Справа № 420/6641/19
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6641/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

26 березня 2020 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №420/6641/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд 13/15, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 р. у справі № 420/6641/19 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Офісу генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд 13/15, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України №1174ц від 22 жовтня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) з займаної посади. Поновлено ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) в Офісі генерального прокурора на посаді рівнозначній посаді заступника начальника четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, з урахуванням вимог з проходження атестації, з 23 жовтня 2019 року. Стягнуто з Офісу генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд 13/15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до дня поновлення на посаді у розмірі 223738,9 грн. (двісті двадцять три тисячі сімсот тридцять вісім гривень 90 коп.) без урахування обов`язкових відрахувань.

17.03.2020р. до суду надійшло клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення, в якому позивач просить стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Розгляд клопотання про розподіл судових витрат позивач просив здійснити за відсутності його представника.

26.03.2020р. від відповідача надійшли заперечення проти клопотання про ухвалення додаткового рішення, в яких зазначено, що представником позивача відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України на надано доказів на підтвердження витраченого адвокатом часу на виконання відповідних робіт (підготовка позовної заяви, уточненої позовної заяви, тексту промови, клопотань). Крім того відповідач зазначає, що заявлена у клопотанні сума є неспівмірною складності справи та затраченому адвокатом часу на виконання робіт.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст.252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Розгляд питання розподілу судових витрат призначено на 26.03.2020р. о 09 год. 20 хв., про що позивача та відповідача повідомлено належним чином.

До судового засідання 26.03.2020р. позивач та відповідач явку представників не забезпечили.

За приписами ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути клопотання в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

П. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому, даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно ч.ч. 3, 4 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розрахунку вартості послуг адвоката представником позивача надано: копію договору про надання правової допомоги від 06.11.2019р.; акт про прийняття-передачу виконаних робіт (послуг); детальний опис робіт (наданих послуг); Квитанцію № 033F4701M від 16.03.2020р.

Згідно п. 4.1. Договору розмір гонорару, на виконання доручення (завдань) клієнта, визначених у п. 1.2.3. Договору, визначається фактичним обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із наступного розрахунку: складення позовної заяви (адміністративного позову) - 2000 (дві тисячі) гривень; складення уточненої позовної заяви (адміністративного позову) - 1000 (одна тисяча) гривень; участь адвоката (представника) в 1 судовому засіданні - 1000 (одна тисяча) гривень; подання клопотання, заяви, письмових пояснень, промови - 500 гривень за кожний окремий процесуальний документ; подання адвокатського запиту - 500 гривень.

В акті про приймання-передачу наданих робіт (послуг) від 16.03.2020р. зазначено наступне: 08 листопада 2019 року - складена позовна заява 2000грн.; 10 грудня 2019 року: прийнято участь у підготовчому засіданні 1000грн.; подано клопотання про продовження підготовчого провадження 500грн.; подано клопотання про приєднання доказів до справи, 500грн.; 10 січня 2020 року - прийнято участь у підготовчому судовому засіданні 1000грн.; подано клопотання про продовження підготовчого провадження - 500грн.; подано клопотання про приєднання доказі до справи - 500грн.; 11 січня 2020 року - подано адвокатський запит до Офісу Генерального прокурора - 500грн.; 29 січня 2020 року: прийнято участь у підготовчому судовому засіданні 1000грн.; подано уточнену позовну заяву - 1000грн; подано клопотання про приєднання доказів до справи - 500грн.; 07 лютого 2020 року - прийнято участь у підготовчому судовому засіданні - 1000грн.; 10 лютого 2020 року - прийнято участь у підготовчому судовому засіданні - 1000грн.; 27 лютого 2020 року - прийнято участь судовому засіданні - 1000грн.; 10 березня 2020 року - прийнято участь у судовому засіданні - 1000грн.; 12 березня 2020 року: підготовлено та подано до суду текст промови (заключне слово) - 500грн., прийнято участь у судовому засіданні - 500грн.; 12 березня 2020 року - подано до суду клопотання про надання рішення - 500грн.; 16 березня 2020 року - подано до суду клопотання про виправлення описки - 500грн.

Відповідач проти заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу заперечував, подавши відповідну заяву, в якій зазначив, що розмір витрат в сумі 15000 грн є безпідставним та необґрунтованим, заявлена сума є неспівмірною зі складністю справи, яка є справою незначної складності та не потребувала з боку представника позивача додаткового моніторингу судової практики чи норм матеріального права, витрачання зусиль та часу, наголошуючи, зокрема, на не визначення часу який було витрачено адвокатом на виконання робіт, надання послуг.

З огляду на надані документи, враховуючи дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява про відшкодування позивачу судових витрат підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

З огляду на викладене, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, виходив зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Відповідно до ч.6 ст.134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну (правничу) допомогу суд, відповідно до положень ч.5, ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ч.5 ст.242 КАС України враховує висновки Верховного суду щодо застосування норм права.

Так, у відповідності до висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що компенсація таких витрат здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Суд враховує складність розгляду саме цієї справи, заявлені позовні вимоги та їх співвідношення із заявленим розміром судових витрат, наявність сталої судової практики з розгляду такої категорії спорів, в тому числі, наявність відповідних рішень Верховного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до квитанції від 16.03.2020р. позивачем сплачено 10000грн. (гонорар адвокати в адміністративній справі №420/6641/19), залишок 5000грн. не сплачено.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи представників сторін, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, та, з урахуванням часткового задоволення позову, вважає достатнім і співмірним розмір витрат правничої допомоги в сумі 5000 грн.

При цьому суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.

Керуючись ст.ст. 139, 205, 243, 252, 256, 293, 295, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу у сумі 15000 грн.,- задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд 13/15, ) у сумі 5000 грн (п`ять тисяч гривень).

В іншій частині заяви про ухвалення додаткового судового рішення,- відмовити.

Додаткове рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Г.П. Самойлюк