Справа № 243/935/20
Суддя: Мінаєв І. М.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 243/935/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.

за участю секретаря судового засідання Малиновської І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Слов`янську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Слов`янської міської ради, адміністративної комісії при виконавчому комітеті Слов`янської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

03 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги порушенням такими протиправними діями суб`єкта владних повноважень його прав та законних інтересів щодо незаконного притягнення до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що 23.01.2020 р. адміністративна комісія при виконавчому комітеті Слов`янської міської ради винесла стосовно нього постанову по справі про адміністративне правопорушення за протоколом від 10.01.2020 р., яким зафіксовано вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП. За змістом постанови 10.01.2020 р. о 09-50 год. у м.Слов`янську був зафіксований факт самовільного встановлення пересувної тимчасової споруди "PABLO" навпроти буд.3, розташованого по пл.Соборній у м.Слов`янську. На думку адміністративної комісії ним порушено вимоги п.5 ч.1 ст.16, п.1, 4 ,6 ч.1 ст.42 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", п.5 р. VIII Типових правил благоустрою території населеного пункту. З такими висновками комісії він категорично не згоден, оскільки вони не відповідають вимогам закону, порушують норми матеріального та процесуального права, процедура притягнення його до відповідальності відбулась у незаконний спосіб, під час притягнення його до адміністративної відповідальності складено незаконні документи. Так, згідно Правил дорожнього руху "PABLO" не є пересувною тимчасовою спорудою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Будь-яких дорожніх знаків про обмеження стоянки цього транспортного засобу на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення немає. Він не є власником зазначеного транспортного засобу, користується ним на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Він самовільно не встановлював об`єкти зовнішньої реклами, торгівельні лотки, павільйони, кіоски тощо, він не допускав порушення правил територій населених пунктів, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Окрім того, під час складання протоколу йому не роз`яснювалися права, передбачені ст.268 КУпАП, у постанові неправильно вказані відомості про його особу, зокрема про його паспорт, протокол не відповідає вимогам КУпАП, оскільки в ньому не зазначено, які технічні засоби використовувалися для фіксації нібито правопорушення, фотознімки йому не надавалися для ознайомлення, до протоколу вони також не додані. Посилання на здійснення ним підприємницької діяльності з цього фургону жодним чином не підтверджено, тобто будь-яких доказів не зібрано. Посилаючись на наведені обставини, позивач просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у сумі 3682 грн.

Позивач та його представник були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, проте не використали свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити.

Відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, проте не використали свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідальним секретарем адміністративної комісії подано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що позовні вимоги не визнаються у повному обсязі. На підтвердження своєї позиції представник відповідача зазначає, що 23.01.2020 р. на засіданні адмінкомісії було розглянуто протокол, складений відносно ОСОБА_1 за порушення вимог ст.152 КУпАП, а саме: 10.01.2020 р. о 09-50 год. у м.Слов`янську був зафіксований факт самовільного встановлення пересувної тимчасової споруди "PABLO" напроти буд.3 пл.Соборна, чим порушено п.5 ч.1 ст.16, п.1, 4 ,6 ч.1 ст.42 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", п.5 р. VIII Типових правил благоустрою території населеного пункту. Під час розгляду справи були досліджені всі матеріали справи, вина ОСОБА_1 повністю і об`єктивно підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення. Окрім того, ОСОБА_1 підписав протокол, чим визнав свою провину, на засідання адмінкомісії не з`явився, надав пояснення, що не погоджується зі складеним протоколом, оскільки навпроти буд.3 по пл.Соборній ним було встановлено причіп. На засідання адмінкомісії було запрошено начальника інспекції з благоустрою, який пояснив, що ОСОБА_1 встановив за зазначеною адресою тимчасову пересувну споруду, документи на встановлення якої не отримував. Тимчасова пересувна споруда перебувала навпроти буд. АДРЕСА_1 декілька тижнів, а стоянка - це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хв. На думку відповідача позивач умисно уникає стягнення у виді штрафу. З фотокарток вбачається, що "PABLO" - це переобладнаний причіп в пересувну споруду, в даху якої є вивід витяжної труби, яка причіпу не потрібна, віконце, яке можна використовувати як прилавок. В м.Слов`янськ існує безліч автостоянок, на яких можна було залишити цей причіп, однак ОСОБА_1 обрав саме місце біля пл.Соборної, де немає дорожніх знаків стоянки. 28.01.2020 р. ОСОБА_1 було подано скаргу на постанову адмінкомісії, яку розглянуто на засідання виконавчого комітету 07.02.2020 р., та прийнято рішення залишити постанову без змін. Оскільки члени адміністративної комісії дійшли висновку, що матеріали справи містять вичерпну інформацію для визнання особи винною та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

У відповідності до положень ч.9 ст.205 КАС України суд вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об?єктивно оцінивши докази, надані сторонами, суд встановив наступне.

Постановою від 23.01.2020 року № 10, винесеною адміністративною комісією при виконавчому комітеті Слов`янської міської ради, до ОСОБА_1 на підставі розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення застосовано за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 850 грн. При викладенні суті скоєного правопорушення у постанові зазначено, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення: 10.01.2020 р. о 09-50 год. у м.Слов`янськ був зафіксований факт самовільного встановлення пересувної тимчасової споруди "PABLO" навпроти буд.3 пл.Соборна, чим порушено п.5 ч.1 ст.16, п.1, 4, 6 ч.1 ст.42 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" від 06.09.2005 р., п.5 розділу VIII Типових правил благоустрою території населеного пункту, затверджених наказом МРРБЖКГ від 27.11.2017 № 310 (а.с.7).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, відповідно до положень ст.218 КУпАП відноситься до компетенції адміністративної комісії при виконавчих органах міських рад, тобто оскаржувану постанову винесено уповноваженим органом.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, адміністративна комісія виносить постанову по справі, яка повинна відповідати вимогам ст.283 КУпАП, відповідно до якої постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Вивченням постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Слов`янської міської ради від 23.01.2020 р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності встановлено наступне.

Статтею 152 КУпАП визначена адміністративна відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Пунктом 5 ч.1 ст.16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо. Пунктами 1, 4, 6 ч.1 ст.42 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у: порушенні встановлених державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів; порушенні правил благоустрою територій населених пунктів; самовільному зайнятті території (частини території) об`єкта благоустрою населеного пункту.

Рішенням Слов`янської міської ради № 23-ХLVI-7 від 23.05.2018 р. визнано рішення Слов`янської міської ради від 27.02.2007 № 119-Х-5 "Про затвердження Правил благоустрою території Слов`янської ради" таким, що втратило чинність. Вирішено до моменту прийняття правил благоустрою території Слов`янської міської ради на території міста Слов`янська застосовувати Типові правила благоустрою території населеного пункту, затверджені Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.11.2017 № 310, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2017 р. за № 1529/31397 (далі - Правила).

Пунктом 5 розділу VІІІ Правил передбачено, що розміщення тимчасових споруд (далі - ТС) торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за № 1330/20068, та Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697.

Позивач не погоджується з постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, зазначаючи, що у протоколі про адміністративне правопорушення, а згодом і у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності безпідставно зазначено, що "PABLO" - це пересувна тимчасова споруда. Обґрунтовуючи свою позицію позивач надав суду свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , з якого вбачається, що транспортний засіб (тип транспортного засобу причіп-фургон легковий В) жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску (а.с.8). Відповідач на підтвердження своєї позиції зазначає, що на засідання адміністративної комісії був запрошений начальник інспекції міської ради з благоустрою м.Слов`янська, який пояснив, що ФОП ОСОБА_1 встановив за зазначеною адресою тимчасову пересувну споруду, документи на встановлення якої не отримував.

Розмірковуючи над зазначеними доводами сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Аналізуючи наведені законодавчі визначення поняття тимчасової споруди, суд приходить до висновку, що об`єкт для визнання його тимчасовою спорудою повинен мати обов`язкові ознаки, а саме: 1) бути одноповерховою спорудою; 2) відповідати основним технічним вимогам, що ставляться до споруд та будівельних матеріалів; 3) встановлюватися тимчасово, без улаштування фундаменту.

В той же час згідно Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски. Транспортний засіб відповідно до положень Правил дорожнього руху України - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Отже, з урахуванням вищевикладеного очевидним є той факт, що причіп-фургон не може бути тимчасовою спорудою.

Згідно з Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244, пересувна тимчасова споруда - споруда, яка не має закритого приміщення для тимчасового перебування людей, у якій може бути розміщене торговельне обладнання, низькотемпературний прилавок, лоток, ємність, торговельний автомат, інші пристрої для сезонної роздрібної торгівлі та іншої підприємницької діяльності. Таким чином, пересувна тимчасова споруда - це лише різновид споруди, яка має здатність бути переміщеною, що жодним чином не наділяє її ознаками транспортного засобу.

Повертаючись до викладеної у постанові фабули адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним зазначити, що при викладенні обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не зазначено одного з елементів адміністративного правопорушення, а саме діяння. Так, в постанові міститься посилання на виявлений факт самовільного встановлення пересувної тимчасової споруди " PABLO ", але не зазначено, що ОСОБА_1 самовільно встановив тимчасову пересувну споруду.

Оскільки диспозиція ст.152 КУпАП є бланкетною, зазначення конкретних нормативно-правових норм, якими регулюються державні стандарти, норми і правила у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою населених пунктів, та які порушені суб`єктом адміністративного правопорушення є обов`язковим. Так, за змістом постанови ОСОБА_1 порушено п.5 ч.1 ст.16, п.1, 4,6 ч.1 ст.42 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", зміст яких наведений вище за текстом, зокрема, на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо, та п.5 розділу VIII Типових правил благоустрою території населеного пункту, затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.11.2017 № 310, за змістом якого розміщення тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року № 1417. Однак, відомостей про те, яке саме положення цього Порядку порушене або недотримане ОСОБА_2 постанова не містить. З урахуванням наведених правових норм у постанові слід дійти висновку, що ОСОБА_2 самовільно встановив об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо, чим порушив Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності. Посилання ж на положення цього Порядку у постанові відсутнє. В той час, як положенням дані визначення і тимчасовій споруді, і пересувній тимчасовій споруді, а також визначено порядок розміщення цих споруд. За наведених обставин суд приходить до переконання, що пояснення начальника інспекції міської ради з благоустрою м.Слов`янська не можуть бути прийняті до уваги, оскільки адміністративна комісія під час розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення має керуватися перш за все вимогами нормативних актів. Окрім того, КУпАП не містить положень про участь спеціаліста у процедурі притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак передбачає залучення експерта. Так, згідно ст.273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації. Тобто, визначених законом підстав для залучення експерта у адміністративної комісії під час розгляду зазначеної справи не було.

Відповідно до вимог ч.3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб?єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: залишити рішення суб?єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб?єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб?єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до положення ч.2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Враховуючи вищенаведені обставини, на думку суду відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

З урахуванням наведеного положення ч.3 ст.286 КАС України, з огляду на встановлені судом порушення, допущені під час складання постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, суд вважає необхідним скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Слов`янської міської ради від 23.01.2020 р.

Відповідно до положення ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також порушення по даному факту кримінальної справи; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Враховуючи те, що під час судового розгляду було встановлено відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП відповідно до викладеної фабули як у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, так і у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки встановлений ним причіп-фургон жовтого кольору не є пересувною тимчасовою спорудою, немає законних підстав для надіслання справи на новий розгляд, суд вважає необхідним у відповідності до положень ч.2 ст.9 КАС України вийти за межі позовних вимог, оскільки позивачем не було заявлено вимогу про закриття провадження у справі, тому постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі положення ст.288 КУпАП, тому витрати зі сплати судового збору слід віднести на рахунок держави.

Розглядаючи вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне. Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною другою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи втрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача - адвокатом Пономарьовим Р.О. надано копії договору про надання правничої допомоги від 28.01.2020, розрахунок-специфікацію за договором про надання правової допомоги від 28.01.2020, акту наданих послуг від 29.01.2020 р., з якого вбачається, що вартість консультації з вивченням документів становить 1416 грн., складання скарги на постанову адмін.комісії - 1416 грн., складання позовної заяви, формування пакету документів - 3306 грн., тобто всього 6138 грн., з урахуванням знижки у 40% вартість послуг складає 3682 грн., яка сплачена позивачем (а.с.22). Фактичне надання зазначених в акті послуг адвокатом підтверджено. Враховуючи, чи є заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірним, суд враховує, що з однієї сторони вказаний розмір витрат обумовлений об`єктивною тривалістю часу, яку мав витратити адвокат під час супроводу справи у суді, якістю та об`ємом підготовлених матеріалів, а також складністю питань, які були предметом судового розгляду, а з іншої сторони - відсутність клопотань відповідачів щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, тому приходить до переконання про необхідність відшкодування позивачу понесених судових витрат шляхом їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань адміністративної комісії при виконавчому комітеті Слов`янської міської ради, яка є належним відповідачем у зазначеній справі як суб`єкт владних повноважень.

Керуючись статтями 122, 247, 283, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 77, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Слов`янської міської ради, адміністративної комісії при виконавчому комітеті Слов`янської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Слов`янської міської ради № 10 від 23.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 850 грн., закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань адміністративної комісії при виконавчому комітеті Слов`янської міської ради на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3682 (три тисячі шістсот вісімдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першому апеляційному адміністративному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв