Справа № 300/586/20
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" березня 2020 р. справа № 300/586/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боршовського Т.І.,
за участю секретаря судового засідання Хорта А.Р.
представники сторін не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Чіха Івана Михайловича від 24.02.2020 ВП № 56449496 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 9446,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що державний виконавець ніяких заходів примусового виконання рішення не вживав, рішення виконано добровільно позивачем, а тому виконавчий збір не повинен стягуватися з боржника. Через порушення державним виконавцем вимог частини 5 статті 26 Закону України Про виконавче провадження, оскільки в постанові про відкриття виконавчого провадження від 22.05.2018 року ВП № 56449496 не стягнуто з боржника виконавчий збір, внаслідок збільшення в 2020 році розміру мінімальної заробітної плати, в спірній постанові, порівняно з 2018 роком, визначено значно більший розмір виконавчого збору. Державним виконавцем порушено встановлений частиною 5 статті 26, статтею 27, частиною 3 статті 40 Законом України Про виконавче провадження правовий порядок винесення постанов про стягнення виконавчого збору: оскільки такий не стягнуто постановою про відкриття виконавчого провадження, то в подальшому виконавчий збір підлягає стягненню не раніше прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження. В даному випадку постанова ВП № 56449496 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 9446,00 грн. датована 24.02.2020, однак до цієї дати державним виконавцем не прийнято постанови про закінчення виконавчого провадження, що підтверджується актом державного виконавця від 28.02.2020 року.
Ухвалою від 16.03.2020 суд відкрив провадження в адміністративній справі.
Позивач в клопотанні від 23.03.2020 року просив суд здійснити розгляд справи без його участі в судовому засіданні.
Надвірнянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засіданні явку свого представника не забезпечив, відзиву на позовну заяву та копій матеріалів виконавчого провадження суду не подав.
Щодо неявки сторін та не подання відповідачем відзиву та копій матеріалів виконавчого провадження.
Особливості розгляду окремих категорій адміністративних справ, в тому числі, що визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України закріплені, зокрема, в статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини 3 якої неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Окрім цього, частиною 4 вказаної статті встановлено 10-денний строк на розгляд такої справи після відкриття провадження у справі.
Надвірнянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засіданні явку свого представника не забезпечив, відзиву на позовну заяву та копій матеріалів виконавчого провадження суду не подав.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за такої явки сторін та на підставі наявних матеріалів справи.
Щодо строку звернення до суду, то суд зазначає таке.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, в тому числі строки звернення до суду, визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Частиною 5 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Суд вважає, що з огляду на вищевказані норми Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про виконавче провадження", право позивача на звернення до суду з цим позовом можливе протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів, оскільки вказаний строк встановлює більш сприятливі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя.
В позовній заяві позивач зазначив про те, що дізнався про порушення свої прав прийнятою постановою від 24.02.2020 року при ознайомленні з матеріалами справи, що мало місце 27.02.2020 року, що підтверджується копією заяви від 27.02.2020 року.
Зважаючи на те, що відповідач не виконав вимоги ухвали суду про відкриття провадження від 16.03.2020 щодо копій матеріалів виконавчого провадження, суд вважає, що саме з 27.02.2020 обчислюється десятиденний строк звернення до суду з цим позовом.
Позовна заява ОСОБА_1 надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 11.03.2020, тобто в межах десяти робочих днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, що мало місце 27.02.2020 року.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з цим позовом.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
22.05.2018 головним державним виконавцем Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Чіхом І.М. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 56449496 з примусового виконання виконавчого листа Надвірнянського районного суду № 348/1359/16-ц від 22.05.2018 про виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 із житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , без надання іншого житла. Постановою відкрито виконавче провадження та встановлено боржнику 10 робочих днів на виконання рішення суду. Виконавчий збір не стягнуто.
Актом головного державного виконавця Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Чіха І.М. встановлено зі слів сусідів, що, зокрема, ОСОБА_1 вже декілька місяців не проживає в будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , двері будинку зачинені.
12.06.2018 головним державним виконавцем Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Чіхом І.М. прийнято постанову про відкладення проведення виконавчих дій.
06.07.2018 року прийнято постанову ВП № 56449496 про зупинення вчинення виконавчих дій на виконання ухвали Верховного Суду від 07.06.2018 у справі № 348/1359/16-ц, до закінчення касаційного провадження.
11.02.2020 року головним державним виконавцем Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чіхом Іваном Михайловичем прийнято постанову про поновлення вчинення виконавчих дій ВП № 56449496.
24.02.2020 головним державним виконавцем Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чіхом Іваном Михайловичем прийнято постанову ВП № 56449496 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 9446,00 грн.
28.02.2020 року головним державним виконавцем Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чіхом Іваном Михайловичем складено акт, яким встановлено, що боржниками виконано рішення Надвірнянського районного суду від 12.12.2017 у справі № 348/1359/16-ц.
03.03.2020 року представником стягувача ОСОБА_6 подано до Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з виконанням рішення Надвірнянського районного суду від 12.12.2017 у справі № 348/1359/16-ц боржниками та про повернення авансових внесків.
Вважаючи протиправною постанову головного державного виконавця Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чіха Івана Михайловича від 24.02.2020 ВП № 56449496 про стягнення про стягнення виконавчого збору у розмірі 9446,00 грн., ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.
Норми права, якими керувався суд, та мотиви їх застосування.
Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1404-VІІІ).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За приписами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно з частинами першою, третьою статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що в разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Частиною 2 статті 39 Закону № 1404-VIII встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Також, частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Оцінка аргументів сторін. Висновки суду.
Здійснюючи правовий аналіз норм Закону № 1404-УІІІ, що регулює питання виконавчого збору Суд зазначає, що цим Законом по суті визначений можливий порядок вирішення цього питання державним виконавцем, що залежить від тих чи інших умов.
Так, у першому випадку, таке питання вирішується відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 1404-УІІІ на стадії прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, з одночасним зазначенням про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
В іншому випадку, таке питання вирішується в порядку встановленому частиною 3 статті 40 Закону № 1404-VІІІ, а саме: у випадку закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Тобто, Законом чітко визначений правовий порядок винесення відповідних постанов, а саме: постанові про стягнення виконавчого збору повинна передувати постанова про закінчення виконавчого провадження. При чому постанова про стягнення виконавчого збору приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення такого провадження.
З матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Надвірнянському районному відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 56449496 про примусове виконання виконавчого листа Надвірнянського районного суду № 348/1359/16-ц від 10.05.2018. Вказане виконавче провадження закінчене 18.03.2020 року на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-УІІІ у зв`язку з його виконанням позивачем, що підтверджено заявою стягувача та актом державного виконавця, датованими 28.02.2020 року. Частиною 2 статті 39 Закону № 1404-УІІІ встановлено строк прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження - в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Аналіз наведених обставин справи дає підстави для висновку, що державним виконавцем при прийнятті постанови про стягнення виконавчого збору не було дотримано ані положень частини 5 статті 26 Закону № 1404-УІІІ, ані положень частини 3 статті 40 цього ж Закону. Спірна постанова про стягнення виконавчого збору від 24.02.2020 року винесена раніше, ніж державним виконавцем закінчено виконавче провадження № 56449496, що суперечить частині 3 статті 40 Закону.
Питання стосовно здійснення чи не здійснення дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом № 348/1359/16-ц від 10.05.2018, що визначені як підстави для стягнення виконавчого збору в даному випадку є другорядним, та таким, що не впливає на правові висновки зроблені судом вище та підстави для визнання такої постанови незаконною.
З огляду на вказане, суд вважає, що оскільки виконавчий збір в порушення вимог закону не був стягнутий державним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 1404-УІІІ, то в державного виконавця не було правових підстав для прийняття постанови про стягнення виконавчого збору раніше закінчення виконавчого провадження № 56449496, що передбачено частини 3 статті 40 цього ж Закону.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 24.10.2019 року у справі № 580/1328/19.
Частиною 5 статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду будь-яких доказів того, що постанова від 24.02.2020 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору до закінчення виконавчого провадження прийнята на підставі закону.
З огляду на вказане, постанова головного державного виконавця Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чіха Івана Михайловича від 24.02.2020 ВП № 56449496 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 9446,00 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.
Отже, позов ОСОБА_1 до Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належить задовольнити: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чіха Івана Михайловича від 24.02.2020 ВП № 56449496 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 9446,00 грн.
Окрім цього, за встановлених обставин справи, суд вважає за необхідне констатувати, що внаслідок незаконних дій державного виконавця щодо не стягнення виконавчого збору під час відкриття провадження та його стягнення до закінчення виконавчого провадження, які містять ознаки дисциплінарного проступку, враховуючи скасування судом постанови від 24.02.2020 року, виникла ситуація, коли виконавчий збір не стягнуто з боржника. Вказані обставини підлягають усуненню державною виконавчою службою.
Щодо розподілу судових витрат у справі.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на задоволення позову, позивачу належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 840,80 грн. судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чіха Івана Михайловича від 24.02.2020 ВП № 56449496 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 9446,00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Надвірнянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ідентифікаційний код 34570881, вулиця Михайла Грушевського, 18, місто Надвірна, Івано-Франківська область, 78400.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.