Справа № 160/6493/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2020 року м. Дніпросправа № 160/6493/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року (суддя Златін С.В., м. Дніпро) у справі № 160/6493/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 16.09.2019, просив:

- визнати незаконними дії щодо подання Боровківською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в період з 01.02.2012 по теперішній час до ГУ ДФС у Дніпропетровській області завідомо недостовірних відомостей у формі переліку укладених договорів оренди земельних ділянок згідно додатку dodatok_orenda-2015xls про наявність чинного договору № 41 від 19.06.2006 оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , із ОСОБА_1 та наявність у ОСОБА_1 сум заборгованості по сплаті орендної плати за оренду земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору

№ 41 від 19.06.2006, у т.ч. на суму 9461,08 грн. за період 2018-2019 років;

- визнати недійсним податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 02.04.2019 № -0403 на суму 9461,08 грн. (т. 1 а.с. 124-126).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 02.04.2019 № -0403 на суму 9461,08 грн. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено (т. 1 а.с. 239-244).

Вказане рішення мотивоване протиправністю винесеного ГУ ДФС у Дніпропетровській області рішення, оскільки фактично ОСОБА_1 на час розгляду справи не є орендарем земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , з підстав переходу права власності на нерухомість, що розташована на вказаній земельній ділянці, до ОСОБА_2 згідно договору дарування 22.07.2008. Відповідно, спірне рішення щодо нарахування ОСОБА_1 податкових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб є протиправним та підлягає скасуванню. Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області до ГУ ДФС у Дніпропетровській області завідомо недостовірних відомостей про наявність чинного договору оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , із ОСОБА_1 та наявність у ОСОБА_1 сум заборгованості по сплаті орендної плати за оренду вказаної земельної ділянки, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, посилаючись на відсутність у Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області інформації про укладення договору дарування від 22.07.2008 та переходу права власності на розміщену на спірній земельній ділянці нерухомість до ОСОБА_2 , а також відсутність угоди щодо розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеної між ОСОБА_1 та Боровківською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив про неправильне встановлення судом першої інстанції обставин справи, зокрема, щодо факту відсутності у Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області інформації про перехід права власності на нерухомість, що розташована на спірній земельній ділянці, від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 згідно договору дарування від 22.07.2008, оскільки вказаний договір разом із довідкою КП «Верхньодніпровське БТІ» від 28.08.2008 № 20029865 були підставою прийняття Боровківською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на 12 сесії рішення від 21.11.2011 № 169-12/VI «Про припинення договору оренди № 41 від 19.06.2006 та надання ОСОБА_2 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою для подальшої оренди земельної ділянки під магазином за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, скаржник зазначає, що вказані обставини відповідачем 2 під час розгляду справи у суді першої інстанції не заперечувалися.

Крім того, скаржник вказав на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема, щодо необхідності укладання у письмовій формі додаткової угоди про розірвання договору оренди землі, посилаючись на те, що чинне на час зміни власника нерухомості законодавство не вимагало обов`язкового укладення у письмовій формі з подальшою реєстрацією додаткової угоди про розірвання договору оренди землі.

Також, судом першої інстанції не надано оцінки доводам ОСОБА_1 щодо протиправності п. 1 рішення Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 21.11.2011 № 169-12/VI, яким передбачено додаткове укладення сторонами угоди про дострокове припинення договору оренди землі, що, у свою чергу, самим органом місцевої влади не виконано.

Аналогічно, судом першої інстанції, на думку скаржника, не було надано оцінки доводам ОСОБА_1 щодо відсутності складання первинного акту приймання-передачі об`єкта оренди за договором оренди землі, у зв`язку з чим будь-які правові підстави для складання акту повернення земельної ділянки між Боровківською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та ОСОБА_1 відсутні (т. 2 а.с. 60-65).

Від відповідача-2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якій останній зазначив, що договір № 41 від 19.06.2006 оренди земельної ділянки не визнано неправомірним. Просив не стягувати на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу (т. 2 а.с. 93-94).

У судове засідання учасники справи, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання, не з`явилися, що не є перешкодою для розгляду справи в їх відсутності.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням від 07.04.2006 № 28-1/V першої сесії п`ятого скликання Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області Ніколаєву В.В. надано в оренду терміном на двадцять п`ять років земельну ділянку площею 890 квадратних метрів для обслуговування власного приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 82).

22.05.2006 між Боровківською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 41 від 19.06.2006 (т. 1 а.с. 79-80).

Згідно договору дарування від 22.07.2008 нерухоме майно, що розташовано на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , а саме магазин товарів повсякденного попиту з надвірними будівлями, було передано від ОСОБА_1 до його сина ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 108).

На підставі заяви ОСОБА_1 , у зв`язку з переходом права власності на приміщення магазину, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , Боровківською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на дванадцятій сесії шостого скликання було прийнято рішення про припинення дії договору оренди земельної ділянки

№ 41 від 19.06.2006 шляхом складання угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки (т. 1 а.с. 9-10).

Судом першої інстанції вірно встановлено та скаржником не заперечується, що згідно ч.ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Отже, наведені норми слід розуміти таким чином, що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами. Варто наголосити, що ця норма є імперативною, відступ від неї на підставі договору не допускається. Договір оренди при цьому не припиняється в цілому, має місце заміна сторони в зобов`язанні.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в день укладення правочину стосовно нерухомості, який передбачає перехід права власності, у минулого власника автоматично припинилося, а у нового власника автоматично виникло право користування (оренди) спірною земельною ділянкою.

При цьому, судом першої інстанції також вірно встановлено, що договір оренди №41 від 19.06.2006 не припинив дію в цілому, а в цей день відбулася заміна сторони в зобов`язанні, а саме орендаря, з продавця нерухомості на покупця останньої.

Аналогічна правова позиція, що у розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні, і що після відчуження об`єктів нерухомості позивачі не повинні сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої вони вже не є, а зобов`язання з такої сплати автоматично виникає у нового власника нерухомості, викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/3655/17, від 05.09.2018 по справі

№ 904/9027/17, від 07.11.2018 у справі № 910/20774/17, від 29.11.2018 по справі №915/1416/17, від 06.12.2018 по справі № 902/1592/15, від 27.02.2019 у справі №913/661/17, від 06.03.2019 по справі № 914/2687/17, від 04.04.2019 у справі №910/7197/18.

Разом із цим, матеріалами справи підтверджено, що Боровківська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області щороку надає на адресу податкового органу інформацію щодо укладених договорів оренди землі. І вданому випадку мова йде не про осіб, що мають обов`язок щодо здійснення оплати орендної плати, а щодо фактично укладених договорів оренди землі, які є чинними на час направлення інформації (т. 1 а.с. 180-197).

На час розгляду справи договір оренди землі № 41 від 19.06.2006 не припинено. Також, іншого договору оренди землі за адресою АДРЕСА_1 , не укладено.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на протиправність п. 1 рішення Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 21.11.2011 № 169-12/VII про припинення дії договору оренди земельної ділянки № 41 від 19.06.2006 про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки шляхом складання угоди, оскільки вказане рішення скаржником не оскаржено, є чинним та має виконуватися.

Також, колегія суддів приймає до уваги, що листом від 29.11.2011 № 1332/1/02-17 Боровкіська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області повідомила скаржника про зміст свого рішення від 21.11.2011 № 169-12/VII, яким також ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 8).

Листом від 18.04.2012 за № 426/02-17 ОСОБА_2 було повідомлено про необхідність виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку під магазином та укладення договору оренди зазначеної земельної ділянки. Разом із цим, зазначеним листом ОСОБА_2 повідомлено про необхідність розірвання його батьком договору оренди земельної ділянки шляхом підписання угоди про дострокове розірвання договору оренди згідно рішення Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 21.11.2011 № 169-12/VI (т. 1 а.с. 149-150).

Листом від 08.05.2012 № 503/02-17 ОСОБА_1 було повідомлено, що договір оренди на земельну ділянку під приміщенням магазину його син ОСОБА_2 , зможе оформити на своє ім`я тільки після реєстрації угоди про дострокове розірвання договору оренди між ОСОБА_1 та сільською радою (т. 1 а.с. 151).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що документів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій щодо розірвання договору № 41 від 19.06.2006 матеріали справи не містять.

Отже, на час розгляду справи порядок та підстави розірвання договору №41 від 19.06.2006 визначені рішенням Боровкіської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 21.11.2011 № 169-12/VII, яке є чинним та підлягає виконанню.

Також, фактично є чинним договір № 41 від 19.06.2006.

Іншого договору оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачем 2 не укладено. Відповідно, відсутні підстави для неподання Боровківською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області до податкового органу відомостей про наявність чинного договору № 41 від 19.06.2006 оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного із ОСОБА_1 .

Що стосується подання відповідачем-2 відомостей про наявність у ОСОБА_1 сум заборгованості по сплаті орендної плати за оренду земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору № 41 від 19.06.2006, у т.ч. на суму 9461,08 грн. за період 2018-2019 років, що викладена у формі переліку укладених договорів оренди земельних ділянок згідно додатку dodatok_orenda-2015xls, колегія суддів зазначає, що самого переліку скаржником до матеріалів справи не долучено.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що Боровківською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області до Верхньодніпровського відділення Кам`янської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області листом № 52/02-14 від 31.01.2008 та до Кам`янського управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області листом № 208/02-14 від 26.03.2019, були подані відомості щодо орендарів, з якими укладено договори оренди.

Зокрема, зі змісту вищевказаних листів вбачається, що у 2018 році відповідачем-2 було повідомлено податковий орган про річну суму податку у розмірі 9 461,08, яка має бути сплачена згідно договору оренди № 41 від 19.06.2006, укладеного між Боровківською сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та ОСОБА_1 . Відомості за 2019 рік взагалі містять розмір орендної плати, що визначений у відсотках (т. 1 а.с. 193-197).

Згідно п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Отже, нарахування у цьому випадку зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб здійснено не відповідачем 2, а відповідачем 1 шляхом винесення податкового повідомлення-рішення від 02.04.2019 № -0403 на суму 9461,08 грн., яке було скасовано судом першої інстанції.

Повноваження щодо нарахування зобов`язань та визначення заборгованості з орендної плати з фізичних осіб у відповідача 2 відсутні. А факт здійснення такого нарахування або визначення заборгованості з вказаного податку матеріалами справи не підтверджено.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 160/6493/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 16.03.2020р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко