Справа № 160/12589/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
13 грудня 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій позивач просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в зарахуванні періоду роботи з 05.08.1985 р. по 09.10.1991 р. на фабриці «Дніпромеблі» Дніпропетровського виробничого деревообробного об`єднання «Дніпропетровськдерев» до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах зі шкідливими умовами праці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи на фабриці «Дніпромеблі» Дніпропетровського виробничого деревообробного об`єднання «Дніпропетровськдерев» з 05.08.1985 р. по 09.10.1991 р. до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах зі шкідливими умовами праці;
- призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію з 09.09.2019р.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 09.09.2019 року він звернувся до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та надав всі необхідні документи, які підтверджують наявність стажу для призначення такої пенсії. Відповідачем направлено повідомлення №354/03.7-22 від 02.12.2019 р. про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу для призначення такої пенсії. Позивач вважає відмову відповідача у зарахуванні періоду його роботи з 05.08.1985р. по 09.10.1991 р. на фабриці «Дніпромеблі» Дніпропетровського виробничого деревообробного об`єднання «Дніпропетровськдерев» до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах зі шкідливими умовами праці, протиправною. Колективне підприємство «Дніпромеблі» відноситься до підприємств хімічної промисловості, а тому робота на такому підприємстві дає працівникам право на призначення пенсії на пільгових умовах. Зайнятість у період з 05.08.1985 р. по 09.10.1991 р. на фабриці «Дніпромеблі» Дніпропетровського виробничого деревообробного об`єднання «Дніпропетровськдерев» у виробництві пінополіуретану підтверджена належним чином записами в трудовій книжці та довідкою КП «Дніпромеблі» від 28.08.2012 р. Крім того, виробництво «поліуретану» внесено до Списку №1 постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року. Тому, з урахуванням викладеного та з огляду на приписи п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. №383, період роботи позивача до 01.01.1992 р. мають відноситись до Списку №1. З огляду на викладене, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
13.01.2020 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив наступне. Однією з основних умов зарахування певного періоду роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 та №2, є наявність посади (професії) у відповідному виробництві, де працювала особа, в Списках та зайнятість на цих посадах повний робочий день. Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 працював в Колективному підприємстві «Дніпромеблі» з 05.08.1985 - вантажником на дільниці пінополіуретану №9; з 01.11.1987 - виробником блоків із пінополіуретану, з 04.01.1988 у зв`язку з введенням нових тарифних ставок встановлена професія «оператор виробництва формувального пінополіуретану»; з 10.10.1991 - слюсарем-ремонтником цеху №3. Проте, в трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено, що позивач працював на роботах, передбачених Списками повний робочий день. В довідці архівного управління Дніпровської міської ради від 30.08.2019 №03-44/Г-824 зазначено, що в архівному фонді Колективного управління «Дніпромеблі» є відомості про роботу позивача з 08.07.1985р. (роз. від 02.08.1985 № 86) по 09.10.1991р. на посадах вантажника на дільницях з виробництва пінополіуретану цеху №9 з шкідливими умовами праці, з 01.11.1987р. (роз. від 01.11.1987 № 122) - виробником блоків пінополіуретану цеху №9. Колективне підприємство «Дніпромеблі» не відноситься до
підприємств хімічної промисловості, робота до 01.01.1992 року на підприємстві
не дає право працівникам на призначення пенсії відповідно до розділу VIII
«Хімічне виробництво». Тому, рішення Комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31.10.2019 р №3 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах обґрунтоване, Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області діяло у спосіб та у порядок, визначеному чинним законодавством, не порушуючи при цьому права позивача, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.
13.01.2020 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому він зазначив, що відзив необґрунтований, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними та допустимими доказами правомірності своїх дій та рішення щодо підстав не зарахування до пільгового стажу періоду його роботи на фабриці «Дніпромеблі», ігноруючи при цьому документи на підтвердження наявності шкідливих умовах праці на дільницях з виробництва пінополіуретану. Також зазначив, що відзив не містить жодних аргументів правомірності прийняття такого рішення, а містить лише скопійований зміст рішення Комісії від 31.10.2019 р.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України,).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09 вересня 2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Лівобережне об`єднане управління ПФУ в м. Дніпропетровську) із заявою про призначення пенсії за віком.
Згідно із розпискою-повідомленням до заяви додано військовий квиток, диплом, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
31 жовтня 2019 року відбулось засідання Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про підтвердження періодів роботи, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
За результатом засідання Комісії прийнято Рішення №3 від 31.10.2019 р., що для підтвердження періоду роботи з 08.07.1985 по 09.10.1991 для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 немає підстав.
Означене рішення відповідача обґрунтоване наступним чином.
Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 працював у Колективному підприємстві «Дніпромеблі»:
з 05.08.1985 - вантажником на дільниці пінополіуретану № 9,
з 01.11.1987 - виробником блоків із пінополіуретану там же,
з 04.01.1988 - у зв`язку з зведенням нових тарифних ставок встановлена професія «оператор виробництва формувального пінополіуретану»,
з 10.10.1991- слюсарем-ремонтником цеху № 3.
Згідно п.6 розділу XXIII «Бумажне і фанерне виробництво» Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, правом на пільгову пенсію користуються працівники, які працюють на гідравлічних пресах із застосуванням синтетичних клеїв, які містять фенол, формалін, сечовину і їх похідні: вентильові, просочувальними шпону, складальники.
Робітники, керівники і спеціалісти підприємств хімічної і нафтохімічної галузі промисловості, зайняті повний робочий день у виробництвах в тому числі поліуретанів користуються правом пільгового пенсійного забезпечення, згідно розділу VIII «Хімічне виробництво» Списку № 1, при цьому даний підрозділ поширюється тільки на підприємства хімічної промисловості.
В листі МСЗУ від 22.05.1986 № 02-05 зазначено, що вантажники, зайняті в основних технологічних цехах на затаренні хімпродукції, перелічених в Списку №1, в автомобільні і залізнодорожні цистерни, насипом і залізнодорожні вагони, користуються правом на пільгову пенсію по Списку №2, як робітники на затаренні. Цим же правом користуються вантажники, які на ряду з затарюванням хімпродуктів, перелічених у Списку №1, зайняті їх транспортуванням та навантаженням. Вантажникам хімічних підприємств, зайнятим тільки на навантаженні затареної хімічної продукції, пенсії по старості призначаються на загальних підставах.
В трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме не зазначено, що заявник працював на роботах передбачених Списками повний робочий день.
В довідці архівного управління Дніпровської міської ради від 30.08.2019 № 03-44/Г-824 зазначено, що в архівному фонді «Колективного управління «Дніпромеблі» є відомості про роботу ОСОБА_1 з 08.07.1985 (роз. від 02.08.1985 № 86) по 09.10.1991 на посадах вантажника на дільницях з виробництва пінополіуретану цеху № 9 з шкідливими умовами праці, з 01.11.1987 (роз. від 01.11.1987 №122) виробником блоків пінополіуретану цеху № 9.
Колективне підприємство «Дніпромеблі» не відноситься до підприємств хімічної промисловості, робота до 01.01.1992 року на підприємстві не дає права працівникам на призначення пенсій відповідно до розділу VIII «Хімічне виробництво».
За таких обставин, комісією прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 08.07.1985 по 09.10.1991, для зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 немає підстав.
Листом від 02.12.2019 року за вих. № 354/03.7-22 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Управління застосування пенсійного законодавства (відділ з питань перерахунку пенсій №3)) повідомив позивачу по прийняте рішення Комісії про відмову у призначенні пенсії за Списком №1.
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду його роботи на фабриці «Дніпромеблі» на дільниці з виробництва пінополіуретану з 08.07.1985 по 09.10.1991, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788 - XII) та від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058 - IV).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Згідно із ст. 1 Закону №1788 - XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058 - IV визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.
Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено пенсії за віком на пільгових умовах.
Так, згідно із пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону №1788-XII, в редакції на момент спірних відносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
- працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637).
Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, згідно з пунктом 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_1 , позивач працював на фабриці «Дніпромеблі» Дніпропетровського виробничого деревообробного об`єднання «Дніпропетровськдерев»:
- з 05.08.1985 по 31.10.1987 - вантажником на дільниці з пінополіуретану № 9 (записи 5-6);
- з 01.11.1987 по 03.01.1988 - виробником блоків із пінополіуретану 4 розряду на дільниці пінополіуретану № 9 (записи 6-7);
- з 04.01.1988 по 09.10.1991 оператором виробництва формувального пінополіуретану на дільниці №9 (записи 7-8).
Згідно з довідкою Колективного підприємства «Дніпромеблі» від 28.08.2012 р. №б/н, ОСОБА_1 працював в цеху №9 на дільниці по виготовленню пінополіуретану із шкідливими умовами праці повний робочий день на посаді вантажника з 05.08.1985 р. по 31.10.1987 р., виробником блоків 4 розряду з 01.11.1987 р. по 03.01.1988 р., оператором 4 розряду з 04.01.1988 р. по 09.10.1991 р.
Згідно з відомостями архівної довідки від 30.08.2019 р. №03-44/Г-824т, виданої Архівним управлінням Департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради, в архівному фонді «Колективне підприємство «Дніпромеблі» в особових картках працівників, звільнених у 1996 році, є відомості про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- 08 липня 1985 року прийнятий вантажником на дільницю з виробництва пінополіуретану цеху №9/цех із шкідливими умовами праці, що діють на дихальні шляхи, легені, печінку, загальну кровоносну систему (розпорядження від 02.08.1985 р. №86);
- 01 листопада 1987 року переведений виробником блоків пінополіуретану 4 розряду цеху №9 (розпорядження від 01.11.1987 р. №122);
- з 04 січня 1988 року переведений оператором виробництва формувального пінополіуретану 4 розряду цеху №9 (наказ від 17.11.1987 р. №409);
- з 10 жовтня 1991 року переведений в цех №3 слюсарем-ремонтником 4 розряду на підставі медичного висновку міської лікарні (наказ від 14.10.1991 р. №242-к).
Також, в архівній довідці від 30.08.2019 р. №03-44/Г-824т зазначено , що в особових рахунках по заробітній платі працівників цехів №9 та №6 з виробництва пінополіуретану за серпень 1985 жовтень 1991 роки зазначений ОСОБА_1 , вантажник, виробник блоків пінополіуретану 4 розряду, оператор виробництва блоків пінополіуретану 4 розряду, оператор виробництва формувального пінополіуретану 4 розряду, табельний №55.
Отже, згідно з відомостями з трудової книжки, довідки з КП «Дніпромеблі» від 28.08.2012 р. №б/н та архівної довідки від 30.08.2019 р. №03-44/Г-824т, позивач працював у період з 05.08.1985 по 09.10.1991 включно вантажником на дільниці №9 з виробництва пінополіуретану, виробником блоків із пінополіуретану на дільниці №9 з виробництва пінополіуретану та оператором виробництва формувального пінополіуретану, тобто був задіяний у виробництві пінополіуретану.
Судом враховано, що відповідач не заперечує щодо роботи позивача на фабриці «Дніпромеблі» у період з 05.08.1985 р. по 09.01.1991 р.
Спірним є питання віднесення робіт з виробництва пінополіуретану до Списку №1 у період роботи позивача на цьому виробництві з 05.08.1985 р. по 09.01.1991 р.
В якості підстави для відмови у зарахуванні до стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, періоду роботи позивача з 05.08.1985 р. по 09.01.1991 р. на фабриці «Дніпромеблі» Дніпропетровського виробничого деревообробного об`єднання «Дніпропетровськдерев», відповідачем у Рішенні Комісії від 31.10.2019 р. №3, у листі від 02.12.2019 р. №354/03.7-22 та у відзиві зазначено, що у наданій трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено, що позивач працював на роботах, передбачених Списками, чинних на період його роботи.
Суд критично ставиться до означеної позиції відповідача.
Відповідно до пункту 3 Порядку 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Водночас, тим же пунктом 3 Порядку 383 визначено, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.
У спірний період роботи позивача (з 05.08.1985 р. по 09.10.1991 р.) діяли Списки № 1 і № 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, якими не було передбачено виробництво «поліуретану».
Згідно з наказом директора КП «Дніпромеблі» від 20.07.1994 р. №20 за результатами проведеної атестації за умовами праці був затверджений Перелік робочих місць, виробництв, робіт, посад працівників на КП «Дніпромеблі», які мають право на пільгове пенсійне забезпечення по Спискам №1 та №2 і за рахунок коштів підприємства.
Тож, з огляду на приписи пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, а також тієї обставини, що виробництво «поліуретану» внесено до Списку №1 постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10, та підтверджено результатами атестації робочих місць за умовами праці на КП «Дніпромеблі» в 1994 році, суд вважає, що відмова відповідача у зарахуванні періоду роботи позивача на виробництві пінополіуретану з 05.08.1985 р. по 09.10.1991 р. до Списку №1, необґрунтована та безпідставна.
З цих же підстав не враховуються доводи відповідача щодо того, що Колективне підприємство «Дніпромеблі» не відноситься до підприємств хімічної промисловості, відтак робота до 01.01.1992 року на підприємстві не дає права працівникам на призначення пенсії відповідно до розділу VІІІ «Хімічне виробництво».
Суд зазначає, що розділ «Хімічне виробництво» у Списках складається з двох підрозділів.
Згідно з листом 18.09.2008 р. №003/07-1-335 Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо застосування на фабриці «Дніпромеблі» розділу VІІІ «Хімічне виробництво» підрозділу «Б», до підрозділу «А» віднесені підприємства хімічної нафтохімічної галузі промисловості; до підрозділу «Б» - окремі цехи (дільниці, відділення), які діють у складі підприємства інших галузей народного господарства. У складі підприємства «Дніпромеблі» діяла дільниця по виробництву пінополіуретану.
В архівній довідці від 30.08.2019 р. №03-44/Г-824т міститься запис, що цех №9 - цех із шкідливими умовами праці, що діють на дихальні шляхи, легені, печінку, загальну кровоносну систему.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи e зараховуванні періодів роботи позивача на фабриці «Дніпромеблі» Дніпропетровського виробничого деревообробного об`єднання «Дніпропетровськдерев» в цеху №9 на дільниці по виготовленню пінополіуретану на посаді вантажника з 05.08.1985 р. по 31.10.1987 р., виробника блоків 4 розряду з 01.11.1987 р. по 03.01.1988 р. та оператора виробництва формованого пінополіуретану 4 розряду з 04.01.1988 р. по 09.10.1991 р., до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Позивач в позовних вимогах просить визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 05.08.1985 р. по 09.10.1991 р. на фабриці «Дніпромеблі» Дніпропетровського виробничого деревообробного об`єднання «Дніпропетровськдерев» до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах зі шкідливими умовами праці.
З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні періодів роботи позивача на фабриці «Дніпромеблі» Дніпропетровського виробничого деревообробного об`єднання «Дніпропетровськдерев» в цеху №9 на дільниці по виготовленню пінополіуретану з 05.08.1985 р. 09.10.1991 р. до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону №1788-XII, та скасувати Рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №3 від 31.10.2019 р.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 № 21-87а13.
Тобто, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
У силу положень ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах вважає за необхідне зобов`язати відповідача вирішити питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону №1788-XII, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України,в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 291 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні періодів роботи ОСОБА_1 на фабриці «Дніпромеблі» Дніпропетровського виробничого деревообробного об`єднання «Дніпропетровськдерев» в цеху №9 на дільниці по виготовленню пінополіуретану з 05.08.1985 р. по 09.10.1991 р. до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №3 від 31.10.2019 р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди його роботи на фабриці «Дніпромеблі» Дніпропетровського виробничого деревообробного об`єднання «Дніпропетровськдерев» в цеху №9 на дільниці по виготовленню пінополіуретану з 05.08.1985 р. по 09.10.1991 р. до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева