Справа № 361/4351/17
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Дутчак І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року Справа № 361/4351/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Пухівської сільської ради Броварського району Київської області на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Пухівської сільської ради Броварського району

Київської області

про визнання бездіяльності протиправною

та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання публічної інформації за запитом позивача;

- зобов`язання відповідача надати позивачу повну та достовірну інформацію за її інформаційним запитом від 30.06.2017 у терміни, передбачені Законом України «Про доступ до публічної інформації», з дня набрання рішення суду в цій справі законної сили.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2018 року адміністративний позов було задоволено повністю:

- визнано протиправною бездіяльність Пухівської сільської ради Київської області щодо ненадання позивачу публічної інформації за її запитом від 30.06.2017;

- зобов`язано Пухівську сільську раду Київської області надати позивачу в повному обсязі інформацію за її інформаційним запитом від 30.06.2017.

Крім того, зазначеним рішенням суду відповідача було зобов`язано не пізніше тридцяти днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили надати суду звіт про виконання судового рішення.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 18.09.2018.

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою, в якій просила за неподання до суду звіту про виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2018 в адміністративні справі № 361/4351/17 накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, а саме Голову Пухівскої сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_2 штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стягнути половину суми штрафу на її користь, а іншу половину до Державного бюджету України та встановити суб`єкту владних повноважень новий строк для подання ним до суду звіту про виконання вказаного рішення суду.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначила, що 17.08.2018 рішенням суду в цій справі було задоволено її позовні вимоги та зобов`язано відповідача подати звіт про його виконання, але таке судове рішення відповідачем фактично не виконано та, відповідно, звіту про його виконання суду не надано.

23.01.2018, 24.10.2019 та 30.10.2019 відповідачем подано до суду першої інстанції звіти про виконання судового рішення в цій справі, в яких повідомлено про часткове виконання судового рішення та неможливість його виконання в іншій частині.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2019 року відмовлено у прийнятті вказаних звітів, клопотання позивача задоволено, установлено керівнику відповідача новий строк для подання звіту про виконання судового рішення в цій справі протягом одного місяця з дня набрання законної сили даною ухвалою суду та накладено на керівника відповідача штраф за невиконання рішення суду в розмірі 38 420,00 грн., з яких 50% стягнуто до Державного бюджету України, а інші 50% - на користь позивача у справі.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, відповідача було зобов`язано надати позивачу інформацію з трьох питань, але відповідач надав відповідь лише на одне з них, а також з того, що інформація по іншим двом питанням належить саме до відома відповідача як розпорядника такої інформації.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, врахувати поданий ним звіт про виконання судового рішення від 30.10.2019, вважати, що він виконав рішення суду в цій справі у повному обсязі та відмовити в задоволенні клопотання позивача.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог відповідач наводить доводи, аналогічні тим, що були викладені у його звітах, поданих до суду першої інстанції, зазначаючи, що на виконання судового рішення в цій справі ним було надано позивачу відповіді на її інформаційний запит, в яких зазначено інформацію по першому питанню, поставленому позивачем, а щодо другого і третього питань вказано, що рада не володіє запитуваною інформацією та що із запита позивача не зрозуміло, який саме графічний матеріал вона має на увазі та які документи просить їй надати.

Крім того, апелянт вважає, що саме позивач не зацікавлена у виконанні судового рішення в цій справі і що судом при вирішенні питання про накладення на Голову сільської ради штрафу не було враховано всіх необхідних обставин цієї справи, зокрема особи правопорушника, наявності його вини у вчиненні відповідного правопорушення, його майнового стану, обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність тощо.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржувана ним ухвала суду прийнята за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм процесуального законодавства.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 було відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін, наголошуючи, зокрема, на тому, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання і що відповідач продовжує порушувати її право на отримання публічної інформації, не виконуючи рішення суду, вже понад 2,9 роки.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду справи у зв`язку з рекомендацією Ради Суддів України утриматися від участі в судовому засіданні через поширення коронавірусу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2020 задоволено зазначене клопотання позивача, вирішено перейти до розгляду в порядку письмового провадження та відмовлено в задоволенні вказаного клопотання відповідача, оскільки відповідно до частини першої статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснюється колегією суддів за правилами розгляду справи судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, яке відповідно до приписів статті 262 КАС України здійснюється за наявними у справі доказами та письмовими поясненнями сторін. Зазначену ухвалу занесено до протоколу судового засідання.

Разом з тим, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 по справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2018 року:

- визнано протиправною бездіяльність Пухівської сільської ради Київської області щодо ненадання позивачу публічної інформації за її запитом від 30.06.2017;

- зобов`язано Пухівську сільську раду Київської області надати позивачу в повному обсязі інформацію за її інформаційним запитом від 30.06.2017.

Крім того, зазначеним рішенням суду відповідача було зобов`язано не пізніше тридцяти днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили надати суду звіт про виконання судового рішення.

Вказане рішення суду набрало законної сили 18.09.2018.

23.01.2018 відповідачем подано до суду звіт про виконання рішення суду в цій справі, в якому фактично зазначено про його часткове виконання (надання відповіді не на всі питання, поставлені в інформаційному запиті позивача від 30.06.2017).

28.01.2019 на підставі та на виконання вказаного судового рішення Броварським міськрайонним судом Київської області видано два виконавчих листа № 361/4351/17, на підставі, яких ВДВС відкрито:

1) виконавче провадження № 58415328 про зобов`язання Пухівської сільської ради не пізніше тридцяти днів з дня набрання рішенням суду від 17.08.2018 законної сили надати суду звіт про його виконання;

2) виконавче провадження № 58415459 про зобов`язання Пухівської сільської ради надати ОСОБА_1 в повному обсязі інформацію за її інформаційним запитом від 30.06.2017.

17.04.2019 відповідач подав до Відділу ДВС звіт про виконання рішення суду в цій справі та клопотання про закриття виконавчого провадження № 58415328, старшим державним виконавцем Відділу ДВС Кухарським О.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

18.06.2019 старшим державним виконавцем Відділу ДВС Кухарським О.М. у зв`язку з неможливістю виконання рішення суду без участі боржника винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 58415459 та направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального провадження на підставі ст. 382 КК України до відділу поліції.

24.10.2019 та 30.10.2019 відповідачем подано до суду першої інстанції звіти про виконання судового рішення в цій справі, в яких повідомлено про часткове виконання судового рішення та неможливість його виконання в іншій частині.

Станом на час звернення позивача з клопотанням про накладення на керівника ради штрафу та на момент його розгляду судом рішення суду, ухвалене в цій справі, відповідачем не виконано.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України регламентовано, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Аналогічна норма закріплена у частині другій статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та у статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У частинах першій, другій, третій статті 382 КАС України закріплено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано інститут судового контролю за виконанням судового рішення, метою якого є забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судового рішення та реальне відновлення прав особи, які ним захищені.

При цьому, статтею 382 КАС України передбачено можливість застосування заходів судового контролю не до конкретного відповідача у справі, а до суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням суду, ухваленим у цій справі 17.08.2018, яке набрало законної сили 18.09.2018, відповідача було зобов`язано вчинити конкретні дії, а саме надати позивачу в повному обсязі інформацію, яка була нею запитана у відповідача в інформаційному запиті від 30.06.2017, тобто інформацію за кожним питанням (кожним пунктом), поставленим позивачем у вказаному запиті.

Однак, як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів цієї справи, зокрема безпосередньо з апеляційної скарги самого відповідача, повної інформації, тобто за кожним питанням, поставленим позивачем у вказаному запиті, до теперішнього часу їй надано не було.

Отже, рішення суду відповідачем не виконано ані в добровільному порядку, ані в ході виконавчого провадження, що зокрема стало підставою для звернення державного виконавця до правоохоронних органів.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що він не є розпорядником інформації, яку запитує позивач, оскільки таке питання підлягало перевірці судом при вирішенні спору в цій справі по суті заявлених позовних вимог і в даному випадку, як неодноразово відзначалося вище, рішенням суду, що набрало законної сили, тобто є обов`язковим до виконання, відповідача зобов`язано надати позивачу запитувану нею інформацію в повному обсязі, жодних виключень судом не передбачено.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд.

У свою чергу, Європейський суд з прав людини рішення у рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень.

Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок і саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява №40450/04), пункти 51, 54).

Більш того, у пункті 46 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» ЄСПЛ також зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (також рішення ЄСПЛ у справі «Метаксас проти Греції» (Metaxas v. Greece), № 8415/02, п. 19, від 27.05.2004; у справі «Лізанець проти України» (Lizanets v. Ukraine), № 6725/03, п. 43, від 31.05.2007).

Відповідний державний орган повинен вжити всіх необхідних заходів для виконання судового рішення або передати його іншому компетентному органу для виконання (рішення ЄСПЛ у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), № 59498/00, п. 68).

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що відповідач у разі незгоди з ухваленим у цій справі судовим рішенням, яким позовні вимоги вирішено по суті, мав процесуальне право на його апеляційне оскарження, але, як вбачається з матеріалів цієї справи, він таким правом не скористався.

Водночас, реалізація особою наданих їй прав залежить від її власного волевиявлення.

У своїх висновках, викладених в рішеннях від 28.11.1999 по справі «Brumarescu v. Romania» («Брумареску проти Румунії») та від 24.07.2003 по справі «Ryabykh v. Russia» («Рябих проти Росії»), Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Доводи апелянта про те, що саме позивач не зацікавлена у виконанні судового рішення в цій справі, є безпідставними та засновуються на припущеннях.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції при вирішенні питання про накладення на Голову сільської ради штрафу не було враховано всіх необхідних обставин цієї справи, зокрема особи правопорушника, наявності його вини у вчиненні відповідного правопорушення, його майнового стану, обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність тощо, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки порядок накладення штрафу за невиконання судового рішення регламентовано статтею 382 КАС України, відповідно до якої та з дотриманням вимог якої судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу.

Надаючи оцінку всім доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Таким чином, погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо визнання звітів відповідача такими, що не підтверджують виконання судового рішення, та накладення на його керівника відповідного штрафу в порядку статті 382 КАС України, колегія суддів також приймає до уваги й те, що рішення суду в цій справі залишається фактично невиконаним упродовж вже майже трьох років, відповідно, захищене судом право позивача не відновлено в повному обсязі і його ефективний захист, гарантований як Конституцією України, так і Конвенцією, не здійснено.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи та правильно визначено норми процесуального права, які підлягають застосуванню.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Пухівської сільської ради Броварського району Київської області підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Пухівської сільської ради Броварського району Київської області - залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 24 березня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: