Справа № 200/1803/20-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 р. Справа№200/1803/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» про визнання дій незаконними, зобов`язання посвідчити довіреність, -

В С Т А Н О В И В:

17.02.2020 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - Позивач) до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» (далі - Відповідач) про визнання дій незаконними, зобов`язання посвідчити довіреність.

В обґрунтування позову Позивач зазначив, що ув`язнений і утримується у Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)», неодноразово звертався до відповідача із заявами про посвідчення довіреності для надання представницьких функцій Захарченко О.В., в чому йому було відмовлено. Вважає, що має погодження на посвідчення довіреності від Запорізького апеляційного суду, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем 17.03.2020 року до суду надано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що 14.01.2020 року ОСОБА_1 письмово звернувся до керівника установи про надання письмової відповіді про нібито відмову керівника установи в посвідчені довіреності.

На письмове звернення ОСОБА_1 установа надає відповідь, лист від 15.01.2020 року №15/536 в якому пропонують звернутись до Запорізького апеляційного суду для надання дозволу на оформлення довіреності на ім`я довіреної особи, але в якому також не заперечують, що рекомендували позивачу звернутись до суду за дозволом про надання короткострокового побачення з нотаріусом і довіреною особою для здійснення нотаріальних дій при установі. Відмови в посвідчені довіреності на ім`я довіреної особи ОСОБА_1 не від начальника установи так і від інших представників установи не йшлося. Відповідач не відмовляв в посвідчені довіреності, тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» з 19.06.2009 року.

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького апеляційного суду з клопотанням про надання дозволу на видачу довіреності на представництво.

12 грудня 2019 року за вих. № 11-кп/807/1900/19 Запорізьким апеляційним судом було надано ОСОБА_1 відповідь, згідно якої суд не наділений правом надання дозволу на видачу довіреності.

14 січня 2020 року позивач звернувся до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» з заявою про надання відповіді з роз`ясненням підстав відмови у наданні дозволу на довіреність.

15 січня 2020 року за вих. № 15/536 відповідачем було надано ОСОБА_1 відповідь з рекомендацією звернутися до суду за дозволом про надання короткострокового побачення з нотаріусом і довіреною особою для здійснення нотаріальних дій при установі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що уу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 40 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюються, зокрема, довіреності осіб, які тримаються в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах, посвідчені начальниками таких установ чи слідчих ізоляторів.

Посвідчення заповітів і довіреностей посадовими особами, зазначеними в цій статті, проводиться з дотриманням вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Статтею 245 ЦК України встановлена форма довіреності.

1. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

3. Довіреність військовослужбовця або іншої особи, яка перебуває на лікуванні у госпіталі, санаторії та іншому військово-лікувальному закладі, може бути посвідчена начальником цього закладу, його заступником з медичної частини, старшим або черговим лікарем.

Довіреність військовослужбовця, а в пунктах дислокації військової частини, з`єднання, установи, військово-навчального закладу, де немає нотаріуса чи органу, що вчиняє нотаріальні дії, також довіреність працівника, члена його сім`ї і члена сім`ї військовослужбовця може бути посвідчена командиром (начальником) цих частини, з`єднання, установи або закладу.

Довіреність особи, яка тримається в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, може бути посвідчена начальником установи виконання покарань чи слідчого ізолятора.

Довіреності, посвідчені зазначеними посадовими особами, прирівнюються до нотаріально посвідчених.

Відповідно до п. 1 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 р. № 419 (далі Порядок № 419), посвідчувати заповіти і довіреності, що прирівнюються до нотаріально посвідчених (далі - заповіти і довіреності), відповідно до статей 245 і 1252 Цивільного кодексу України та статті 40 Закону України "Про нотаріат", мають право, зокрема, начальники установ виконання покарань та слідчих ізоляторів - заповіти і довіреності осіб, що тримаються в таких установах.

Начальники слідчих ізоляторів посвідчують заповіти і довіреності осіб, узятих під варту, та засуджених, стосовно яких вирок суду не набрав законної сили, за погодженням з посадовою, службою особою чи органом, у провадженні яких перебуває справа.

Згідно з п. 26 Порядку № 419, посадові, службові особи посвідчують довіреність, складену однією особою на ім`я одного або кількох представників або осіб, яких представляють, з чітко визначеними юридичними діями, що належить вчинити.

Відповідно до ч. 2 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 року № 2823/5, особистий прийом засуджених здійснюється керівництвом установ виконання покарань, а також начальниками підрозділів за графіками.

Персонал Адміністрації ДКВС, міжрегіональних управлінь під час відвідування установ виконання покарань приймає засуджених з питань у межах своєї компетенції.

Особистий прийом засуджених до довічного позбавлення волі здійснюється у спеціально обладнаних приміщеннях (камерах), а засуджених, які тримаються в ДІЗО, ПКТ (ОК), карцері та ПКТ виправних колоній (секторів) максимального рівня безпеки, - в окремому приміщенні (камері).

Облік прийнятих осіб та змісту порушених питань ведеться в журналі прийому засуджених з особистих питань керівництвом установи виконання покарань та начальниками підрозділів (додаток 4), що зберігається в канцелярії установи виконання покарань.

Судом встановлено, що 14.01.2020 року позивач звернувся до відповідача з приводу роз`яснення відмови у наданні дозволу на надання довіреності, як вбачається з копії журналу № 2931 обліку прийому з особистих питань засуджених до довічного позбавлення волі сектору максимального рівня безпеки Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Одночасно докази звернення до начальника Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» та надання останньому проекту довіреності, або звернення за складанням проекту довіреності - відсутні. Звернення з заявами 03.12.2019 року та 24.12.2019 року матеріалами справи не підтверджено.

Суд також не приймає доводи позивача про погодження Запорізьким апеляційним судом посвідчення довіреності, оскільки в листі № 11-кп/807/1900/19 від 12.12.2019 року про погодження не йдеться.

В зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» про визнання дій незаконними, зобов`язання посвідчити довіреність.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 КАС України - відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» (84511, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Ціолковського, б. 4, код в ) про визнання дій незаконними, зобов`язання посвідчити довіреність відмовити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський