Справа № 360/4784/19
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року справа № 360/4784/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року (повний текст складено 11 грудня 2019 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 360/4784/19 (суддя в 1 інстанції - Пляшкова К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якому позивач просив: 1) визнати дії відповідача та рішення від 22.10.2019 № 15690/03-01 щодо відмови в задоволенні заяви від 26.09.2019 про індивідуальний перерахунок раніше призначеної і нарахованої пенсії у зв`язку зі зміною видів грошового забезпечення, позивачу протиправними та скасувати їх; 2) визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу з 77% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення, як такі, що порушують його права; 3) зобов`язати відповідача індивідуально перерахувати раніше призначену і нараховану пенсію, враховуючи при цьому для її обчислення відповідний оклад за посадою, спеціальне звання, відсоткову надбавку за вислугу років, з урахуванням установленої кваліфікованим особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ в умовах служби на посадах слідчих виплати щомісячних доплат за вислугу 20-ть і більше років у розмірі 100% суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію, та виплачувати її позивачеві, встановивши розмір пенсії відповідно до 77% сум грошового забезпечення і виплати йому частини пенсії (різниці), недоплачену з 16.03.2018 внаслідок зазначеної вище щомісячної 100% виплати та неправомірного застосування частини другої статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В обґрунтування вимог зазначено, що 26.09.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення індивідуального перерахунку раніше призначеної та нарахованої пенсії у зв`язку зі зміною розміру видів грошового забезпечення.

Так, при перерахунку раніше призначеної і нарахованої пенсії, що відбувся 16.03.2018, ГУПФУ в Луганській області позивачу не зараховано повний стаж (вислугу років), який становив в пільговому варіанті 29 років, що відповідало 77% суми грошового забезпечення, але відповідачем неправомірно знижено зазначений показник до 70% сум грошового забезпечення, тим самим 7% не зараховано при нарахуванні пенсії.

Крім того, позивач, як особа, яка з 27.10.1997 має право на щомісячну доплату за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих у розмірі 100% суми пенсії, яка могла бути нарахована по виходу на пенсію. Однак при перерахунку раніше призначеної і нарахованої пенсії право позивача на таку виплату не реалізовано, що негативно відобразилось на суму пенсії.

Відповідач, одержавши 27.09.2019 письмову заяву позивача про перерахунок пенсії від 26.09.2019, повідомив позивача листом від 22.10.2019 за № 15690/03-01, що позивачу 16.03.2018 вже проведено перерахунок пенсії з суворим дотриманням вимог чинного законодавства, а тому звернення позивача залишено без розгляду. Раніше направлені позивачем заяви щодо перерахунку пенсії також залишені без розгляду.

Такі дії позивач вважає протиправними, оскільки відповідач згідно з вимогами статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після отримання заяви про перерахунок пенсії мав протягом 10 днів з дня її надходження прийняти рішення про перерахунок пенсії або відмову в її перерахунку.

Також позивач зазначав, що на час призначення йому пенсії був чинним Указ Президента України від 04.10.1996 № 926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплату праці працівників органів внутрішніх справ» (втратив чинність з 01.01.2008), яким встановлено особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ за службу на посадах слідчих щомісячну доплату за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 % суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію.

Оскільки, згідно з пунктом 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 2262-ХІІ визначено збереження пенсійного забезпечення за особами, пенсії яким призначені до набрання чинності цим Законом, з огляду на дію нормативно-правового акта у часі, позивач вважає, що відповідач безпідставно не нараховує та не виплачує йому надбавку, визначену Указом № 926/96, який був чинним на час призначення пенсії позивачу.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 360/4784/19 позовні вимоги задоволено частково, внаслідок чого: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 77 % до 70 % суми грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити з 1 січня 2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77 % сум грошового забезпечення; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 грн.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає частковому скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції частково (окрім визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 77 % до 70 % суми грошового забезпечення) і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З копій паспорту громадянина України (арк.справи 25), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (арк.справи 26), посвідчень від 14.05.2002 НОМЕР_4 та від 09.04.2003 серії НОМЕР_2 (арк.справи 29) встановлено такі дані про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з записами у трудовій книжці позивача від 01.02.1969, копія якої наявна в матеріалах справи, безперервний строк служби позивача в органах внутрішніх справ 25 років 11 місяців 22 дні (арк.справи 30-31).

Дослідженням копій наказу начальника Старобільського РВ УМВС України в Луганській області від 04.08.1998 № 97л/с (арк.справи 35), довідки Старобільського УМВС України в Луганській області від 23.08.2005 № 65/9-8054 (арк.справи 32), довідки УМВС України в Луганській області від 25.08.2005 № 82/14062 (арк.справи 36) встановлено, що ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату в сумі 100 % від призначеної пенсії з 28.10.1997, як особі, що має вислугу слідчої роботи 20 років. На момент виходу позивача на пенсію така доплата не виплачувалася у зв`язку з відсутністю коштів. Перерахунок пенсії позивача з урахуванням вказаної доплати здійснений з 01.10.2005.

З протоколу від 25.04.2016 про перерахунок пенсії з 01.05.2016 з`ясовано, що ОСОБА_1 здійснений перерахунок із сум грошового забезпечення: посадовий оклад - 1000,00 грн, оклад за військове звання - 130,00 грн, процентна надбавка за вислугу років (40 %) - 452,00 грн, надбавка за особливо важливі завдання (43 %) - 680,26 грн, надбавка за інформаційно-аналітичне забезпечення (9 %) - 90,00 грн, премія (15 %) - 352,84 грн, всього - 2705,10 грн; основний розмір пенсії (77 % грошового забезпечення) - 2082,93 грн; сума доплати до попереднього основного розміру пенсії - 3661,79 грн, основний розмір пенсії, з урахуванням доплати - 5744,72 грн; з 01.05.2016 розмір пенсії - 6325,09 грн (арк.справи 69).

ГУПФУ в Луганській області 16.03.2018 отримано довідку Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Луганській області від 14.03.2018 № 39-ЛК про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), видану ОСОБА_1 про те, що відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ, постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, від 11.11.2015 № 988, наказу Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260, розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на січень 2016 року, за прирівняною посадою - начальник відділення, що не входить до складу відділу управління, відділу (відділення) поліції, до посади на день звільнення із служби - старший начальник слідчого відділу Старобільського МВ УМВС України в Луганській області, становить: посадовий оклад - 2950,00 грн, оклад за військовим званням (підполковник поліції) - 2200,00 грн, надбавка за стаж служби (50 %) - 2575,00 грн, премія (0,32 %) - 24,72 грн, усього - 7749,72 грн (арк.справи 89).

Згідно з протоколом перерахунку пенсії позивача від 27.03.2018 з 01.01.2016 довічно основний розмір пенсії, виходячи з грошового забезпечення для обчислення пенсії - 7749,72 грн, складає (70 % суми грошового забезпечення) - 5424,80 грн; з 01.01.2016 розмір пенсії - 6325,00 грн (арк.справи 86-87).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 25.09.2019 про перерахунок пенсії, в якій зазначив, що розмір пенсії позивача має складати 77 % суми грошового забезпечення, а не 70 %. Також вказав, що перерахунок пенсії має бути проведений з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 100 % призначеної пенсії (арк.справи 42).

На вказане звернення позивачем отримано лист ГУПФУ в Луганській області від 22.10.2019 № 15690/03-01, в якому вказано, що чергове звернення позивача розглянуто. Ґрунтовні відповіді надані позивачу листами від 23.07.2019 № 590/В-11 та від 24.07.2019 № 613/В-11. Додатково повідомлено, що внаслідок внесених до статті 13 Закону № 2262-ХІІ змін, максимальний розмір пенсії зменшився до 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Після проведення перерахунку, основний розмір пенсії позивача обчислений відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ складає 70 % відповідних сум грошового забезпечення (арк.справи 46-49).

Що стосується вимог позивача та доводів апеляційної скарги щодо нарахування та виплати йому щомісячної доплати за вислугу за 20 і більше років у розмірі 100 % суми пенсії, яка б могла бути нарахована у разі виходу на пенсію, колегія суддів вважає їх неприйнятними з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 5 Указу Президента України від 04.10.1996 № 926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» (далі - Указ № 926/96), який втратив чинність з 01.01.2008 на підставі Указу Президента України від 18.12.2007 № 1234/2007 «Про внесення зміни до Указу Президента України від 14 квітня 1999 року № 379 та визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України», було установлено особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ за службу на посадах слідчих: щомісячну доплату за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію. Доплата за вислугу 20 і більше років виплачується без урахування надбавок, установлених за службу на посадах слідчих.

З 01.01.2008 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294), згідно з пунктом 1 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. З системного аналізу Постанови № 1294 встановлено відсутність доплати за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію, передбаченої Указом № 926/96.

Таким чином, як зазначає відповідач, вказана доплата нараховувалася та виплачувалася позивачу до проведення перерахунку пенсії згідно з Постановою № 1294, та на час проведення перерахунку 27 березня 2018 року позивач внаслідок зміни законодавства таку доплату вже не отримував.

У свою чергу, у колишніх працівників міліції, у тому числі й у позивача, виникло право на перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року у зв`язку із змінами в грошовому забезпеченні поліцейських, передбаченими Постановою № 988.

З системного аналізу положень Постанови № 988 встановлено, що поліцейським не передбачено нарахування та виплату такої доплати, як доплата за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію.

З огляду на закріплене у частині третій статті 63 Закону № 2262-XII правило про те, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції) здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських, а також вимог абзаців п`ятого та сьомого пункту 5 Порядку № 45, колегія суддів погоджується з твердженнями відповідача щодо відсутності у ГУПФУ в Луганській області підстав для врахування під час перерахунку пенсії позивача, здійсненого відповідачем відповідно до Постанови № 103 та Порядку № 45, доплати за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію, яку позивач отримував відповідно до Указу № 926/96.

Колегія суддів також звертає увагу, що в довідці Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Луганській області від 14.03.2018 № 39-ЛК, яка містить інформацію про грошове забезпечення поліцейських за прирівняною посадою та яка стала підставою для проведення перерахунку пенсії позивача, вищевказана доплата також відсутня.

Позивачем не надано доказів оскарження дій Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Луганській області щодо складання цієї довідки.

Зважаючи на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку щодо необґрунтованості вимог позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням доплати за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована у разі виходу на пенсію, передбаченої Указом № 926/96.

Що стосується вимог позивача та доводів апеляційної скарги щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 22.10.2019 № 15690/03-01, а також визнання протиправними дій щодо відмови позивачу в задоволенні заяви від 26.09.2019 про індивідуальний перерахунок раніше призначеної і нарахованої пенсії у зв`язку зі зміною видів грошового забезпечення, колегія суддів також вважає їх неприйнятними з огляду на наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За частиною першою статті 1 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

В рамках адміністративного судочинства: дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм; бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України; рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що лист ГУПФУ в Луганській області від 22.10.2019 № 15690/03-01, яким позивачу повідомлено про результати розгляду звернення позивача за своїм змістом не є тим рішенням відповідача, яке впливає (встановлює, змінює, припиняє) на право позивача щодо отримання пенсії у розмірі, обрахованому, виходячи з 77 % грошового забезпечення.

Відповідно, визнання протиправним та скасування цього листа, а також визнання протиправними дій відповідача щодо його складання та направлення позивачу, жодним чином не сприятиме відновленню порушених прав позивача, тому колегія погоджує висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог у цій частині.

Як встановлено колегією суддів, у даному випадку порушення прав позивача сталося внаслідок безпідставного зменшення відсоткового розміру пенсії позивача з 77 % до 70 % (дій відповідача) під час проведення у березні 2018 року перерахунку пенсії позивача з урахуванням видів грошового забезпечення, встановленого законодавством для поліцейських.

Таким чином, ефективним способом захисту прав позивача є саме визнання вказаних вище дій відповідача протиправними та, як наслідок, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77 % грошового забезпечення поліцейських за прирівняною посадою.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 360/4784/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 360/4784/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 25 березня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв