коду підстави для обліку спец стажу (ЗПЗ014А4 замість ЗПЗ013А1).

Уточнюючі довідки від 16.12.2014 року № 329, № 329/1, № 314, № 315, № 330 не можуть бути враховані при призначенні пенсії, оскільки вони видані у м. Донецьку.

Згідно наданих документів та Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 має 26 років 1 місяць 27 днів страхового стажу роботи, із них 2 рокт 11 місяців 21 день стажу роботи за Списком № 1.

За таких обставин відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки не має необхідного пільгового стажу роботи.

Відповідно до наданих документів та діючого законодавства ОСОБА_1 буде мати право на призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у 63 роки, тобто з 03.05.2035 року.

Позивач не погодившись з рішенням № 4539 Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пенсії, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про пенсійне забезпечення" № 1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку № 383).

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637.

Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року (який набрав чинності 21 серпня 1992 року) встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно із зазначеним нормативним актами основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Отже, з аналіз норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуваня» та Порядку № 383 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту статті 114 Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документи, які можуть підтверджувати результати атестації робочого місця за умовами праці, є: наказ про підсумки атестації робочих місць за умовами праці, карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Так, з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 30.10.1996 року прийнята на Шахту ім. Челюскінців Донецького виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Донецьквугілля» прийнята дільничним маркшейдером; 01.07.2001 року перейменовано в маркшейдер на підземних роботах Шахта ім. Челюскінців виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Донецьквугілля» перейменовано в Державне відкрите акціонерне товариство «Шахта ім. Челюскінців» ДП ГХК «Донвуголь»; 12.05.2003 року Державне відкрите акціонерне товариство «Шахта ім. Челюскінців» ДП ГХК «Донвуголь» реорганізовано та утворено Виробниче об`єднання «Шахта ім. Челюскінців» Державного підприємства «Донецьквугілля»; 01.04.2004 року ВО «Шахта ім. Челюскінців» Державного підприємства «Донецьквугілля» реорганізоване в технічну одиницю ВО «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1»; 28.05.2004 року переведена маркшейдером на підземних роботах; 11.04.2005 року переведена головним маркшейдером, пов`язану з підземними роботами; 28.12.2004 року на підставі наказу Міністерства палива та енергетики України № 35 ВП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» ДП «Донецьквугілля» змінено назву на ВП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія»; 27.01.2006 року ВП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» реорганізовано у Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на підставі наказу Міністерства вугільної промисловості України № 57 від 27.01.2006 року; 27.04.2007 року виділено із складу ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1»технічна одиниця «Шахта ім. Челюскінців» та створено ВП «Шахта ім. Челюскінців» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія»; 04.10.2007 року звільнена за власним бажанням; 10.10.2007 року прийнята на «Шахту ім. О.О. Скочинського» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» дільничним гірничим маркшейдером зайнятим на підземних роботах 50 та більше відсотків робочого часу; 01.01.2008 року переведена маркшейдером на підземних роботах, пов`язаних з підземними роботами 50 та більше відсотків робочого часу; 15.01.2018 року звільнена за власним бажанням (а.с. 12-14).

Професія позивача «маркшейдер, маркшейдер дільничний» передбачена Списком 1 розділу 1 підрозділу 1 п. «г» кодом професії 1.1г Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.

Враховуючи, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж відповідно до вимог чинного законодавства є трудова книжка, суд приходить висновку, що пільговий характер роботи позивача у період з 01.01.2003 року по 31.05.2004 року, з 13.06.2007 року по 31.10.2009 року, з 01.04.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.05.2014 року підтверджується наявними записами у копії трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 .

Крім того, позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії була надана довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 314 від 16.12.2014 року, видана ВП «Шахта ім. Челюскінців» ДП «ДВЕК», відповідно до якої встановлено, що позивач у період з 30.10.1996 року по 30.06.2001 року, з 01.07.2001 року по 27.05.2004 року, з 28.05.2004 року по 10.04.2005 року працювала на посаді маркшейдера дільничного, з 11.04.2005 року по 04.10.2007 року працювала на посаді головного маркшейдера, яка передбачена Списком № 1 розділу 1 п. 1.1г Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 року, та зайнятість на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах (а.с. 16).

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 329 від 16.12.2014 року, виданої ВП «Шахта ім. О.О. Скочинського» ДП «ДВЕК» встановлено, що позивач у період з 10.10.2007 року по 31.12.2007 року виконував роботи повний робочий день на дільниці маркшейдерської служби за професією дільничний гірничий маркшейдер, 50% та більше робочого часу на підземних роботах, більшість робочого часу на рік зайнятий на підземних роботах, що передбачена Списком № 1 розділу 1, підрозділу 1.1г Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 року; з 01.01.2008 року по 14.12.2014 року виконував роботи повний робочий день на дільниці маркшейдерської служби за професією маркшейдер на підземних роботах, 50% та більше робочого часу на підземних роботах, більшість робочого часу на рік зайнятий на підземних роботах, що передбачена Списком № 1 розділу 1, підрозділу 1.1г Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 року (а.с. 17).

Також позивачем надано до суду накази про результати атестації робочих місць від 15.03.1995 року № 191 Донецького виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Донецьквугілля», від 10.03.2000 року № 229 Державної холдингової компанії «Донвуголь» Шахта імені Челюскінців, від 28.12.2001 року № 609 Державної холдингової компанії «Донвуголь» Шахта імені Челюскінців, від 22.03.2006 року № 553 Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» Шахта імені Челюскінців, від 27.06.2007 року № 657г Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» ВП «Шахта ім. О.О. Скочинського», від 27.06.2007 року № 657к Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» ВП «Шахта ім. О.О. Скочинського», від 25.06.2012 року № 745к Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» ВП «Шахта ім. О.О. Скочинського» (а.с. 18-47).

Як вбачається з рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії, ним при вирішенні питання про призначення пенсії позивачу не були враховані уточнюючі довідки від 16.12.2014 року № 329, № 329/1, № 314, № 315, № 330, оскільки видані підприємствами, які зареєстровані на непідконтрольній українській владі території, з цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Приписами статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

З аналізу вищезазначених положень, суд приходить до висновку про те, що органи, які призначають пенсію мають право перевіряти надані заявником документи, а саме вимагаючи відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряючи обґрунтованість їх видачі.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що відповідач вчиняв якісь дії для перевірки інформації зазначених у уточнюючих довідках від 16.12.2014 року № 329, № 329/1, № 314, № 315, № 330, які видані ВП «Шахта ім. Челюскінців» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» та ВП «Шахта ім. О.О. Скочинського» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія».

Крім того, суд звертає увагу на те, що ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» перереєструвалась на підконтрольній українській владі території за адресою: 85670, Донецька обл., місто Вугледар, що підтверджується інформацією наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Також, суд звертає увагу, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на не підконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 та від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Крім того, суд вказує на те, що стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами».

Отже, державні органи повинні приймати документи, видані окупаційною владою, у тих випадках, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеженняправ громадян.

Також, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Суд зазначає, що законодавством на сьогоднішній день не врегульовано порядок надання та використання інформації, яка необхідна для підтвердження позивачем права на призначення пенсії коли доступ у позивача до такої інформації відсутній з причин, що не залежать від його волі.

Тобто через законодавчу прогалину не забезпечується захист прав громадян, які, незважаючи на втрату житла та інших соціальних благ, разом з членами своєї родини переїхали на іншу територію України з метою продовжити працювати на благо України.

Фактично склалася ситуація, за якої позивач змушений нести відповідальність за бездіяльність органу законодавчої влади.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи з 01.01.2003 року по 31.05.2004 року, з 13.06.2007 року по 31.10.2009 року, з 01.04.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.05.2014 року до спеціального (пільгового) страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Також, суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування невірно внесено код підстави для обліку спец стажу (ЗПЗ014А4 замість ЗПЗ013А1), оскільки позивач самостійно не вносить відомості про спецстаж до вказаного реєстру, а отже не може відповідати за дії інших осіб.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до Постанови Правління Пенсійного фонду України № 26-1 від 05.11.2009 року «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства встановлені коди підстав для обліку пільгового стажу, зокрема, код ЗПЗ014А4 - інженерно-технічні працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах, - за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії.

Отже, спірні періоді в Індивідуальних відомостях форми ОК-5 обліковуючть як спеціальний стаж за кодом ЗПЗ014АА.

Таким чином, суд вважає, що спірні рішення № 4539 Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пільгової пенсії від 13 грудня 2019 року, прийняте без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявами про призначення пенсії, в зв`язку з чим рішення є протиправними та такими, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення № 4539 Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13 грудня 2019 року про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області з урахуванням висновків суду по справі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 4539 від 05.12.2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зарахувавши періоди роботи з 01.01.2003 року по 31.05.2004 року, з 13.06.2007 року по 31.10.2009 року, з 01.04.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.05.2014 року до спеціального (пільгового) стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд приходить висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судового збору в розмірі 768,40 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення № 4539 Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13 грудня 2019 року про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області з урахуванням висновків суду по справі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 4539 від 05.12.2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зарахувавши періоди роботи з 01.01.2003 року по 31.05.2004 року, з 13.06.2007 року по 31.10.2009 року, з 01.04.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.05.2014 року до спеціального (пільгового) стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення № 4539 Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13 грудня 2019 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () з урахуванням висновків суду по справі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 4539 від 05.12.2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зарахувавши періоди роботи з 01.01.2003 року по 31.05.2004 року, з 13.06.2007 року по 31.10.2009 року, з 01.04.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.05.2014 року до спеціального (пільгового) стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85400, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, буд. 103) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 26 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська