Справа № 640/18507/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 року м. Київ № 640/18507/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач/ ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач/ ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.06.2018 №.

Позивач мотивує позовні вимоги протиправністю спірного рішення, оскільки позивач має право включення до податкової знижки коштів, сплачених донькою позивача за навчання.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік ОСОБА_1 , результати якої оформлені актом від 04.05.2018 №603/26-15-13-11/28 (далі -акт перевірки).

Згідно висновків акту перевірки, при заповненні податкової декларації платником податку порушено:

- вимоги пп. 14.1.170 н. 14.1 ст. 14 Кодексу, відповідно до якого податкова знижка для фізичних осіб, які не ( суб`єктами господарювання. - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг ) у резидентів фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом;

- пп. 166.2.1 п. 166.2 ст. 166 Кодексу, згідно з яким до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання);

- пп.166.3.3 п. 166.3 ст. 166 Кодексу, відповідно до якого платник податку мас право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року суму коштів, сплачених платником податку на користь вітчизняних вищих та професійно-технічних навчальних закладів для компенсації вартості здобуття середньої професійної або вищої освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення.

За результатами камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи поданої за 2017 рік встановлено, що у громадянки ОСОБА_1 відсутні законодавчі підстави для включення до податкової знижки суми витрат, сплачених за навчання на користь вітчизняних закладів освіти, оскільки, відповідно до наданих квитанцій від 17.08.2017 №2349898 та від 08.02.2017 №1667819 фактичні витрати не понесені безпосередньо платником податку, який звертається.

На підставі висновків акту від 04.05.2018 №603/26-15-13-11/28, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.06.2018 №, згідно якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 3960,00 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 37.1. статті 37 ПК України передбачено, що підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Таким чином, механізм та правила реалізації права платника податку на податкову знижку визначаються ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.170 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 166.1.1 пункту 166.1 статті 166 ПК України, платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.

За приписами підпункту 166.1.2 пункту 166.1 статті 166 ПК України, підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

Відповідно до підпункту 166.2.1 пункту 166.2 статті 166 ПК України до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання).

Пунктом 166.3 статті 166 ПК України визначено перелік витрат, дозволених до включення до податкової знижки.

Так, платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, суму коштів, сплачених платником податку на користь вітчизняних вищих та професійно-технічних навчальних закладів для компенсації вартості здобуття середньої професійної або вищої освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення (підпункт 166.3.3 пункту 166.3 статті 166 ПК України у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Суд також враховує, що відповідно до частини п`ятої статті 79 Закону України «Про освіту», розмір та умови оплати за навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації, за надання додаткових освітніх послуг встановлюються договором. Плата може вноситися за весь строк навчання, підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації, надання додаткових освітніх послуг повністю одноразово або частинами - щомісяця, щосеместру, щороку. Договір укладається між закладом освіти і здобувачем освіти (його законними представниками) та/або юридичною чи фізичною особою, яка здійснює оплату.

Так, між Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут» (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) для ОСОБА_2 (одержувач) укладений договір від 12.08.2016 №78-2016/ФЛ, відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання освітньої послуги.

Отже, судом встановлено, що договір про надання освітніх послуг від 12.08.2016 №78-2016/ФЛ укладено між освітнім закладом та позивачем, відтак останній в силу положень підпункту 166.3.3 пункту 166.3 статті 166 ПК України має право на отримання податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу за наслідками звітного податкового року.

Водночас, приписами підпункту 166.2.1 пункту 166.2 статті 166 ПК України визначено, що до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача).

Відповідно до пункту 15.1. статті 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

При цьому, згідно зі статтею 5 ПК України, поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу (пункт 5.1). Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами (пункт 5.3).

У статті 1 вказаного Закону наведено визначення термінів та понять, що вживаються у Законі.

Так, згідно з пунктом 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі; а у пункті 1.32 цього Закону визначено, що платник - це особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що понесені саме платником податку витрати, зокрема, які визначені у підпункті 166.3.3. пункту 166.3 статті 166 ПК України, та які мають бути підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, тобто які мають містити інформацію саме щодо такого платника, можуть включатися до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року.

Отже, податковим законодавством чітко визначено підстави, в результаті наявності яких особа має право на податкову знижку.

Згідно з умовами договору про надання освітніх послуг від 12.08.2016 №78-2016/ФЛ (пункт 10) передбачено, що замовник вносить плату безготівково щосеместрово не пізніше 10 днів з початку чергового обумовленого терміну оплати, крім першого внеску, який вноситься не пізніше 10 вересня першого року отримання освітніх послуг.

Так, позивачем для реалізації права на отримання податкової знижки до податкового органу надано: декларація про майновий стан і доходи за 2017 рік; дані з ЦБ ДРФО ДФС України щодо нарахованого (виплаченого) доходу та нарахованого (перерахованого) податку (форма - 1 ДФ) ОСОБА_1 ; копії квитанцій за 2017 рік; копії договору про навчання від 12.08.2016; копія паспорту та реєстраційного номера облікової картки платника податку ОСОБА_1 ; копія паспорту та реєстраційного номера облікової картки платника податку ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; довідка про доходи за 2017 рік від 30.01.2018 №23.

Таким чином, при декларуванні права на податкову знижку позивачем дотримано вимоги п.166.2.1 ст.166 ПК України.

У акті перевірки контролюючим органом встановлено, що у позивача відсутні підстави для включення до податкової знижки суми витрат, сплачених за навчання на користь вітчизняних закладів освіти, оскільки, відповідно до квитанцій від 17.08.2017 №2349898 та від 08.02.2017 №1667819 фактичні витрати не понесені безпосередньо позивачем.

Суд вважає дані посилання Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві помилковими, оскільки з наявних у матеріалах справи квитанцій від 17.08.2017 №2349898 та від 08.02.2017 №1667819 вбачається, що дані платежі здійснені ОСОБА_2 з призначенням платежу: «оплата за навчання зг контракту». Кошти сплачені на розрахунковий рахунок Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут».

З матеріалів справи, а саме умов договору, вбачається, що виконання освітніх послуг здійснюється за рахунок коштів замовника (позивача) для одержувача послуг - доньки позивачки ( ОСОБА_2 ).

Відтак, суд вважає, що вказані квитанції є належним документальним підтвердженням понесення саме платником податків (позивачем) відповідних витрат, а відтак за приписами підпункту 166.2.1 пункту 166.2 статті 166 ПК України може слугувати підставою для надання позивачу податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач правомірно скористався своїм правом на отримання податкової знижки, яке підтверджується документальними доказами оплати за навчання своєї дочки - ОСОБА_2 , проте, відповідачем безпідставно не проведено перерахунок за загальним річним оподаткованим доходом позивача згідно до поданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідачем не доведена, а позивачем спростована, правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд звертає увагу на правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», яке згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та підлягає застосуванню судами.

Так, у п. 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Відповідно до вимог частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1-2 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Натомість, позивачем доведено та надано достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 04.06.2018 №.

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) відшкодувати на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян