Справа № 480/918/20
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2020 р. Справа № 480/918/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соп`яненка О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошової компенсації та середнього заробітку,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що після звільнення позивача зі служби відповідачем не було виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно, хоча позивач звертався із відповідним рапортом. Вважає, що відповідач безпідставно не здійснив виплату компенсації. На підставі ст. 117 КЗпП у зв`язку з порушенням строків виплати належних при звільненні сум також підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, стягнути з відповідача компенсацію за належні до видачі предмети речового майна в сумі 11 219,36 грн. та середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 21.10 2019 по 06.03.2020 в розмірі 69 173,65 грн.
У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечував. Зазначив, що враховуючи відсутність коштів, здійснити зазначену виплату на час звільнення позивача зі служби та на теперішній час не має можливості. Відповідачем вжито усіх можливих заходів для організації дотримання прав позивача на отримання належних до видачі предметів речового майна чи реалізації права на отримання підтверджуючих документів для виплати грошової компенсації їх вартості. Після надходження коштів на відповідні цілі компенсація буде виплачена. Відсутні підстави для стягнення середнього заробітку, оскільки при звільненні відповідачу було виплачено все належне до виплати грошове забезпечення. Вини відповідача у невиплаті компенсації немає. На спірні правовідносини не поширюються вимоги ст.ст. 116, 117 КЗпП та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати". Просить відмовити в задоволенні позову.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що наказом командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України від 21.10.2019 № 225 припинено контракт про проходження військової служби з позивачем та виключено його зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення (а.с. 11).
18.10.2019 позивач звернувся із рапортом на ім`я командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо виплати йому грошової компенсації за неотримане речове майно (а.с. 39). Грошова компенсація вартості речового майна при звільненні позивачу виплачена не була. Відповідно до довідки №336 від 18.10.2019 вартість речового майна, що належить до видачі позивачу, становить 11 219,36 грн (а.с. 12)
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до частини 1 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (надалі - Порядок № 178), пунктами 2, 3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Відповідно до пунктів 4, 5 вказаного Порядку грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Згідно з пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 №475, військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до затвердженого Урядом Порядку № 178.
Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за їх бажанням можуть отримати речове майно, яке не було отримане під час проходження служби. Закупівельна вартість речового майна, що використовується для нарахування грошової компенсації, доводиться ВРЗ до військових частин на початку року.
З наведених норм вбачається, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. При цьому військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
За таких обставин, суд зазначає про наявність підстав для виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно, оскільки останній звільнений з військової служби та подав командирові військової частини НОМЕР_1 рапорт про виплату йому грошової компенсації. Станом на момент виключення зі списків особового складу за відповідачем обліковувалася заборгованість перед позивачем в сумі 11 219,36 грн, яку відповідач не виплатив. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно суперечить вимогам закону, а тому необхідно стягнути таку суми заборгованості з військової частини
Щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця. Таким чином з моменту звільнення, грошова компенсація має бути виплачена військовослужбовцю, який звільняється.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
З наведеної норми вбачається, що передбачена статтею 117 КЗпП виплата середнього заробітку стягується у випадку наявності вини роботодавця у невиплаті належних при звільненні сум.
Судом встановлено, що військова частина є бюджетною організацією, фінансується з Державного бюджету України та діє в межах отриманих бюджетних асигнувань.
Відповідно до ч. 5 ст. 23 Бюджетного кодексу України пропозиції про внесення змін до бюджетних призначень подаються та розглядаються у порядку, встановленому для складання проекту бюджету. Витрати відповідно до внесених змін до бюджетних призначень здійснюються лише після набрання чинності відповідним законом (рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, відповідної місцевої ради), яким внесено такі зміни, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 7 ст. 23 Бюджетного кодексу України у межах загального обсягу бюджетних призначень за бюджетною програмою окремо за загальним та спеціальним фондами бюджету Міністерство фінансів України (місцевий фінансовий орган) за обгрунтованим поданням головного розпорядника бюджетних коштів здійснює перерозподіл бюджетних асигнувань, затверджених у розписі бюджету та кошторисі, в розрізі економічної класифікації видатків бюджету.
Пунктом 7 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.
Станом на час звільнення зі служби позивача в/ч НОМЕР_1 не мала належних бюджетних призначень на закупівлю речового майна та на виплату компенсації його ватрості. Потреба в виплаті позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно подана до Головного управління Національної гвардії України електронною поштою 10.01.2020 з інформацією про заборгованість в/ч НОМЕР_1 .
Згідно інформації щодо заборгованості грошової компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовців військової частини 3022 станом на лютий 2020 року обліковується заборгованість по виплаті компенсації особам, які були звільнені у листопаді 2018 року. На час звільнення позивача з військової служби виплата компенсації не була проведена з незалежних від відповідача причин - у зв`язку з відсутністю бюджетних призначень на таку виплату та наявністю заборгованості з виплати таких коштів особам, які були звільнені з військової служби раніше, ніж позивач. Враховуючи, що стягнення середнього заробітку за час затримки виплати належних при звільненні коштів проводиться лише за наявності вини роботодавця у непроведенні таких виплат, суд вважає, що підстави для задоволення вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відсутні.
Позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1200 грн. На підтвердження витрат надано угоду про надання правової допомоги від 30.01.2020 відповідно до умов якої вартість визначених угодою робіт становить 1200 грн. Також надано акт прийому передачі послуг та квитанцію до прибуткового касового ордеру.
Відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу на 70%, мотивоване тим, що пов`язаність адвоката з веденням справи невелика та обмежена лише складанням позовної заяви. Суд вважає подане клопотання необгрунтованим. Відповідно до умов договору та акту прийому-передачі послуг вартість послуг з надання консультацій та роз`яснень правового характеру, збирання документів для складання та безпосереднє складання позовної заяви у даній справі становить 1200 грн. На переконання суду заявлений розмір витрат на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; витраченим адвокатом часом на виконання робіт та обсягом наданих послуг. Тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача.
На підставі ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1200 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошової компенсації та середнього заробітку задовольнити частково.
В частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити в зв`язку з необгрунтованістю.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 1200 грн.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко