Справа № 280/4300/19
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2020 року м. Дніпросправа № 280/4300/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 280/4300/19 (суддя І інстанції - Калашник Ю.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення їй пенсії за віком та зобов`язати призначити позивачу пенсію за віком, розмір якої визначити з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення пенсії за віком та підвищення розміру пенсії, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ОСОБА_1 59-річного віку, у загальному розмірі 20% з 08 липня 2019 року;

- зобов`язати нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій з 8 липня 2019 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року адміністративний позов задоволений частково.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови у позові скасувати та прийняти нове рішення, яким її позов задовольнити повністю.

В обґрунтування скарги зазначає, що пенсійного віку досягла ще у 2015 році, проте не скористалась своїм правом виходу на пенсію за віком, у зв`язку з чим вважає, що має право на підвищення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також вважає, що має право і на грошову допомогу згідно з пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» того ж Закону.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить у її задоволенні відмовити, рішення суду скасувати й у задоволенні позову відмовити повністю.

При цьому апеляційна скарга відповідача на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року в частині задоволення позову ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року повернута апелянту.

Відповідно до приписів статті 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач народилась 5 липня 1960 року. (а.с. 14)

З 22.12.2006 позивачу на підставі її заяви призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Останнє місце роботи - вчитель початкових класів багатопрофільного ліцею № 99 Запорізької міської ради. (а.с. 21, 53-55, 59, 50)

З 26.12.2006 нарахування та виплату пенсії позивачу припинено у зв`язку із працевлаштуванням за спеціальністю, а саме, на ту ж саму посаду, з якої звільнялась на пенсію. (а.с. 21, 59)

У період з 22 по 26 грудня 2006 року позивачу нараховано та виплачено пенсію в розмірі 389,41 грн грн. (а.с. 59).

08.07.2019 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (а.с 58, 61)

2 серпня 2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою щодо розміру пенсії, а також про призначення та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, як особі, яка на день досягнення пенсійного віку працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пп. «е»-»ж» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 07.08.2019 № 11/Г-4 ГУ ПФУ в Запорізькій області позивача повідомлено, що її було фактично переведено з пенсії по вислузі років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148, а не призначено новий вид пенсії. Також, відповідачем зазначено про відсутність підстав для виплати позивачу грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що: - по-перше, позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком 08.07.2019, а право на отримання пенсії за віком виникло у неї з 06.07.2019, тобто в даному випадку позивачу призначено даний вид пенсії з встановленого законодавством віку, а не з більш пізнього;

- по-друге, до призначення позивачу пенсії за віком їй призначалась пенсія за вислугу років, що позбавляє позивача права на отримання грошової допомоги, на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

1. Стосовно виплати грошової допомоги.

Фактично спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058), відповідно до якого особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 (далі - Порядок № 1191), грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується законодавцем з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (для жінок - 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах, вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Отже, синтаксичний аналіз пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058 та пункту 5 Порядку № 1191 свідчить, що отримання особою до виходу на пенсію за віком будь-якого виду пенсії в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, є перешкодою для призначення спірної грошової допомоги. При цьому законодавство не ставить право особи на допомогу в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до досягнення пенсійного віку.

За змістом вказаної норми отримання зазначеної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи (а.с. 59), позивачу вже призначалась та виплачувалась пенсія за вислугою років в період з 22 по 26 грудня 2006 року, тобто до моменту виникнення права на призначення пенсії за віком, що позбавляє її права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058.

Зазначені висновки колегією суддів здійснені з урахуванням застосування норм матеріального права в аналогічних спорах Верховним Судом у постановах від 22 лютого 2018 року (справа № 310/3774/17) та від 27 листопада 2018 року (справа № 328/1619/17).

2. Стосовно підвищення розміру пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як зазначалось вище, позивач народилась 5 липня 1960 року, тобто право на пенсію за віком досягла лише у 59 років з 6 липня 2019 року. На час звернення із заявою про призначення пенсії за віком мала трудовий стаж 42 роки 9 місяців 1 день.

З огляду на вказане безпідставними є доводи апелянта, що вона мала право на пенсію за віком по досягненню 55 років з 6 липня 2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону № 1058 жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.

За змістом вказаної норми підвищення розміру пенсії за віком визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Отже, для підвищення пенсії на підставі ст. 29 Закону № 1058 необхідна наявність наступних умов:

- звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абзацом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку;

- наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначені висновки здійснені з урахуванням застосування норм матеріального права в аналогічних спірним відносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року (справа 686/10709/17) та від 11 грудня 2018 року (справа № 752/13469/16-а).

Оскільки, як зазначалось вище, позивач набула право на пенсію за віком з 6 липня 2019 року, а із заявою про призначення пенсії звернулась 8 липня 2019 року, то вона звернулась за призначенням пенсії саме з віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, а не з більш пізнього віку, у зв`язку з чим права на підвищення розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону № 1058 не набула, про що правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

Крім того, як також зазначалось вище, позивачу 22 грудня 2006 року вже призначалась інша пенсія, а саме, пенсія за вислугу років п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що також виключає застосування приписів ч. 3 ст. 29 Закону № 1058.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки справа є справою незначної складності відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 280/4300/1916 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко