Справа № 400/2668/19
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2668/19
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Южноукраїнського міського голови ОСОБА_2 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25листопада 2019 року (суддя Біоносенко В.В., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 25 листопада 2019 року) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника Южноукраїнського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_5., Южноукраїнського міського голови ОСОБА_2., Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, треті особи Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання протиправним розпорядження та скасування його, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до заступника Южноукраїнського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_5., Южноукраїнського міського голови ОСОБА_2., Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, треті особи Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області з вимогами визнати протиправним розпорядження заступника Южноукраїнського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_5. від 07.08.2019 №197/06-04-к «Про звільнення заступника директора департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради ОСОБА_1 » та скасувати його; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради Миколаївської області; стягнути з Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.08.2019 р. і до дня постановлення рішення суду про поновлення на посаді включно; стягнути з заступника Южноукраїнського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_5., відшкодування моральної шкоди - 7000 гривень.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Южноукраїнського міського голови від 07.08.19 №197/06-04-к «Про звільнення заступника директора департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради ОСОБА_1 » Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради Миколаївської міської ради з 08.08.2019 р.. Стягнуто з Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 08.08.2019 по 25.11.2019 у сумі 54971,02 гривень (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот сімдесят одна грн.. дві коп.), без врахування середньої заробітної плати за одним місяць, що підлягає негайному виконанню. Стягнуто з Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за один місяць в розмірі 20304,70 грн. (двадцять тисяч триста чотири грн. сімдесят коп.). В задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди з заступника Южноукраїнського міського голови з питань діяльності органів ради ОСОБА_5 в сумі 7000 гривень відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. сорок коп.)

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням Южноукраїнський міський голова ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що були неодноразові грубі порушення при виконанні позивачем своїх трудових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією заступника директора департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради. Апелянт звертає увагу, що заступник міського голови Южноукраїнської міської ради Миколаївської області перед прийняттям оскаржуваного розпорядження відносно позивача врахував передбачений Законом (статтею 149 КЗпП України) порядок застосування дисциплінарного стягнення тобто обставини врахування яких є обов`язковими, що слугує доказом того, що відповідачем не було порушено гарантії трудових прав позивача. Отже, апелянт вважає, що відповідачем оскаржуване розпорядження прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу л і перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, ц та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Позивач рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржував. Надіслав до апеляційного суду заперечення, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного провадження.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі …3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 08.07.2015 р. працює на різних посадах Управлінні житлово-комунального господарства та будівництва Южноукраїнської міської ради.

18.07.2018 р. ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради, та одночасно присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування.

09.07.2019 р. депутат Южноукраїнської міської ради ОСОБА_4 звернувся з запитом до Южноукраїнського міського голови з запитом стосовно стану робіт та дозвільної документації по об`єкту «Нове будівництво швидкомонтовної споруди спортивної зали гімназії №1 по бульвару Курчатова, 6 в м. Южноукраїнську Миколаївської області ».

Зазначений запит Южноукраїнським міським головою розписано на заступника міського голови ОСОБА_5., а також на заступника департаменту інфраструктури ОСОБА_1.

11.07.2019 р. заступником департаменту інфраструктури ОСОБА_1. надано відповідь на звернення депутата ОСОБА_4

29.07.2019 р. депутат Южноукраїнської міської ради ОСОБА_4 повторно звернувся до Южноукраїнського міського голови зі зверненням з приводу стану робіт та дозвільних документів по об`єкту «Нове будівництво швидкомонтовної споруди спортивної зали гімназії № 1 по бульвару Курчатова , 6 в м. Южноукраїнську Миколаївської області ». В зазначеному зверненні депутат зазначив, що на його звернення від 09.07.2019 р. надано неповну та неправдиву відповідь, а також долучив лист Управління ДАБІ від 17.07.2019 р.

07.08.2019 р. заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_6. подану службову записку на ім`я міського голови з повідомленням про те, що надійшло депутатське звернення від депутата ОСОБА_4 , в якому він вказує що на своє попереднє звернення від 09.07.2019 р. отримав неповну та неправдиву відповідь від департаменту інфраструктури міського господарства, що підтверджується інформацією Державної архітектурно-будівельної інспекції. Відповідь на депутатське звернення підготував та надав заступник директора департаменту інфраструктури міського господарства ОСОБА_1. Від пояснень ОСОБА_1 відмовився, про що складено акт відмови від надання пояснень від 06.08.2019 р.. Одночасно з цим, заступником міського голови ОСОБА_6 поставлено питання про притягнення ОСОБА_1 за цим фактом до дисциплінарної відповідальності.

До службової записки долучений акт відмови від підпису від 06.08.2019 р.

07.08.2019 р. заступником міського голови з питань діяльності міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, як виконуючим обов`язки Южноукраїнського міського голови, видано розпорядження №197/06-04-к «Про звільнення заступника директора департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради ОСОБА_1 », відповідно до якого визнано систематичним та грубим порушенням невиконання своїх посадових обов`язків заступником директора департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради ОСОБА_1 , передбачених посадовою інструкцією заступника директора департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради, звільнити з 8 серпня 2019 р. ОСОБА_1 з посади заступника директора департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради на підставі пункту 1 частини 1 ст. 41 КЗпП України.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем жодним чином не доведено факт скоєння позивачем грубого порушення трудових обов`язків, а також порушено його право бути вислуханим у своїй справі, що призвело до необґрунтованого притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посади керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно міським головою, на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до ст. 20 Закону, припинення служби в органах місцевого самоврядування, окрім спеціальних підстав, визначених цим Законом, здійснюється з загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України.

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до ст. 147-1 Кодексу, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

За таких обставин суд першої інстанції правильно виходив з того, що Южноукраїнський міський голова має повноваження на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, у тому числі у виді звільнення, оскільки відповідно до ст. 10 Закону, саме він приймає його на роботу. Враховуючи, що заступник міського голови ОСОБА_5. станом на 07.08.2019 р. виконував обов`язки міського голови, відповідно до розпорядження №1956/06-04-к від 06.08.2019 р., він був повноважною особою, для ухвалення рішення про звільнення позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Відповідно до сталої судової практики Верховного Суду України та Верховного Суду, вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним заподіяно чи могло бути заподіяно шкоду, істотності наслідків порушення трудових обов`язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

У цьому випадку, згідно розпорядження та поясненням відповідачів, наданих у відзивах, грубим порушення трудової дисципліни, достатнім для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, стало надання ОСОБА_1 відповіді, яка була неповна та неправдива, на звернення депутата Южноукраїнської міської ради від 09.07.2019 р.

Колегією суддів було досліджено депутатське звернення ОСОБА_4 від 09.07.2019 р. (т. 2 а.с. 55), відповідь на зазначене звернення за підписом ОСОБА_1 від 11.07.2019 р. на трьох аркушах (Т. 2 а.с. 56-58), звернення депутата ОСОБА_4 від 29.07.2019 р. (Т. 1 а.с. 138-139), лист ДАБІ України від 17.07.2019 р. (Т. 1 а.с. 140-141), службову записку заступника міського голови ОСОБА_6 від 07.08.2019 р. (Т. 1 а.с. 151).

Разом з тим, з зазначених документів є незрозумілим, про які саме неправдиві відомості, або неповну відповіді йде мова, у випадку звільнення ОСОБА_1 ..

Відповідь позивача на адресу депутата ОСОБА_4 від 11.07.2019 р. є досить ґрунтовною, повною та по суті порушених у запиті питань. Порівняння зазначеної відповіді з листом ДАБІ від 17.07.2019 р. , також не дає можливості встановити, що саме у листі позивача від 11.07.2019 р. є неправдивою інформацію, а також, яку інформацію він приховав.

З повторного звернення депутата ОСОБА_4 від 29.07.2019 р. можливо зробити висновок, що він обурений не стільки відповіддю позивача від 11.07.2019 р., скільки станом будівництва, виконавчої та дозвільної документації по об`єкту «Нове будівництво швидкомонтовної споруди спортивної зали гімназії АДРЕСА_4 ».

У службовій записці заступника міського голови ОСОБА_6 також не міститься жодних висновків про надану ОСОБА_1 неправдиву або неповну інформацію. У службовій записці констатується, що в своєму зверненні депутат ОСОБА_4 вказує, що на своє звернення від 09.07.2019 р. він отримав неповну та неправдиву інформацію.

При цьому суд першої інстанції вірно наголосив на тому, що звернення депутата ОСОБА_4 про надання йому позивачем неправдивої інформації є лише приводом для проведення перевірки щодо цього факту, та у разі підтвердження, відповідач, як роботодавець не позбавлений права вирішити питання щодо притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

Натомість, відповідач жодної перевірки за зверненням ОСОБА_4 від 29.07.2019 р. не провів, а вирішив притягнути позивача до відповідальності за надання неправдивої відповіді, лише на підставі висновків самого ОСОБА_4 про її неправдивість та неповноту. Але, повноваження на встановлення складу дисциплінарного проступку належать саме відповідачу, як роботодавцю позивача, а не депутатом Южноукраїнської міської ради. Тому, негативна оцінка відповіді за підписом ОСОБА_1 надана депутатом, сама по собі не є підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Відповідач у такому разі повинен був дослідити це питання, та належним чином сформулювати правопорушення позивача, а саме яка надана ним інформація є неправдива, а яку він приховав у відповіді.

Відповідно до ст. 149 Кодексу, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 2 КАС України особа має право на участь у процесі прийняття рішення, яке стосується її інтересів.

Право бути почутим, складова частина принципу верховенства права.

Суб`єкт владних повноважень повинен застосовувати його, приймаючи рішення, що матиме вплив на права, свободи чи інтереси особи, особливо, якщо це рішення може мати несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймають рішення, має право бути вислуханою суб`єктом владних повноважень: вона може наводити обставини та докази на їх підтвердження, правові аргументи тощо.

В Рекомендації Ради Європи, зокрема Резолюцію 77 (31) про захист особи від актів адміністративних органів, право особи бути заслуханою (почутою), віднесено до основних принципів.

Суд першої інстанції слушно вказав на те, що по цій справі відповідачем не було забезпечено право позивача бути вислуханим та надати свої пояснення по суті звинувачення. При цьому, саме у цьому випадку це є не лише формальність, необхідна за ст. 149 Кодексу, а враховуючи незрозумілість претензій до неправдивості та неповноти наданої інформації, надання позивачем пояснень могло би вирішити спірне питання і по іншому.

Також колегія суддів, як і суд першої інстанції, критично ставиться до акту про відмову від надання пояснень від 06.08.2019 р. складеного заступниками міського голови ОСОБА_5. та ОСОБА_6, оскільки зазначена довідка не може бути релевантним доказом відмови ОСОБА_1 від надання пояснень, оскільки жодним чином не фіксує доведеність до позивача вимоги надати відповідні пояснення (Т. 1 а.с. 152).

У будь-якому разі, характер ймовірного правопорушення з боку позивача, не вимагав від відповідача прийняття блискавично швидких рішень про його звільнення, а тому, навіть у разі відмови від надання пояснень 06.08.2019 р., у відповідача була можливість належним чином зажадати пояснень від нього, а у разі відмови, зафіксувати це у більш переконливий спосіб, ніж складання одностороннього акту.

Аргументи апеляційної скарги щодо перебування позивача на лікарняному, апеляційний суд відхиляє, оскільки, як слушно зазначив суд першої інстанції, зазначена обставина не має відношення до предмету спору. По-перше, позивачем жодним чином не доведено, що відповідачу було відомо 07.08.2019 про його тимчасову непрацездатність. По-друге, питання перебування робітника на лікарняному під час звільнення, за умови, що у роботодавця були законні підстави для його звільнення, впливає лише на дату його звільнення, а не на питання його правомірності.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем жодним чином не доведено факт скоєння позивачем грубого порушення трудових обов`язків, а також порушено його право бути вислуханим у своєї справі, що призвело до необґрунтованого притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення.

Відтак, оскільки вказана відповідачем у спірному розпорядженні підстава звільнення позивача - «за одноразове грубе порушення трудових обов`язків», не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи, тому звільнення позивача на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є протиправним.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовну вимогу про визнання протиправним та скасування розпорядження Южноукраїнського міського голови від 07.08.19 №197/06-04-к «Про звільнення заступника директора департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради ОСОБА_1 » Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради Миколаївської міської ради з 08.08.2019 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпПУ при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розрахунок суми заробітної плати за час вимушеного прогулу здійснюється на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08.02.1995 року (далі-Порядку).

Згідно п. 2 зазначеного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. При цьому, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Загальна тривалість вимушеного прогулу ОСОБА_1 у період з 08.08.19 р. по 25.11.2019 р. склала 76 робочих дня.

Відповідно до розрахунку середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , розмір середньоденного грошового утримання позивача складало 990,47 гривень, а середньомісячне - 20 304,70 грн. Відтак, сума середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу складає 75 275,72 гривень (76 роб. дня * 990,47 грн.). При цьому, із цієї суми 75 275,72 грн., сума заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 20 304,70 грн. підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України постанови про поновлення на посаді у відносинах публічної служби; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; виконуються негайно.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржувалося, що, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, обумовлює межі перегляду даного судового рішення апеляційним судом.

Слід наголосити на тому, що частинами 1 та 2 статті 2 КАС України установлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень збоку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Апелянт/відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував.

У зв`язку з цим, за результатом апеляційного розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване розпорядження Южноукраїнського міського голови від 07.08.19 №197/06-04-к «Про звільнення заступника директора департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради ОСОБА_1 » не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та прийняте без урахування усіх фактичних обставин, з порушенням прав позивача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга Южноукраїнського міського голови ОСОБА_2. задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Южноукраїнського міського голови ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов