Справа № 580/597/20
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року справа № 580/597/20
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
17.02.2020 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача по перерахунку належної позивачу пенсії по інвалідності, без врахування його бажання отримувати пенсію в розмірі, обчисленому з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня поточного року (лист від 11.02.2020р. №166-208/В-02/8-2300/20 додається);

- зобов`язати відповідача нараховувати та виплачувати належну позивачу пенсію по інвалідності, обчислену з "п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня поточного року, по формулі: П = 70% х 5 х Зп(мін), де П - розмір пенсії, Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, без обмеження розміру пенсії по інвалідності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що працюючи в Канівському будівельно-монтажному управлінні тресту «Південатоменергобуд», у період з 31.10.1986 по 21.11.1986 він перебував у відрядженні у 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС. Нині позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримує пенсію по інвалідності як інвалід ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Листом відповідача від 11.02.2020 №166-208/В-02/8-2300-20 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку його пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати з тих підстав, що позивач виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час відрядження, а не під час проходження військової служби. Позивач вважає протиправною відмову відповідача у перерахунку його пенсії по інвалідності у розмірі, обчисленому з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня поточного року.

Позивач також вказує, що відповідач протиправно не застосовує до нього первісну редакцію статті 57 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка існувала до 05.10.2006, і не розраховує належну позивачу пенсію по інвалідності в розмірі, обчисленому з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на момент розрахунку, як це було до 05.10.2006, так як закон не має зворотної сили в часі і не може скасувати або обмежити вже існуючі у позивача права.

Ухвалою суду від 20.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04.03.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що позивач був направлений у відрядження на зведення очисних споруд у 30-ти кілометрову зону ЧАЕС з 31.10.1986 по 21.11.1986. Позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження служби, тобто не був військовослужбовцем, та не мав статусу військовозобов`язаного, що не дає йому права на перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з такого.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності як інвалід ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно зі ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з довідки відкритого акціонерного товариства «Канів-Дніпробуд» №55 від 01.04.1997 позивач, працюючи в Канівському будівельно-монтажному управлінні тресту «Південатоменергобуд», з 11.10.1986 по 14.10.1986, та з 31.10.1986 по 21.11.1986 був у відрядженні на зведенні очисних споруд у 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 085998 позивачу з 06.02.2013 безстроково встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 25.10.2019 позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

30.01.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо перерахунку пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Листом відповідача від 11.02.2020 №166-208/В-02/8-2300-20 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку з тих підстав, що позивач виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час відрядження, а не під час проходження військової служби.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Згідно з ч. 1 ст. 54 Закону №796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Суд звертає увагу, що визначення розміру пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, на час виникнення спірних правовідносин передбачене частиною третьою статті 59 Закону №796-ХІІ (в редакціії, що діє після 01.10.2017).

Стаття 59 Закону №796-ХІІ має назву Пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 59 Закону №796-ХІІ (в редакції, що діє з 01.10.2017) пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Частина третя статті 59 Закону №796-ХІІ (в редакції, що діяла до 01.10.2017) визначала, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

З огляду на назву та зміст статті 59 Закону №796-ХІІ вона регулює питання призначення та обчислення пенсій військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Питання обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто осіб, що не є військовослужбовцями, врегульований вказаними вище нормами статті 54 Закону №796-ХІІ.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 у справі №3-14/2019 визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), словосполучення дійсної строкової, яке міститься у положеннях ч.3 ст.59 Закону № 796-ХІІ. Контекст мотивів вказаного Рішення стосується урівняння права на отримання пенсії, розрахованої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, військовослужбовців дійсної строкової служби з військовозобов`язаними, призваними на військові збори для ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відтак особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру згідно з частиною 3 статті 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи» з 26 квітня 2019 року.

З цього приводу суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 17.07.2019 у справі №826/14077/18, у подібних правовідносинах щодо наявності в особи з інвалідністю, отриманою внаслідок ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, призваної на військові збори, права на перерахунок пенсії відповідно до ч.3 ст.59 Закону № 796-ХІІ.

Верховний Суд зазначив, що до 25.04.2019 право на перерахунок пенсії з інвалідності, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, мали військовослужбовці строкової служби, а з 25.04.2019 право на такий перерахунок мають військовослужбовці незалежно від виду служби. З прийняттям Конституційним Судом України вказаного рішення з 25.04.2019 право на перерахунок пенсії виникло у осіб, призваних військоматами на спеціальні військові збори.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , працюючи в Канівському будівельно-монтажному управлінні тресту Південатоменергобуд на посаді замісника начальника, з 11.10.1986 по 14.10.1986 та з 31.10.1986 по 21.11.1986 був у відрядженні на зведенні очисних споруд у 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС, а тому не може бути віднесений до категорії військовослужбовців відповідно до зазначених вище положень законодавства.

Жодних доказів, які б підтверджували належність позивача до військовослужбовців, позивачем не надано.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що приймаючи рішення про відмову в перерахунку ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд також зазначає, що спір щодо наявності у позивача права на перерахунок з 01.10.2017 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, був предметом судового розгляду в адміністративній справі №580/1735/19. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019 у справі №580/1735/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Щодо доводів позовної заяви про те, що відповідач протиправно не застосовує до позивача ст. 57 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд зазначає, що вказані підстави позову не узгоджуються зі змістом позовних вимог, в яких позивач просить зобов`язати відповідача нараховувати та виплачувати пенсію по інвалідності, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня поточного року, що передбачено статтею 59 Закону №796-ХІІ.

Суд також враховує, що стаття 57 Закону № 796-ХІІ визначає пільги по обчисленню середньомісячного заробітку. Позивачем не надано до суду доказів того, що він звертався до відповідача щодо обчислення своєї пенсії згідно ст. 57 Закону № 796-ХІІ, щодо застосування/незастосування вказаних положень для обрахунку пенсії позивача, тощо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись ст. 14, 77, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Суддя О.А. Рідзель