Справа № 380/2088/20
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/2088/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сакалоша Володимира Миколайовича, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Львів), за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Дрогобицького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Львів) (далі Дрогобицький МВДВС МУ МЮ, відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Львів) Федурка Назара Вікторовича від 08.11.2019 року ВП № 60498433 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання Постанови №3/47-ф/пз, виданої 23.04.2015 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області.

Ухвалою від 17.03.2020 суд відкрив провадження у справі, залучив до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області (далі Департамент ДАБІ у Львівській області, третя особа). Відповідно до частини 4 статті 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі. З огляду на зазначену норму, суд призначив судове засідання по розгляду справи на 24.03.2020.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. Вважає дії третьої особи та відповідача неправомірними, такими що суперечать вимогам чинного законодавства, а саме базовим положенням Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про відповідальність за порушення містобудівної діяльності» та Порядку накладення штрафів за порушення у сфері містобудівної діяльності, щодо дотримання строків пред`явлення постанови до виконання та відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню такої постанови. На переконання ОСОБА_1 , заяву про примусове виконання виконавчого документа від 23.04.2015 стягувач надіслав в орган ДВС лише в липні 2019 року та повторно в листопаді 2019 року, тобто із пропуском встановленого Законом строку, що є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідач надав відзив на позовну заяву. Вимоги ОСОБА_1 вважає необґрунтованими, безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Зазначає, що постанови про відкриття виконавчого провадження №60498433 та 59496463 надсилалися боржнику рекомендованим поштовим відправленням, однак вимоги виконавчого документа з 2015 року по теперішній час боржником не виконано, При тому що позивач зазначає, що не скористалась своїм правом на оскарження в судовому порядку Постанови №3/47-ф/пз. Також відповідач вказує що у відділі перебували виконавчі провадження №49149549 та №52467748 з примусового виконання постанови №3/47-ф/пз, які є знищеними, враховуючи наведене, відповідач стверджує, що стягувачем дотримано строків пред`явлення до виконання виконавчого документа, а отже оскаржувана постанова винесена з дотриманням чинного Законодавства.

Від третьої особи пояснень по суті спору до суду на час розгляду справи не надійшло.

Сторони у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідач надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Вирішуючи питання про продовження розгляду справи за даною явкою та з урахуванням клопотань сторін суд виходить з того, що згідно з частиною 1 статті 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Зважаючи на особливості розгляду справи передбачених ст.287 КАС України, суддя ухвалив продовжити розгляд справи за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Директором Департаменту ДАБІ у Львівській області Желихом Романом Степановичем 23.04.2015 було винесено Постанову №3/47-ф/пз про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 5100 грн. (ч. 1 ст.188-42 КУпАП) за невиконання вимоги Припису виданого 06.02.2015 за №3/12 щодо приведення об`єкта самочинного будівництва до попереднього стану у зв`язку з відсутністю на момент перевірки права на виконання будівельних робіт чим порушено абз.3 п.24 Порядку здійснення ДАБК, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №533 від 23.04.2011 та п. 3 ч. 4 ст. 41 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Вказаний Припис згідно супровідного листа від 07.10.2019 №1013-6/4506-19, було повторно пред`явлено до виконання у Дрогобицький МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області. Відповідно відмітки на вказаному супровідному листі, Припис було одержано Дрогобицьким МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області 04.11.2019.

08.11.2019 старшим держаним виконавцем Дрогобицького МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області на підставі Постанови №3/47-ф/пз виданої 23.04.2015 було відкрито виконавче провадження №60498433 про стягнення з ОСОБА_1 10200,00 грн. штрафу і винесено відповідну постанову.

Не погоджуючись з означеними діями державного виконавця, вважаючи що постанову про відкриття ВП№60498433 винесено з грубим порушення, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України Про виконавче провадження.

Відповідності до ч. 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18, ст. 26 вищевказаного Закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як на підставу своїх вимог, ОСОБА_1 покликається на пропуск Департаментом ДАБІ у Львівській області строку пред`явлення до виконання Постанови №3/47-ф/пз від 23.04.2015.

Згідно із частиною другою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову. При цьому, пунктом 29 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 № 244, визначено, що оскарження постанови про накладення штрафу в установлений строк зупиняє її виконання до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 . Постанову №3/47-ф/пз не оскаржувала і така набрала законної сили.

Зазначене вище кореспондується з нормами ст. 303 КУпАП, згідно з якими не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Щодо тверджень позивача, що Постанова було пред`явлена до виконання лише в липні та листопаді 2019 року, суд зазначає наступне.

Згідно Витягу із Атоматизованої системи виконавчого провадження ВП-спецрозділ від 23.03.2020 на виконання у Дрогобицький МРВ ДВС ГТУ у Львівській області Постанова №3/47-ф/пз вперше надійшла 27.10.2015. На її примусове виконання, 28.10.2015 було відкрито виконавче провадження №49149549. Проте постановою від 30.06.2016 виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку відсутністю у боржника майна із встановленням строку повторного пред`явлення до 30.06.2017.

При цьому суд бере до уваги що підлягає виконанню постанова про накладення штрафу, яку не було звернуто до виконання протягом двох_років з дня винесення. У разі зупинення виконання постанови відповідно до пункту 29 цього Порядку накладення штрафів за порушення у сфері містобудівної діяльності №244 - перебіг строку давності її виконання, визначеного статтею 4 Закону, зупиняється до набрання законної сили відповідним рішенням суду. Строк, протягом якого виконання постанови про накладення штрафу було зупинено, до загального строку - давності виконання такої постанови не зараховується.

У даному випадку суд також звертає увагу, що відповідно до п. 2 ч. і ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року' №6o6-XFV (в редакції, яка діяла на момент винесення Постанови) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки, зокрема, інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті Закону було визначено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

З сукупного аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що Постанова від 23.04.2015 №3/47-ф/пз мала бути пред`явлена до виконання у строк до травня 2017, вказані обставини позивачем у позовній заяві не спростовуються. Оскільки Постанова була пред`явлена до виконання 27.10.2015, а отже у відповідності до норм чинних на момент її прийняття, у встановлений строк.

Відповідно до Витягу із Атоматизованої системи виконавчого провадження ВП-спецрозділ від 23.03.2020, повторно Постанова від 23.04.2015 №3/47-ф/пз була пред`явлена до виконання до Дрогобицького МРВ ДВС ГТУ Ю у Львівській області 03.10.2016, тобто до 30.06.2017, як це було визначено у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.06.2016, що на переконання суду свідчить про відсутність порушень з боку Департаменту ДАБК у Львівській області. Як вбачається 04.10.2016 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52467748 з виконання Постанови №3/47-ф/пз. В подальшому, 20.12.2016 виконавчий документ повторно було повернуто стягувачу з аналогічних попереднім підстав та встановлено строк для повторного пред`явлення до 20.12.2019.

З постанови про відкриття виконавчого провадження №59496463 від 08.07.2019 вбачається що така була вчергове винесена на виконання Постанови від 23.04.2015 №3/47-ф/пз за зверненням стягувача. Вказане виконавче провадження було закінчено у зв`язку з винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.09.2019, строк повторного пред`явлення до виконання встановлений до 26.12.2019.

Як вже встановлювалося судом супровідним листом від 07.10.2019 Департамент ДАБІ у Львівській області надіслав виконавчий документ до Дрогобицького МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області (до 26.12.2019).

Суд вважає за доцільно зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

На підставі викладеного, державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60498433 на примусове виконання Постанови від 23.04.2015 №3/47-ф/пз.

Враховуючи встановлене та вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що у державного виконавця на момент винесення оскаржуваної постанови не було підстав повертати виконавчий документ стягувачу у зв`язку із пропуском строку на звернення виконавчого документа до виконання.

Щодо покликань позивача на те, що державним виконавцем було порушено процедуру відкриття ВП, оскільки оскаржувану постанову ОСОБА_1 не отримувала, суд зазначає.

Відповідно до приписів ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що оскаржувана постанова була надіслана ОСОБА_1 на ії адресу: АДРЕСА_1 рекомендованим листом (трек-номер 420). Конверт повернувся на адресу відповідача з Довідкою Укрпошти де зазначена причина повернення «за закінченням встановленого строку зберігання», а отже, на переконання суду, постанова не була отримана позивачем із незалежних від відповідача підстав.

Суд наголошує, що державний виконавець у свою чергу зобов`язаний вчиняти передбачені законом дії для забезпечення виконання виконавчого документа за заявою стягувача.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди повинні перевірити, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч.2 ст. 2 КАС України.

Оцінивши матеріали справи та подані докази, суд приходить до висновку що відповідачем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. При цьому суд бере до уваги, що позивачем не надано суду доказів оскарження виконавчих дій відповідача вчинених на виконання Постанови від 23.04.2015 №3/47-ф/пз у виконавчих провадженнях №52467748, №49149549, №59496463.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця від 08.11.2019 про відкриття ВП №60498433 відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст. 2 КАС України, відповідно не є протиправною та не підлягає скасуванню.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На думку суду, позивачем не надано доказів в обґрунтування обставин, якими мотивовано іі позовні вимоги, а державний виконавець діяв з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та вимог законодавства України.

Таким чином, оскаржені дії та постанова є такими, що прийняті державним виконавцем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів ст.139 КАС України не підлягають відшкодуванню судові витрати позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.03.2020.

Суддя В.М. Сакалош