Справа № 534/1131/19
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 р.Справа № 534/1131/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Старосуда М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Депараменту патрульної поліції лейтенант поліції Ляшук Вадима Вікторовича на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Куц Т.О., м. Комсомольськ, повний текст складено 27.01.20 року по справі № 534/1131/19

за позовом ОСОБА_1

до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Депараменту патрульної поліції лейтенант поліції Ляшук Вадима Вікторовича

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Депараменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ляшук Вадима Вікторовича, в якому просила суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1320213 від 12.07.2019 р., складену інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Депараменту патрульної поліції лейтенантом поліції Ляшуком Вадимом Вікторовичем, за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.01.2020 по справі № 534/1131/19 задоволено позов. Постанову серії ЕАВ № 1320213 від 12 липня 2019 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн скасовано. Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито.

Відповідач, інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Депараменту патрульної поліції лейтенант поліції Ляшук Вадим Вікторович, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.01.2020 по справі № 534/1131/19 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

За правилами ч. 1 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема, ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.07.2019 року відносно позивача була винесена постанова серія ЕАВ №1320213 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що позивач 12.07.2019 р. о 11 год 05 хв в с. Пилиповичи а/д Київ-Чоп 239 км керувала автомобілем Hyundai Tucson н/з НОМЕР_1 , в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45 та рухалась зі швидкістю 88 км/год, чим порушила вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).

Позивач не погодився з постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 12.07.2019 року серія ЕАВ №1320213, звернулась з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення позивачем правопорушення та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому дійшов висновку, що постанова є незаконною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Предметом оскарження у справі є постанова серії ЕАВ №1320213 від 12.07.2019 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду справи щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України, приходить до висновку, що прийнято воно законно, виходячи з наступного.

Відповідно до вказаної постанови серії ЕАВ №1320213 о 11 год. 05 хв. 12.07.2019 року ОСОБА_1 на 239 км. автодороги Київ-Чоп, керуючи транспортним засобом Hyundai Tucson державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалася в населеному пункті с. Пилиповичи зі швидкістю 88 км/год, чим порушила вимоги п. 12.4 ПДР України.

Висновки суду першої інстанції про скасування вказаної постанови ґрунтуються на тому, що відповідачем не підтверджено належними доказами порушення позивачем п.12.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП).

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Наведеною нормою передбачено, що відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП настає у разі перевищення водієм встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП відбулося через порушення, за висновком відповідача, п.12.4 ПДР України, оскільки позивачка, керуючи транспортним засобом Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_1 , у населеному пункті с. Пилиповичи, рухалась зі швидкістю 88 км/год, при цьому перевищила встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 38 км/год.

Згідно вимог пп. "б" п.12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7.

Відповідно до п. 12.4. ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, у разі перевищення водієм у населеному пункті швидкості руху транспортного засобу, передбаченої п. 12.4. ПДР, більш як на двадцять кілометрів на годину, настає відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Перевіряючи обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1320213 від 12.07.2019 року містить посилання на те, що швидкість руху позивача вимірювалась за допомогою вимірювача швидкості руху TruCam серії ТС № 000545.

Відповідно до роздруківки фіксування лазерним вимірювачем TruCam ТС № 000545 швидкість руху автомобіля Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 88 км/год. Позивачка зі швидкістю 88 км/год рухалася в с. Пилиповичи по автодорозі Київ-Чоп.

Тобто, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Hyundai Tucson державний номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 88 км/год рухалась у населеному пункті, де допустима швидкість встановлена 50 км/год. Отже, позивачка допустила перевищення швидкості руху у населеному пункті більш як на двадцять км/год.

Також наявні об`єктивні дані щодо підтвердження географічної локації транспортного засобу, що відображені роздруківкою файлу _Х8000_0712_110826.jmf з пристрою, на якому, зокрема, вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 50° 36'12.30" N і географічна довгота 27° 28'57.07" Е місця події, які в свою чергу не були враховані судом першої інстанції. На диску, долученому до матеріалів справи, містяться фотографії дорожніх знаків разом з кілометровими стовпчиками, з яких можна встановити, що позивач рухався в межах населеного пункту с. Пилиповичі, а саме дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» знаходиться на відмітці - 240 км + 100 м А/Д М-06 «Київ-Чоп» та 237 км +800 м відповідно, які інформують про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Крім того на 240 км та 237 км + 900 м А/Д М-06 «Київ-Чоп» розташований знак 5.45 «Пилиповичі», тобто початок (кінець) населеного пункту, в якому діють вимоги Правил дорожнього руху, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Таким чином, лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 № 000545 підтверджено перевищення позивачем швидкості руху автомобіля Hyundai Tucson державний номерний знак НОМЕР_1 у населеному пункті більш як на двадцять кілометрів на годину та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, того що на відеозапису, наданого відповідачем, як доказ скоєння позивачем адміністративного правопорушення, не зафіксовано перебування за кермом автомобіля позивача чи будь якої іншої особи під час рухання транспорту, оскільки з наданого відеозапису встановлено, що під час зупинки транспортного засобу та розгляду справи про адміністративне правопорушення за кермом автомобілю знаходилась ОСОБА_1 , яка в свою чергу не заперечувала скоєння адміністративного правопорушення, та намагалася сплатити штраф на місці.

За таких обставин, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про задоволення позову помилковими.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з невідповідністю висновків суду обставинам справи, що призвели до ухвалення неправильного рішення, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Депараменту патрульної поліції лейтенант поліції Ляшук Вадима Вікторовича задовольнити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.01.2020 року по справі № 534/1131/19 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Депараменту патрульної поліції лейтенант поліції Ляшук Вадима Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко М.І. Старосуд