Справа № 580/387/20
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року справа № 580/387/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимошенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов?язання вчинити дії,

встановив:

31 січня 2020 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (18002, бульв. Шевченка, 117), в якому просить:

1) визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області оформлену листом від 21.12.2019 №7101.6-11519/71.1-19, щодо внесення до паспорта громадянина України ОСОБА_1 , запису про національність українець;

2) зобов?язати Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області внести в графу Особливі відмітки на сторінці сьомій паспорта громадянина України ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 , виданого Черкаським РВ УМВС України в Черкаській області 27.12.1995, дані про національність в редакції: національність українець, завірити вказаний запис підписом уповноваженої посадової особи і відповідною гербовою печаткою Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області.

В обґрунтування позову зазначено, що 18 грудня 2019 року позивач звернувся до начальника управління Державної міграційної служби України у Черкаській області із заявою, в якій вказав про те, що 27 грудня 1995 року при видачі йому паспорта громадянина України Черкаським РВ УМВС України у Черкаській області протиправно вилучено з паспорту графу «національність», що позбавило його можливості самоідентифікації як українця (власника національного багатства держави за Конституцією України та представника українського народу). За результатами розгляду поданих документів управління Державної міграційної служби України у Черкаській області листом від 21.12.2019 № 7101.6-11519/71.1-19 відмовило у задоволенні вищевказаної заяви та роз`яснило, що Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної Ради України № 2503- XII від 26 червня 1996 року, передбачено вичерпний перелік відомостей, які на прохання громадянина можуть бути внесенні до його паспорта. Оскільки інформація про національність особи не належать до таких відомостей, останні не можуть бути внесені до мого паспорта. Не погоджуючись з даною відповіддю позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Тимошенко В.П. від 05.02.2020 відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 25.02.2020 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомлення сторін.

Відповідач проти позову заперечив. 25.02.2020 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на заяву позивача від 21.12.2019 листом №7101.6-11519/71.1-19 надана відповідь в порядку Закону України Про звернення громадян, в якій повідомлено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Крім того зазначено, що вносити до паспорта записи, які не передбачені законодавчими актами України заборонено.

На підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

18 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив «у паспорті громадянина України (НС 046835) проставити запис національності «Українець» завіривши його підписом та печаткою відповідальної (повноважної) особи».

Листом Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 21.12.2019 №7101.6-11519/71.1-19 позивача повідомлено про відсутність повноважень у відповідача щодо внесення до паспорту громадянина України інформації щодо національності позивача.

Вважаючи таку відповідь протиправною позивач звернувся до суду з позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.5 КАС Україна кожан особа має право в порядку встановленому Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням діє чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушенні її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є вирішення спорів з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, відновлення прав позивача шляхом покладення обов`язку на суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, можливо лише у випадках коли відповідач протиправно відмовив у вчиненні законі дії, або якщо у випадкових випадках в іншій спосіб неможливо захистити права позивача.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-ІІІ визначено, що документом, який підтверджує громадянство України, є зокрема паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення №2503-ХІІ).

Згідно з пунктами 1, 3 Положення №2503-ХІІ, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Положення №2503-ХІІ містить опис паспортної книжечки, її форми та змісту, а також порядок заповнення.

Відповідно до пунктів 5, 6 Положення №2503-ХІІ паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок.

Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.

У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт".

На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України".

На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою.

Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються.

Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних до паспорта, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина.

На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор, згоди або незгоди на посмертне донорство анатомічних матеріалів.

На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється.

Пунктом 7 Положення №2503-ХІІ передбачено, що записи, вклеювання фотокарток і відмітки у паспорті здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Таким чином суд зазначає, що законодавцем передбачено виключний та чіткий перелік відомостей, які вносяться до паспорта громадянина України у формі «книжечки» та виключень з загального для всіх громадян України порядку заповнення паспорта, змісту та форми паспорта громадянина України - не передбачено.

У зв`язку з вище викладеним, вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється.

Зазначення національності у паспорті громадянина було обов`язковим відповідно до Постанови від 27.12.1932 № 1917 "Про встановлення єдиної паспортної системи по Союзу PCP та обов`язкової прописки паспортів", яка діяла до 1992 року.

Враховуючи вищевикладене, доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже, згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланнями на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 25.03.2020.

Суддя В.П. Тимошенко