Справа № 146/217/20
Суддя: Скаковська І. В.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/217/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2020 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Скаковської І.В.,

з участю секретаря судового засідання Сідак Н.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до капрала поліції УПП у Вінницькій області Олійника Владислава Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з даним позовом до капрала поліції УПП у Вінницькій області Олійника В.І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 18 лютого 2020 року о 10:00 год, він підійшов до належного його автомобіля марки «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований по вул. Соборна, 83 в м. Вінниця 17 лютого 2020 року після 22:00 год, однак в силу певних обставин не зміг забрати його до 06:00 год 18 лютого 2020 року. В цей час до нього підійшов інспектор поліції та повідомив, що ним було порушено п. 8.4 в ПДР України, оскільки останній вирішив, що позивач має намір розпочати рух на автомобілі. На пояснення позивача іспектор поліції не зважав та попросив пред`явити водійське посвідчення, після чого сфотографував його на мобільний телефон та відійшов від позивача.

Після вказаної події позивачу поштою надійшла постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпеченя безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2124641 від 18 лютого 2020 року та відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Дану постанову позивач вважає неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не міг не виконати вимогу дорожнього руху так як не здійснював рух на належному йому транспортному засобі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Проте інспектором поліції не було повідомлено позивача, що він має намір виносити відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення, тому він не мав можливості ознайомитися з нею.

Вказав, що відомості в постанові про те, що він відмовився від підпису не відповідають дійсності.

Крім того, постанова була винесена з порушенням ч.4 ст. 258 КУпАП, тобто винесена без участі позивача та направленна останньому поштою, хоча фактично він був присутній біля належного йому автомобіля.

В зв`язку з чим Шклярук ОСОБА_2 вимушений звернутися до суду, який просить скасувати постанову серії ЕАК № 2124641 від 18 лютого 2020 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, а справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 02 березня 2020 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися з урахуванням положень ст. 286 КАС України. Також відповідачу було запропоновано надати суду відзив на позовну заяву та всі докази.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

10 березня 2020 року через канцелярію суду, від представника відповідача Химича Д.В., надійшов відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги останній заперечує, мотивуючи тим, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та просить в задоволені позовних вимог відмовити.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що під час патрулювання 18 лютого 2020 року по вул. Соборна в м. Вінниця інспектором роти № 4 БУПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Олійником В.І. було зупинено автомобіль марки «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 під час руху по вул. Соборна в м. Вінниця не виконав вимогу дорожнього знаку п. 3.2 «Рух механічних транспортних засобів засобів заборонено», чим порушив п. 8.4 в ПДР України. Встановивши всі обставини правопорушення, інспектором було прийнято рішення притягнути водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК № 2124641 за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Твердження позивача про те, що він начебто підійшов до свого автомобіля, який був припаркований за адресою м. Вінниця вул. Соборна, 83 не відповідають дійсності, оскільки на наданому до суду відеозаписі чітко видно, що позивача було зупинено одразу після того, як він вчинив правопорушення, здійснивши з`їзд на вул. Соборна та порушивши вимогу дорожнього знака п. 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено».

16 березня 2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшли пояснення, в яких останній зазначає, що у відзиві не додано жодного доказу, який би підтверджував правомірність накладення штрафу, а також не наведено жодних аргументів, які б доводили вину позивача. Крім того зазначив, що відзив на адміністративний позов підписано особою, яка не має на це право. Відповідачем не надано доказів щодо належного уповноваження Химича Д.В. на вчинення будь-яких процесуальних дій у розумінні ст. 59 КАС України. Документів, які свідчать про те, що Химич ОСОБА_3 є особою, яка діє відповідно до статуту, чи іншого акта, на підставі якого вона здійснює представництво юридичної особи у порядку її само представництва також не надано. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, відзив на позов відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як видно із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2124641 від 18 лютого 2020 року, 18 лютого 2020 року о 10:06 год на по вул. Соборна в м. Вінниця ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив п. 8.4 ПДР України. Та відповідно до ч. 1 с. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

Згідно Розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України дорожній знак 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено" забороняє рух усіх механічних транспортних засобів.

Не поширюється дія знаків 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Таким чином, порушення вимог дорожнього знаку 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено" тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, в позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що 18 лютого 2020 року він не керував транспортним засобом по вул. Соборна в м. Вінниця, а залишив його там ще 17 лютого 2020 року після 22:00 год та наступного лише підійшов до авто аби забрати свої речі.

Однак, як видно з доданого до відзиву диску з відеозаписом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, останій все ж таки керував автомобілем та був зупинений відповідачем в межах дії забороняючого рух знаку.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому твердження позивача про порушення інспектором порядку розгляду справи, оскільки під час її розгляду протокол про адміністративне правопорушення не складався, а відразу було винесено постанову суд до уваги не приймає.

Таким чином враховуючи вищевикладене, аналізуючи наведені факти, приймаючи до уваги, те що дотримання правил дорожнього руху є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, суд приходить до переконання про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а згідно вимог ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З огляду на вищенаведене, в судовому засіданні було встановлено, що дії відповідача під час винесення постанови серія ЕАК № 2124641 від 18 лютого 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП були обґрунтованими, законними та правомірними, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо тверджень позивача Шклярука В ОСОБА_4 , що поданий на позовну заяву відзив не може прийматися судом до уваги та має бути залишений без розгяду, оскільки поданий особою, яка не має на це повноважень, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, до відзиву на позовну заяву долучено копію довіреності, якою Департамент патрульної поліції уповноважує Химича Д.В. представляти та/або захищати права та законні інтереси Довірителя, зокрема, в судах при розгляді адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення (а.с.21).

Оскільки відповідач під час складання оскаржуваної постанови виконував свої посадові обов`язки, то в даному випадку він діяв в інтересах Департаменту патрульної поліції як його посадова особа. Таким чином, відповідно до вказаної вище копії довіреності ОСОБА_5 мав процесуальні права на представництво інтересів відповідача, зокрема, право подавати відзив на позовну заяву від імені відповідача.

Також суд звертає увагу на те, що дана категорія справи є незначної складності, тому в розумінні ст. 57 КАС України може бути представником.

На підставі ст. 55 Конституції України, ст. 9, 22, 121, 251, 258, 289, 293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до капрала поліції УПП у Вінницькій області Олійника Владислава Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складання повного рішення суду згідно з ч.4 ст. 286 КАС України.

Суддя: І. В. Скаковська