Справа № 420/59/20
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/59/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Вовченко O.A., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за позовом Головного управління ДПС у м.Києві до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 03 січня 2020 року надійшла позовна заява Головного управління ДПС у м.Києві до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу по земельному податку з фізичних осіб у сумі 233573,30 грн.

Ухвалою суду від 08.01.2020 року позов Головного управління ДПС у м.Києві залишено без руху. Встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

20 січня 2020 року до суду від представника позивача за вх.№2354/20 надійшла заява про усунення недоліків з належним чином оформленою позовною заявою (з доказами направлення відповідачу).

Ухвалою суду від 24 січня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву Головного управління ДПС у м.Києв (вх.№2354/20), відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в контролюючих органах як платник податків. Станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг по земельному податку з фізичних осіб у сумі 233573.30 грн. Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України відповідачу винесено податкову вимогу від 08.12.2016 №8848-17 яку направлено відповідачу у визначений законом спосіб.

17 лютого 2020 року до суду від відповідача за вх.№7021/20 надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 13.10.2006 р., зареєстрованого в реєстрі за № 2122, фізичній особі ОСОБА_1 перейшла у власність нежитлова будівля - цех виробництва особливого чистого каустику (літ. XXXVI) загальною площею 3883,70 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право користування земельною ділянкою ОСОБА_1 станом на сьогодні в Державному земельному кадастрі не зареєстровано, а тому відсутні й підстави для нарахування земельного податку. Тобто підставою для нарахування плати за землю є дотримання відповідним органом ДФС вимоги п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З облікових карток позивача судом встановлено, що за ОСОБА_1 обліковується заборгованість по земельному податку з фізичних осіб, яка станом на 31.01.2019 року складає 233573,3 грн. (а.с.15-16).

Вказана заборгованість нарахована відповідачу на підставі податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №1 від 26.04.2017 року (а.с.11), яке відповідачем отримано 10.07.2017 року (а.с.12).

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до пп. 14.1.137 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 36.1. ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Відповідно до п. 58.2 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення.

Пунктом 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Статтею 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем надіслано відповідачу податкову вимогу форми «Ф» № 8848-17 від 08.12.2016 року (а.с.9), отриману ОСОБА_1 21.12.2016 року (а.с.10), згідно якої загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями станом на 07.12.2016 року становить 366650,02 грн.

З вказаної податкової вимоги та з облікової картки відповідача станом на 30.11.2016 (а.с.14) вбачається, що така надіслана на суму узгодженого грошового зобов`язання, яке виникло на підставі податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №5039-1305 від 28.09.2016 року по земельному податку з фізичних осіб.

Згідно п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Судом з Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що Окружним адміністративним судом міста Києва 28 вересня 2018 року прийнято рішення по справі №826/18960/18, яке набрало законної сили 24.01.2019 року, яким адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 29 серпня 2016 року № 5039-1305.

Відповідно до п.54.5 ст.54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, відповідно до пп.60.1.4 п.60.1, п.60.5 податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі. У випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З викладеного вбачається, що у зв`язку із скасуванням судовим рішенням податкового повідомлення-рішення від 29 серпня 2016 року № 5039-1305, на підставі якого відповідачу було направлено податкову вимогу форми «Ф» № 8848-17 від 08.12.2016 року, суд доходить висновку, що така податкова вимога вважається відкликаною з моменту набрання рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва законної сили, тобто з 24.01.2019 року.

Згідно п. 87.11 ст.87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, приймаючи до уваги висновки суду щодо відкликання податкової вимоги форми «Ф» № 8848-17 від 08.12.2016 року, ненадання позивачем до суду доказів направлення ОСОБА_1 податкової вимоги щодо суми податкового боргу по земельному податку з фізичних осіб у сумі 233573,30 грн. чи іншої податкової вимоги, яка не є відкликаною чи оскарженою, суд вважає позовні вимоги Головного управління ДПС у м.Києві до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу по земельному податку з фізичних осіб у сумі 233573,30 грн. необґрунтованими.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд доходить висновку, що позовна заява Головного управління ДПС у м.Києві задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління ДПС у м.Києві до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу по земельному податку з фізичних осіб у сумі 233573,30 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Головне управління ДПС у м.Києві (вул.Шолуденка, 33/19, м.Київ, 04116, ).

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Суддя Вовченко O.A.

.