Справа № 420/7326/19
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7326/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-58568-52 від 07.11.2019р.,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, в якій позивач просить:

визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-58568-52 від 07 листопада 2019 р. Головного Управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про сплату ОСОБА_1 боргу в сумі 26 539,26 гривень;

сягнути з Головного Управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в 1997р. позивач був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, проте в цьому ж році він повідомив Державну податкову інспекцію в місті Коломия про припинення підприємницької діяльності. З 1997р. по теперішній час підприємницьку діяльність не здійснює, не подає звіти та декларації до фіскальних органів, не зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець, а відповідно відповідачем безпідставно нараховано борг по сплаті єдиного соціального внеску в розмірі 26539,26 грн., що є підставою для скасування вимоги ГУ ДПС в Івано-Франківській області №Ф-58568-52 від 07.11.2019р.

Ухвалою від 10.12.2019р. відкрито провадження по справі № 420/7326/19, призначено судове засідання на 09 січня 2019 року.

На адресу суду надійшло клопотання Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (вх.№585/20) про участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконференцїї.

Ухвалою суду від 09.01.2020р., яку занесено до протоколу судового засідання, замінено неналежного відповідача - ГУ ДФС в Івано-Франківській області на ГУ ДПС в Івано-Франківській області, розгляд справи відкладено на 28.01.2020р. на 14 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 28.01.2020р. ухвалено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-58568-52 від 07 листопада 2019р. проводити за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання. Призначено підготовче засідання на « 26» лютого 2020 року о 10 годині 00 хвилин.

Ухвалою суду від 24.02.2020р. у задоволенні клопотання Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про участь у судовому засіданні у справі № 420/7326/19, призначеному на 26.02.2020р. о 14 год. 30 хв. хв., в режимі відеоконференції, відмовлено.

Ухвалою суду від 26.02.2020р. підготовче провадження в адміністративній справі № 420/7326/19 закрито, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 19 березня 2020 року о 12 годині 00 хвилин.

24.02.2020р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування правової позиції зазначає, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (частина 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску па загальнообов`язкове державне соціальне страхування»). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (частина 3 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску па загальнообов`язкове державне соціальне страхування»). Згідно даних інформаційної системи контролюючого органу, сума заборгованості позивача зі сплати єдиного внеску становила станом на: 09.02.2018 року - 8448грн.; 19.04.2018 року - 10 905,18 грн.; 19.07.2018 року - 13 362,36 грн.; 19.10.2018 року - 15 819,54 грн.; 21.01.2019 року - 18 276,72 грн.; 19.04.2019 року - 21 030,90 грн.; 19.07.2019 року - 23 785,08 грн.; 21.10.2019 року - 26 539,26 грн., що підтверджується витягом з особової картки ОСОБА_1 по єдиному внеску. Відповідач зазначає, що заборгованість виникла у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 сум єдиного внеску за 2017 рік, 2018 рік та І-ІІІ квартал 2019 р., в тому числі: за 2017 р. (704 грн. * 12 місяців = 8 448 грн.); за 2018 р. (819,06 грн. * 12 місяці = 9 828,72 грн.); за І-ІІІ квартал 2019 р. (918,06 * 9 місяців = 8 262,54 грн.). Загальна сума боргу за вказаними нарахуваннями становить 26 539,26 грн., що відповідає сумі, зазначеній у спірній вимозі № Ф-58568-52 від 07.11.2019 р.

Ухвалою суду від 17.03.2020р., у задоволенні клопотання Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про участь у судовому засіданні у справі № 420/7326/19, призначеному на "19" березня 2020 року о 12 годині 00 хвилин, в режимі відеоконференції відмовлено.

18.03.2020р. (вх.№ЕП/2938/20) від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

У судове засідання 19.03.2020р. позивач не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідач явку представника до судового засідання не забезпечив, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином.

За приписами ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

ВСТАНОВИВ:

З 29.10.1997 року позивач знаходився на обліку у Коломийській ДПІ Коломийського управління Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області (м. Коломия).

07.11.2019 року Головним Управлінням Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області сформовано вимогу № Ф-58568-52 про сплату боргу (недоїмки), згідно якої станом на 31.10.2019 року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені ОСОБА_1 становить 26 539,26 грн.

Вимога №Ф-58568-52 від 07.11.2019 року направлена на поштову адресу позивача рекомендованим листом, поштове відправлення за трек-номером Коломия-3 №473.

Відправлення за №473 (вимога № Ф-58568-52 від 07.11.2019 року) отримано особисто ОСОБА_1 29.11.2019 року.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Даний спір виник у зв`язку із формуванням та направленням податковим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) через несплату єдиного соціального внеску відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010р. (зі змін. та доп.).

Як слідує зі змісту положень п.2. ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Взяття на облік осіб, зазначених у п.п.1,4 та 5-12 ч.1 ст.4 вказаного Закону №2464 здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано до суду доказів внесення таких відомостей щодо позивача до реєстру страхувальників, а також не надано і будь-яких доказів стосовно підстав постановлення (поновлення) позивача на облік в органі ДФС - 05.01.2014 року.

Так, відповідно до приписів п.4 ч.1 ст.4 цього ж Закону №2464, «платниками єдиного внеску» - є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Зняття ж з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах 2,5,7 п.п.1,4 ч.1 ст.4 цього ж Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб-підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці 6 п.п.1,5 ч.1 ст.4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці 8 п.1 ч.1 ст.4 цього Закону, - за їхньою заявою (п.4 ч.1 ст.5 Закону №2464).

Судом з матеріалів справи встановлено, що 29.10.1997 року Коломийською міською радою позивача було зареєстровано фізичною особою-підприємцем та в той же день взято на податковий облік у Коломийській ДПІ Коломийського управління ГУ ДФС України в Івано-Франківській області відповідно наданої відповідачем картки реєстраційних даних.

Так, як зазначає ОСОБА_1 в своєму адміністративному позові, оскільки він фактично не здійснював ніякої підприємницької діяльності, то він, протягом 1 (одного) місяця з моменту реєстрації, припинив свою діяльність подавши відповідну заяву до виконкому Коломийської міської ради Івано-франківської області та здавши оригінал свого Свідоцтва про державну реєстрацію СПД.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, Державна податкова інспекція в м.Коломия також була сповіщена про припинення позивачем підприємницької діяльності ще у 1997 році.

Проте, як видно з матеріалів справи, у картці реєстраційних даних не міститься жодної відповідної відмітки про припинення позивачем підприємницької діяльності.

Слід зазначити, що відповідно до вимог ч.8 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Так, в матеріалах справи міститься витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №24198824 від 04.01.2019 року, виготовлений КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради», з якого вбачається, що у Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 не зареєстрований.

За результатами безкоштовного пошуку відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за запитами НОМЕР_1 (ІПН позивача) та за ПІБ позивача, жодної інформації також не знайдено.

Вищезазначені обставини, на думку суду, свідчать про те, що позивач дійсно не здійснює підприємницьку діяльність та дійсно не є фізичною особою-підприємцем.

06.12.2016 року Законом України №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено низку змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які набрали чинності з 01.01.2017 року, а саме, зокрема щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Як зазначає відповідач, спірна заборгованість фактично виникла у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 сум єдиного внеску за 2017 рік, 2018 рік та І-ІІІ квартал 2019 р., в тому числі: за 2017 р. (704 грн. * 12 місяців = 8 448 грн.); за 2018 р. (819,06 грн. * 12 місяці = 9 828,72 грн.); за І-ІІІ квартал 2019 р. (918,06 * 9 місяців = 8 262,54 грн.).

Тобто, податковий орган, в даному випадку, фактично нараховує заборгованість починаючи тільки з 01.01.2017 року, тобто після набрання чинності Законом України №1774.

Разом з тим, як слідує зі змісту приписів ч.3 розділу 6 «Порядку стягнення заборгованості з платників Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (затв. наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015р. №449, зареєстр. в МЮ України 07.05.2015р. за №508/26953), органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами 3 та/або 4 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у пп.3, 4 (відносно позивача), 6 п.1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Формується ж Вимога про сплату боргу (недоїмки) на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Крім того, Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (п.4 ч.3 розділу 6 №449).

Таким чином, з вищевикладених норм діючого законодавства вбачається, що вимога про сплату боргу формується за сукупності підстав - актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Проте, суд, критично ставиться до наданої відповідачем копії картки платника податків (витяг з АІС ДФС України "Податковий блок"), оскільки, в ній відображені лише операції за період 19.02.2018р. по 31.10.2019р. та загальна сума заборгованості складає 26539,26 грн., хоча при розрахунку заборгованості податковим органом врахована несплата внеску і за 2017 рік.

Так, чинним законодавством єдиний внесок для всіх платників єдиного внеску (крім пільгових категорій) встановлено у розмірі 22% до визначеної бази нарахування єдиного внеску.

Як зазначає відповідач у своєму відзиві, він розраховує, що мінімальна сума єдиного внеску за 2017 рік складатиме 704 грн., відповідно за 2017 рік заборгованість по несплаті внеску складає 704 грн. х 12 міс. та дорівнює 8448 грн.; мінімальна сума єдиного внеску для за 2018 рік складатиме 819,06 грн., відповідно за 2018 рік заборгованість по несплаті внеску складає 819,06 грн. х 12 міс. та дорівнює 9828,72 грн.; мінімальна сума єдиного внеску для за 2019 рік складатиме 918,06 грн., відповідно за І-ІІІ квартал 2019 року заборгованість по несплаті внеску складає 918,06 грн. х 9 міс. та дорівнює 8262,54 грн.

Відповідно до правової позиції відповідача, позивач зобов`язаний сплачувати єдиний внесок саме з 01.01.2017 року та заборгованість зі сплати внесків повністю включає весь 2017р.

Однак, при цьому, слід зазначити, що жодної інформації АІС ДФС України "Податковий блок" за 2017 рік Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області не надано.

Як передбачено п.1 розділу 7 «Фінансові санкції» Інструкції №449, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Так, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20% своєчасно не сплачених сум.

Розрахунок же цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Проте, як вже зазначалося вище, відповідачем не надано до суду розрахунку санкцій, здійсненого відповідно до Інструкції №449.

Таким чином, з врахуванням викладених обставин, суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що відповідачем не доведено наявність у позивача обов`язку щодо сплати єдиного соціального внеску з огляду, зокрема, на відсутність відомостей в ЄДР щодо реєстрації позивача в якості фізичної особи підприємця, а відтак, оскаржувана вимога № Ф-58568-52 від 07 листопада 2019 р. на суму 26 539,26 гривень підлягає скасуванню, як протиправна.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність його рішення, що оскаржується.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (п.3, п.4 ст. 90 КАС України).

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАСУ, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та ст. 6 КАСУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява №34884/97, п. 30).

З урахуванням як національного законодавства, так і практики ЄСПЛ суд вважає правомірним стягнення з Головного управління ДФС в Івано-Франківській області за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 суми судового збору (за задоволену вимогу), оскільки вона була фактично сплачена, зарахована на відповідний рахунок і була "неминучою", так як сплати судового збору є умовою для відкриття провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 12,139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-58568-52 від 07 листопада 2019р. - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20, ) про сплату боргу (недоїмки) № Ф-58568-52 від 07 листопада 2019 р.

Стягнути з Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір за подання адміністративного позову у сумі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.П. Самойлюк

.