Справа № 826/4214/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 жовтня 2019 року № 826/4214/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Олійникова Слобода",

Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Сидори"

до Міністерства юстиції України

треті особи, ОСОБА_1 ,

що не заявляють ОСОБА_2 ,

самостійних вимог ОСОБА_3 ,

на предмет спору: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 ,

ОСОБА_18 ,

ОСОБА_19 ,

ОСОБА_20 ,

ОСОБА_21 ,

ОСОБА_22 ,

ОСОБА_23 ,

ОСОБА_24 ,

ОСОБА_25 ,

ОСОБА_26 ,

ОСОБА_27 ,

ОСОБА_28 ,

ОСОБА_29 ,

ОСОБА_30 ,

ОСОБА_31 ,

ОСОБА_32 ,

ОСОБА_33 ,

ОСОБА_34 ,

ОСОБА_35 ,

ОСОБА_36 ,

ОСОБА_37 ,

ОСОБА_38 ,

ОСОБА_39 ,

ОСОБА_40 ,

ОСОБА_41 ,

ОСОБА_42 ,

ОСОБА_43 ,

ОСОБА_44 ,

ОСОБА_45 ,

ОСОБА_46 ,

ОСОБА_47 ,

ОСОБА_48 ,

ОСОБА_49 ,

ОСОБА_50 ,

ОСОБА_51 ,

ОСОБА_52 ,

ОСОБА_53 ,

ОСОБА_54 ,

ОСОБА_55 ,

ОСОБА_56 ,

ОСОБА_57 ,

ОСОБА_58 ,

ОСОБА_59 ,

ОСОБА_60 ,

ОСОБА_61 ,

ОСОБА_62 ,

ОСОБА_63 ,

ОСОБА_64 ,

ОСОБА_65 ,

ОСОБА_66 ,

ОСОБА_67 ,

ОСОБА_68 ,

ОСОБА_69 ,

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еліта-2010",

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс "Узин",

ОСОБА_70 ,

ОСОБА_71 ,

ОСОБА_72 ,

ОСОБА_73 ,

ОСОБА_74 ,

ОСОБА_75 ,

ОСОБА_76 ,

ОСОБА_77 ,

ОСОБА_78 ,

Товариство з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод"

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

представники позивача - Тетеря С.І.;

учасників справи: відповідача - Степаненко Т.М.;

третіх осіб - не з`явилися,

(у судовому засіданні 09.10.2019, відповідно до ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення)),

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші" (далі - позивач-1 або ТОВ Агрофірма "Матюші"), Товариством з обмеженою відповідальністю "Олійникова Слобода" (надалі - позивач-2 або ТОВ "Олійникова Слобода") та Приватним орендним сільськогосподарським підприємством "Сидори" (далі - позивач-3 або ПСП "Сидори") (разом - позивачі або Товариства) подано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач або МЮ України або Міністерство), в якому позивачі просять суд:

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України в особі Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України щодо розгляду по суті:

скарги ОСОБА_23, ОСОБА_33, ОСОБА_93, ОСОБА_27, ОСОБА_6 , ОСОБА_79 , ОСОБА_24 , ОСОБА_46 , ОСОБА_19 , ОСОБА_78 , ОСОБА_21 , ОСОБА_80 , ОСОБА_36 , ОСОБА_67 , ОСОБА_18 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_83 , ОСОБА_45 , ОСОБА_52 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_77 , ОСОБА_42 та ОСОБА_1 , зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.02.2018 за № 6454-33-18;

скарги ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_85 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_86 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_53 , ОСОБА_57 , ОСОБА_62 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_87 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.02.2018 за № 6468-33-18;

скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_88 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_31 , ОСОБА_30 , ОСОБА_35 , ОСОБА_55 , ОСОБА_69 , ОСОБА_89 , ОСОБА_47 , ОСОБА_50 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_90 , ОСОБА_54 , ОСОБА_63 , ОСОБА_56 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.02.2018 за № 6455-33-18;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, що полягає у неприйнятті рішення про відмову у розгляді:

скарги ОСОБА_23 , ОСОБА_33 , ОСОБА_93 , ОСОБА_27 , ОСОБА_6 , ОСОБА_79 , ОСОБА_24 , ОСОБА_46 , ОСОБА_19 , ОСОБА_78 , ОСОБА_21 , ОСОБА_80 , ОСОБА_36 , ОСОБА_67 , ОСОБА_18 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_83 , ОСОБА_45 , ОСОБА_52 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_77 , ОСОБА_42 та ОСОБА_1 , зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.02.2018 за № 6454-33-18;

скарги ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_85 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_86 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_53 , ОСОБА_57 , ОСОБА_62 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_87 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.02.2018 за № 6468-33-18;

скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_88 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_31 , ОСОБА_30 , ОСОБА_35 , ОСОБА_55 , ОСОБА_69 , ОСОБА_89 , ОСОБА_47 , ОСОБА_50 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_90 , ОСОБА_54 , ОСОБА_63 , ОСОБА_56 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.02.2018 за № 6455-33-18.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2018 (суддя Власенкова О.О.) відкрито спрощене провадження у даній справі з викликом сторін.

Розпорядженням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.06.2018 № 916 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ", на підставі п.п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, справу № 826/4214/18 передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи № 826/4214/18 між суддями від 04.06.2018, суддею у справі визначено суддю Пащенка К.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2018 (суддя Пащенко К.С.) прийнято справу до провадження та призначено справу до розгляду у підготовче засідання на 01.08.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2018 залучено до участі у справі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_42 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_77 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_73 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), ОСОБА_72 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), ОСОБА_71 ( АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), ОСОБА_45 ( АДРЕСА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), ОСОБА_17 ( АДРЕСА_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ), ОСОБА_16 ( АДРЕСА_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_10 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_11 , ідентифікаційний номер НОМЕР_10 ), ОСОБА_18 ( АДРЕСА_12 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ), ОСОБА_36 ( АДРЕСА_13 , ідентифікаційний номер НОМЕР_12 ), ОСОБА_21 ( АДРЕСА_14 , ідентифікаційний номер НОМЕР_13 ), ОСОБА_78 ( АДРЕСА_15 , ідентифікаційний номер НОМЕР_14 ), ОСОБА_19 ( АДРЕСА_16 , ідентифікаційний номер НОМЕР_15 ), ОСОБА_46 ( АДРЕСА_17 , ідентифікаційний номер НОМЕР_16 ), ОСОБА_24 ( АДРЕСА_18 , ідентифікаційний номер НОМЕР_17 ), ОСОБА_27 ( АДРЕСА_19 , ідентифікаційний номер НОМЕР_18 ), ОСОБА_33 ( АДРЕСА_16 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ), ОСОБА_57 ( АДРЕСА_20 , ідентифікаційний номер НОМЕР_19 ), ОСОБА_62 ( АДРЕСА_21 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ), ОСОБА_64 ( АДРЕСА_22 , ідентифікаційний номер НОМЕР_20 ), ОСОБА_65 ( АДРЕСА_23 , ідентифікаційний номер НОМЕР_21 ), ОСОБА_66 ( АДРЕСА_23 , ідентифікаційний номер НОМЕР_22 ), ОСОБА_68 ( АДРЕСА_24 , ідентифікаційний номер НОМЕР_23 ), ОСОБА_70 ( АДРЕСА_25 , ідентифікаційний номер НОМЕР_24 ), ОСОБА_74 ( АДРЕСА_26 , ідентифікаційний номер НОМЕР_25 ), ОСОБА_75 ( АДРЕСА_27 , ідентифікаційний номер НОМЕР_26 ), ОСОБА_53 ( АДРЕСА_28 , ідентифікаційний номер НОМЕР_27 ), ОСОБА_44 ( АДРЕСА_29 , ідентифікаційний код НОМЕР_28 ), ОСОБА_43 ( АДРЕСА_30 , ідентифікаційний код НОМЕР_29 ), ОСОБА_41 ( АДРЕСА_31 , ідентифікаційний номер НОМЕР_30 ), ОСОБА_40 ( АДРЕСА_32 , ідентифікаційний номер НОМЕР_31 ), ОСОБА_39 ( АДРЕСА_33 , ідентифікаційний номер НОМЕР_32 ), ОСОБА_38 ( АДРЕСА_34 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_33 ), ОСОБА_37 ( АДРЕСА_34 , ідентифікаційний номер НОМЕР_34 ), ОСОБА_34 ( АДРЕСА_35 , ідентифікаційний номер НОМЕР_35 ), ОСОБА_32 ( АДРЕСА_36 , ідентифікаційний номер НОМЕР_36 ), ОСОБА_29 ( АДРЕСА_36 , ідентифікаційний номер НОМЕР_37 ), ОСОБА_28 ( АДРЕСА_36 , ідентифікаційний номер НОМЕР_38 ), ОСОБА_26 ( АДРЕСА_37 , ідентифікаційний номер НОМЕР_39 ), ОСОБА_15 ( АДРЕСА_38 , ідентифікаційний номер НОМЕР_40 ), ОСОБА_14 ( АДРЕСА_39 , ідентифікаційний номер НОМЕР_41 ), ОСОБА_10 ( АДРЕСА_40 , ідентифікаційний номер НОМЕР_42 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_41 , ідентифікаційний номер НОМЕР_43 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_41 , ідентифікаційний номер НОМЕР_44 ), ОСОБА_61 ( АДРЕСА_42 , ідентифікаційний номер НОМЕР_45 ), ОСОБА_60 ( АДРЕСА_43 , ідентифікаційний номер НОМЕР_46 ), ОСОБА_59 ( АДРЕСА_43 , ідентифікаційний номер НОМЕР_47 ), ОСОБА_58 ( АДРЕСА_44 , ідентифікаційний номер НОМЕР_48 ), ОСОБА_56 ( АДРЕСА_45 , ідентифікаційний номер НОМЕР_49 ), ОСОБА_63 ( АДРЕСА_46 , ідентифікаційний номер НОМЕР_50 ), ОСОБА_54 ( АДРЕСА_47 , ідентифікаційний номер НОМЕР_51 ), ОСОБА_51 ( АДРЕСА_48 , ідентифікаційний номер НОМЕР_52 ), ОСОБА_49 ( АДРЕСА_45 , ідентифікаційний номер НОМЕР_53 ), ОСОБА_48 ( АДРЕСА_48 , ідентифікаційний номер НОМЕР_54 ), ОСОБА_25 ( АДРЕСА_49 , ідентифікаційний номер НОМЕР_55 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_50 , ідентифікаційний номер НОМЕР_56 ), ОСОБА_11 ( АДРЕСА_51 , ідентифікаційний код НОМЕР_57 ), ОСОБА_12 ( АДРЕСА_52 , ідентифікаційний номер НОМЕР_58 ), ОСОБА_20 ( АДРЕСА_53 , ідентифікаційний код НОМЕР_59 ), ОСОБА_13 ( АДРЕСА_54 , ідентифікаційний номер НОМЕР_60 ), ОСОБА_22 ( АДРЕСА_55 , ідентифікаційний номер НОМЕР_61 ), ОСОБА_31 ( АДРЕСА_56 , ідентифікаційний номер НОМЕР_62 ), ОСОБА_30 ( АДРЕСА_55 , ідентифікаційний номер НОМЕР_61 ), ОСОБА_35 ( АДРЕСА_57 , ідентифікаційний номер НОМЕР_63 ), ОСОБА_55 ( АДРЕСА_58 , ідентифікаційний номер НОМЕР_64 ), ОСОБА_69 ( АДРЕСА_59 , ідентифікаційний код НОМЕР_65 ), ОСОБА_50 ( АДРЕСА_60 , ідентифікаційний номер НОМЕР_66 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_61 , ідентифікаційний номер НОМЕР_67 ), ОСОБА_47 ( АДРЕСА_60 , ідентифікаційний номер НОМЕР_68 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_62 , ідентифікаційний номер НОМЕР_69 ), ОСОБА_76 ( АДРЕСА_63 , ідентифікаційний номер НОМЕР_70 ), ОСОБА_23 ( АДРЕСА_64 , ідентифікаційний номер НОМЕР_71 ).

У судовому засіданні 01.08.2018 судом постановлено про відкладення розгляду справи на 29.08.2018.

Судовими повістками від 17.08.2018 викликано представників учасників справи в судове засідання на 06.09.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2018 залучено до участі у справі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_52 (ідентифікаційний номер НОМЕР_72 , адреса: АДРЕСА_65 ), ОСОБА_67 (ідентифікаційний номер НОМЕР_73 , адреса: АДРЕСА_66 ), Товариство з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс "Узин" (ідентифікаційний код 32638214, адреса: 09152, Київська обл., Білоцерківський район, с. Мала Антонівка, вул. О. Цмокна, 1-А), Товариство з обмеженою відповідальністю "Еліта-2010" (ідентифікаційний код 36445897, адреса: 09131, Київська обл., Білоцерківський район, с. Сидори, вул. Миру, 3).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2018 зупинено провадження в адміністративній справі № 826/4214/18 до перегляду ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.03.2018 в порядку апеляційного провадження Київським апеляційним адміністративним судом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.11.2018 поновлено провадження у справі № 826/4214/18; призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 20.12.2018.

Вказаної дати у судовому засіданні судом оголошено перерву до 07.02.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2018 залучено Товариство з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" (адреса: 09039, Київська область, Сквирський район, суло Руда, вулиця Заводська, 27, ідентифікаційний код 13737989) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2019 зупинено провадження в адміністративній справі № 826/4214/18 до перегляду ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.03.2018 в порядку апеляційного провадження Шостим апеляційним адміністративним судом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2019 поновлено провадження у справі № 826/4214/18; призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 26.04.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.06.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2019 передано справу № 826/4214/18 у відповідності до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України для вирішення питання про відвід судді.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2019 призначено справу до розгляду у судове засідання на 10.07.2019.

Зважаючи на перебування судді Пащенка К.С. у відпустці розгляд адміністративної справи № 826/4214/18 було відкладено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2019 передано справу № 826/4214/18 у відповідності до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України для вирішення питання про відвід судді.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2019 призначено справу до розгляду у судове засідання на 08.08.2019.

Цієї дати в судовому засіданні судом оголошено перерву до 28.08.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2019 залишено без розгляду заяву ОСОБА_37 від 08.08.2019 про відвід судді.

28.08.2019 у судовому засіданні судом оголошено перерву до 09.10.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.08.2019 залишено без розгляду заяву ОСОБА_30 від 27.08.2019 про відвід судді.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2019 витребувано у Міністерства юстиції України: 1) письмові пояснення щодо документів, які розглядались Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, та вчинених останньою дій при вирішенні щодо питання дотримання заявниками строків звернення зі скаргами № 6454-33-18 від 28.02.2018, № 6468-33-18 від 28.02.2018 та № 6455-33-18 від 28.02.2018; 2) копії відповідних протоколів засідання та рішення комісії щодо прийняття скарг до розгляду; 3) належним чином завірені копії документів, що містяться в електронному реєстрі та які подавалися реєстратору на реєстрацію по кожній реєстраційній дії, що оскаржувалась відповідно до зазначених скарг.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2019 залишено без розгляду заяву ОСОБА_30 від 08.10.2019 про відвід судді.

09.10.2019 в судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив, за викладених у мотивувальній частині позову підстав, задовольнити позов.

Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви.

У наданому до суду відзиві на позов відповідач зауважив на необґрунтованості позовних вимог.

Треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Еліта-2010", Товариство з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс "Узин" та Товариство з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" у наданих до суду письмових поясненнях просять суд у позові відмовити. Зауважують про забезпечення комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України участі позивачів у розгляді скарг та наданні ними пояснень, а також те, що до Міністерства подано обґрунтований висновок щодо необхідності скасування відповідних рішень державних реєстраторів.

Поряд з цим, суд наголошує, що в судове засідання треті особи не з`явилися.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вказаних учасників справи, що, відповідно, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

28.02.2018 на адресу Міністерства від: ОСОБА_23, ОСОБА_33, ОСОБА_93, ОСОБА_27, ОСОБА_6, ОСОБА_79, ОСОБА_24, ОСОБА_46, ОСОБА_19, ОСОБА_78, ОСОБА_21, ОСОБА_80, ОСОБА_36, ОСОБА_67, ОСОБА_18 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_5, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_83 , ОСОБА_45, ОСОБА_52, ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73, ОСОБА_77, ОСОБА_42 та ОСОБА_1 надійшла скарга, зареєстрована у Міністерстві юстиції України за № 6454-33-18, в якій вказані суб`єкти звернення просили:

провести перевірку правомірності відповідних оскаржуваних рішень, прийнятих Державними реєстраторами Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_112, ОСОБА_113, ОСОБА_106, ОСОБА_114, ОСОБА_115, ОСОБА_116, ОСОБА_117, Державними реєстраторами Реєстраційної служби Києво-Святошииського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_118, ОСОБА_119, Державним реєстратором Реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції Київської області (Комунального підприємства Кагарлицької районної ради "Реєстраційне агентство") ОСОБА_120, Державними реєстраторами Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_121, ОСОБА_97 , Державним реєстратором Узинської міської державної нотаріальної контори, Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_122;

скасувати рішення про державну реєстрацію.

Цієї ж дати до Міністерства від: ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_15 , ОСОБА_26, ОСОБА_28 , ОСОБА_85 , ОСОБА_32, ОСОБА_34, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_53 , ОСОБА_57 , ОСОБА_62 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_87 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 надійшла скарга, яку було зареєстровано у Міністерстві юстиції України за № 6468-33-18, в якій відзначені фізичні особи просили:

провести перевірку правомірності відповідних оскаржуваних рішень, прийнятих Державними реєстраторами Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_112 , ОСОБА_122 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 та Державним реєстратором Реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_120;

скасувати рішення про державну реєстрацію.

В цей же день, до Міністерства від: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_20, ОСОБА_88, ОСОБА_22, ОСОБА_25, ОСОБА_31, ОСОБА_30, ОСОБА_35, ОСОБА_55 , ОСОБА_69 , ОСОБА_89 , ОСОБА_47 , ОСОБА_50 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_90 , ОСОБА_54 , ОСОБА_63, ОСОБА_56, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_91, ОСОБА_92 надійшла скарга, що була зареєстрована у Міністерстві юстиції України за № 6455-33-18, в якій відмічені особи просили:

провести перевірку правомірності відповідних оскаржуваних рішень, прийнятих Державними реєстраторами Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_112, ОСОБА_113, ОСОБА_121, ОСОБА_122, ОСОБА_106 , ОСОБА_114, ОСОБА_107 та Державним реєстратором Реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_120;

скасувати рішення про державну реєстрацію.

Позивачі зазначають, що усі три скарги були оформлені з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме вимог пунктів 3 та 6 абзацу першого частини п`ятої статті 37 цього Закону, зокрема, у скаргах не було зазначено: норми законодавства, які, на думку скаржників, було порушено державними реєстраторами під час прийняття оскаржуваних рішень; дати складання скарг.

Крім того, позивачі звертають увагу, що під час розгляду скарг Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України було встановлено, що підписи деяких скаржників на скаргах були підроблені, оскільки такі або померли на дату подачі скарг до Комісії, або самі підтвердили те, що не підписували скарги.

З огляду на наведені обставини, позивачі наголошують, що згідно п. 1 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» оформлення скарги без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою статті 37 цього Закону, є підставою для відмови у її задоволенні.

Позивачі акцентують, що в порушення приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.п. 5, 7 «Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації» Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України призначила розгляд по суті скарг власників земельних ділянок, що орендуються позивачами, на 05.03.2018 та 07.03.2018, а Міністерство, у свою чергу, не прийняло рішення про відмову у розгляді цих скарг.

Підсумовуючи викладені у позові тези, позивачі вказують, що дії Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України щодо розгляду скарг по суті та бездіяльність Міністерства щодо неприйняття рішень про відмову у розгляді цих скарг без розгляду по суті є протиправними та такими, що порушують права ТОВ Агрофірма "Матюші", ТОВ "Олійникова Слобода" та ПСП "Сидори".

З викладеними позивачем твердженнями відповідач не погоджується та у своєму відзиві відмітив про відсутність порушень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації» при розгляді скарг, зареєстрованих за №№: 6454-33-18, № 6468-33-18 та № 6455-33-18.

Відповідач зауважив, що за результатами розгляду відповідних скарг Міністерством прийняті мотивовані накази №№: 729/5, 727/5 та 728/5.

Вирішуючи спір по суті, суд зауважує на таке.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (скорочено - Закон), «Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації», затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (в тексті - Порядок), «Положенням про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації», затв. Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 за № 37/5 (за текстом - Положення), та іншими нормативно-правовими актами, виданими на їх виконання (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

В контексті нормативного регулювання спірних правовідносин, обставин справи та заявлених вимог і викладених заперечень, суд звертає увагу на наступне.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Вказаний нормативно-правовий акт, поряд з правовим регулюванням питань, наприклад, системи органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, до яких, між іншим, відносяться: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно, регулює питання порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав.

Так, за ч. 1 ст. 37 Закону, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги:

1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора;

2) на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації прав.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган (ч. 2 ст. 37 Закону).

Наведені приписи ст. 37 Закону визначають компетенцію Міністерства юстиції України та територіальних органів Міністерства юстиції України щодо розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав.

За ч. 3 ст. 37 Закону, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Виходячи з положення частини третьої статті 37 Закону, визначеним є строк, протягом якого рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів, зокрема впродовж 60 календарних днів з дня: а) прийняття рішення, що оскаржується, або б) з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 37 Закону, днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги. Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

За таких обставин встановленими Законом є вимоги щодо форми та змісту скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю (п.п. 1, 2 ч. 6 ст. 37 Закону).

Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства (ч. 8 ст. 37 Закону).

З правових конструкцій ч.ч. 3, 5, 6, 8 ст. 37 Закону випливає, що протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа, дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю, до суб`єкта розгляду скарги, особою, яка вважає, що її права порушено, може бути подано скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України. При цьому, окрім дотримання суб`єктом подачі скарги вимог щодо змісту/оформлення скарги, скаржником повинно бути дотримано вимоги Закону щодо строків подання скарги, що, в свою чергу, впливає на прийняття Міністерством юстиції України та його територіальними органами мотивованого рішення про відмову у задоволенні скарги або задоволення (повне чи часткове) скарги.

Частина дев`ята статті 37 Закону встановлює, що порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, «Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації» визначається процедура розгляду відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами - суб`єктом розгляду скарги.

Для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (по тексту альтернативно - Комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом (п. 2 Порядку).

Розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено, що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов`язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та / або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд. Така скарга у день її надходження реєструється суб`єктом розгляду скарги відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах (п. 3 Порядку).

З огляду на приписи п. 3 Порядку, слід вказати, що вимоги ст. 37 Закону, яких має дотримуватися скаржник при поданні скарги, знаходять своє відображення у означеному п. 3 Порядку.

За п. 6 Порядку, перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: 1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги); 2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; 3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

З положення п. 6 Порядку вбачається про повноваження комісії з вивчення скарги, перед розглядом такої по суті, для встановлення, зокрема, дотримання скаржником: а) вимог Законів щодо строків подання скарги, б) вимог щодо її оформлення та/або в) щодо документів, що долучаються до скарги.

У відповідності до п. 7 Порядку, у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню (п. 8 Порядку).

За результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу (п. 12 Порядку).

Рішення, дії або бездіяльність суб`єкта розгляду скарги можуть бути оскаржені до суду (п. 19 Порядку).

Наразі слід вказати, що пунктом 13 «Положення про Міністерство юстиції України», затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 року № 228, встановлено, що для розгляду наукових рекомендацій та проведення фахових консультацій з основних питань діяльності у Мін`юсті можуть утворюватися інші постійні або тимчасові консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи. Рішення про утворення чи ліквідацію колегії, інших постійних або тимчасових консультативних, дорадчих органів, їх кількісний та персональний склад, положення про них затверджуються Міністром.

Так, наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 за № 37/5 затверджено «Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації», згідно приписів розділів І, ІІ, ІІІ «Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації» якого Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

До складу комісії включаються посадові особи Міністерства юстиції України.

Комісія складається з Голови, заступника Голови, секретаря та не менше п`яти членів.

Голова комісії організовує її роботу і відповідає за виконання покладених на комісію завдань та функцій, головує на її засіданнях та визначає коло питань, що підлягають розгляду.

Голова комісії визначає функціональні обов`язки кожного члена комісії. У разі відсутності Голови комісії його обов`язки виконує заступник Голови комісії.

Член комісії має право: 1) ознайомлюватися з матеріалами, поданими на розгляд комісії; 2) брати участь у вивченні матеріалів справи та їх перевірці; 3) перевіряти відомості, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 4) подавати пропозиції, висловлювати власну думку з питань, що розглядаються; 5) брати участь у прийнятті рішення шляхом голосування; 6) висловлювати окрему думку, оформлену в письмовому вигляді; 7) вносити пропозиції до порядку денного засідання комісії.

Член комісії зобов`язаний: 1) особисто брати участь у роботі комісії; 2) не розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з участю у роботі комісії, і не використовувати їх у своїх інтересах або інтересах третіх осіб; 3) виконувати в межах, передбачених цим Положенням, доручення Голови комісії; 4) обов`язково брати участь у голосуванні.

Формою роботи комісії є засідання, які проводяться у разі потреби. Дату, час і місце проведення засідання комісії визначає її Голова.

Розгляд питання на засіданні комісії включає такі етапи: 1) доповідь члена комісії, співдоповіді (у разі потреби); 2) запитання членів комісії доповідачу, співдоповідачам, відповіді на них; 3) виступи членів комісії та скаржника та/або його представника, суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб з питання, що розглядається; 4) внесення пропозицій членами комісії, їх обговорення; 5) оголошення Головою комісії про припинення обговорення питання; 6) заключне слово доповідача, співдоповідачів (за їх бажанням); 7) голосування.

Під час проведення засідання комісії секретарем комісії ведеться протокол засідання комісії, який повинен містити перелік осіб, присутніх на засіданні, порядок денний засідання, питання, що розглядались на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, прийняте комісією рішення

Рішення з питань, що розглядаються на засіданнях комісії, приймаються шляхом голосування простою більшістю голосів присутніх на засіданні. У разі рівного розподілу голосів голос Голови комісії є ухвальним.

Рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії.

Висновок комісії повинен містити такі відомості: дата, час та місце його складення; перелік осіб, присутніх на засіданні комісії; реквізити та суть скарги, розгляд якої здійснюється комісією; відомості про наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначені у скарзі, та інших обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги; окрема думка члена комісії у разі її наявності та оформлення у письмовому вигляді; узагальнюючий висновок щодо відповідності/невідповідності законодавству у сфері державної реєстрації рішення, дії або бездіяльності суб`єкта оскарження, щодо задоволення кожної з вимог скаржника або відмови в їх задоволенні з відповідним обґрунтуванням та посиланням на норми законодавства; відомості про необхідність складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена частинами першою-п`ятою статті 16611 та статтею 16623 Кодексу України про адміністративні правопорушення; відомості про рішення/реєстраційні дії, що підлягають скасуванню, а також про дії, що підлягають вчиненню у зв`язку зі скасуванням рішення/реєстраційної дії або у зв`язку з визнанням оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, та про суб`єкта, що буде вчиняти такі дії.

Висновок комісії, оформлений відповідно до пункту 8 розділу III цього Положення, разом з проектом відповідного наказу Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України подає для підпису Міністру юстиції України, його першому заступнику або заступнику Міністра з питань державної реєстрації.

Так, з положень п. 1 ч. 8 ст. 37 Закону, п.п. 5, 7, 8, 12 Порядку та п.п. 6, 7, 8, 10 р. ІІІ Положення, в їх сукупності, слідує, по-перше, що процедура здійснення Комісією, на своїх засіданнях, розгляду скарг у сфері державної реєстрації включає в себе наступні етапи:

вивчення скарги до моменту її розгляду по суті, до якого входять: встановлення дотримання скаржником вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; призначення скарги до розгляду шляхом повідомлення особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги;

розгляд скарги по суті, тобто вивчення матеріалів справи, з урахуванням наданих скаржником, суб`єктом оскарження та/або іншими заінтересованими особами пояснень, і їх перевірка, та прийняття рішення, яке оформляються висновком.

При цьому, варто зауважити, що на будь-якому з вказаних етапів Комісії надані повноваження з прийняття висновку про відмову в задоволенні скарги, і такі висновки, з огляду на прийняття їх консультативно-дорадчим органом, не можна розглядати як рішення суб`єкта владних повноважень, що породжують для певного суб`єкта певні правові наслідки, оскільки вони встановлюють наявність чи відсутність обставин, пов`язаних із зазначеними у скарзі відомостями і не містять в собі будь-яких владних приписів і вимог, тобто являють собою відображення суб`єктивної думки членів Комісії при розгляді скарги.

Подібна правова позиція в частині правової природи висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, зокрема «відсутності у висновку ознак, як рішення суб`єкта владних повноважень в контексті норм КАС України» викладена в постанові Верховного Суду від 20.05.2019 у справі № 826/9046/16.

По-друге, мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги, зроблене на підставі висновку Комісії, приймається Мін`юстом та його територіальними органами як без розгляду скарги по суті, так і за результатами розгляду скарги по суті, і саме рішення, а відповідно дії або бездіяльність, відповідного суб`єкта розгляду скарги можуть бути оскаржені до суду, позаяк лише таке рішення створює настання юридичних наслідків для суб`єкта оскарження та/або інших заінтересованих осіб.

Зважаючи на окреслені вище нормативні положення, надаючи оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, з урахуванням визначених позивачем підстав позову, які, фактично, зводяться до порушення відповідачем процедурних питань в площині протиправних дій Комісії з призначення скарг до розгляду по суті, а також, як похідної вимоги, бездіяльності Міністерства у неприйнятті рішення про відмову у розгляді скарг без їх розгляду по суті, суд відмічає, що після подання окремими фізичними особами до Міністерства скарг, зареєстрованих за №№: 6454-33-18, № 6468-33-18 та № 6455-33-18, які, в той же час, складені 27.02.2018, і містять посилання на норми законодавства, що, на думку скаржників, були порушеними, зокрема приписів законодавства, що стосуються порушення державними реєстраторами прав та майнових інтересів скаржників у сфері державної реєстрації прав в розрізі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Комісією 01.03.2018 проведено засідання, яке оформлене протоколом № 20, на якому останньою прийнято рішення про прийняття скарг до розгляду по суті.

Згідно оголошень про засідання Комісії, на 05.03.2018 та 07.03.2018 призначено розгляд по суті скарг, зареєстр. за №№: 6454-33-18, № 6468-33-18 та № 6455-33-18.

05.03.2018 та 07.03.2018 позивачами подано до Комісії письмові пояснення на скарги, зареєстровані за №№: 6454-33-18, № 6468-33-18 та № 6455-33-18, в яких, серед іншого, викладені вимоги про необхідність запрошення представника Товариств для участі у розгляді скарги, а також повідомлення про результати розгляду скарг.

Враховуючи норми Закону, Порядку та Положення, суд вважає за необхідне наголосити, що за правилами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З системного аналізу положень наведених норм вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Таким чином, суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

При цьому, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Примітним є те, що реалізація Комісією наданих їй Порядком та Положенням повноважень з призначення засідання по розгляду скарг, не порушує, по суті, прав та інтересів позивачів, а є проміжним процесуальним рішенням, яке передує розгляду скарг і на вказаній стадії відповідні зацікавлені особи мають можливість надати Комісії докази на спростування доводів, які викладені у цих скаргах.

Відтак, за висновками суду, саме рішення МЮ України, прийняте за результатами розгляду скарг породжує права та обов`язки, які є обов`язковими до виконання.

У зв`язку із цим оцінка дій суб`єкта розгляду скарги в розрізі питань наявності підстав для відмови у задоволенні скарги чи то задоволення (повне чи часткове) скарги, а відповідно і проміжних рішень, має здійснювати в спорах щодо оскарження кінцевого рішення, і в рамках перевірки такого рішення на відповідність критеріям, що встановлені в ч. 2 ст. 2 КАС України судом здійснюється оцінка дотримання як процедурних питань, пов`язаних зі скаргами на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта державної реєстрації, так і перевірка матеріально-правових аспектів щодо мотивованості рішення.

Як свідчать матеріали справи, за наслідками розгляду скарг, зареєстрованих за №№: 6454-33-18, № 6468-33-18 та № 6455-33-18 Комісією складені висновки, на підставі яких 15.03.2018 Міністерством прийнято накази №№: 729/5, 727/5 та 728/5 відповідно.

Як вже виокремлювалося судом, згідно п. 12 Порядку, за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

За п.п. 1, 2 «Положення про Міністерство юстиції України», Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мін`юст у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно пп. 8310 п. 4 «Положення про Міністерство юстиції України», Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань розглядає відповідно до закону скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Мін`юсту та приймає обов`язкові до виконання рішення.

Мін`юст у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням (п. 10 наведеного Положення).

Зважаючи на приписи «Положення про Міністерство юстиції України», слід зауважити, що МЮ України розглядає відповідно до закону скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Мін`юсту та приймає обов`язкові до виконання, у формі наказу, рішення, чим, як центральний орган виконавчої влади, який наділений публічно-владними управлінськими функціями на підставі законодавства, здійснює реалізацію своєї компетенції в рамках процедури розгляду відповідних скарг, яка (процедура) включає в себе розгляд скарг та прийняття обов`язкових до виконання рішень.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з частиною 1 статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

У відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

04.11.1950 підписано Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997 (по тексту - Конвенція).

Європейська Комісія за демократію через право (Венеціанська Комісія) у Доповіді "Про верховенство права", що затверджена Венеціанською комісією на 86 пленарному засіданні (Венеція, 25-26.03.2011), зазначила, що однією зі складових верховенства права є правова визначеність, яка вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість ситуацій правовідносин, що виникають (пункти 41, 46).

Також, у рішенні Конституційного Суду України в від 29.06.2010 №17-рп/2010 вказано, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) неодноразово висловлював свою позицію, у відповідності до якої принцип верховенства права вимагає дотримання вимог "якості" закону, яким передбачається втручання у права особи, основоположні свободи. Зокрема, на думку суду, вираз "згідно із законом" насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права, тлумачитися у спосіб, сумісний з верховенством права і найбільш сприятливий для особи (рішення у справах "Полторацький проти України" (Poltoratskiy v. Ukraine) від 29.04.2003, заява №38812/97, §155, "Олександр Волков проти України" (Oleksandr Volkov v. Ukraine), від 09.01.2013, заява №21722/11, §170, "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine) від 14.10.2010, заяви №23759/03 та №37943/06, §57).

При цьому, під терміном "закон" слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам "доступності" і "передбачуваності". "Закон" повинен бути належним чином доступним: громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку. Крім того, норма не може розглядатися як "закон", якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку. Громадянин повинен мати можливість - у разі необхідності за належної правової допомоги - передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія (рішення у справі "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom), рішення від 23.06.1995, заява №18139/91, §37).

З урахуванням наведеного, варто акцентувати, що суб`єкт, який звертається до суду за захистом, повинен обґрунтувати порушення своїх реальних прав зі сторони відповідача.

Таким чином, здійснивши оцінку наявних у справі документів, а також повідомлених сторонами обставин, судом суд вважає не доведеним позивачами порушення їх реальних прав з боку відповідача в рамках даного предмету спору.

За ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 20.05.2019 (справа № 417/3668/17).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші", Товариства з обмеженою відповідальністю "Олійникова Слобода" та Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Сидори" - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 08.11.2019.

Суддя К.С. Пащенко