Справа № 460/2735/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/2735/19 пров. № А/857/2231/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Большакової О.О., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 460/2735/19 (рішення ухвалено в м. Рівне, головуючий суддя Борискін С.А., повне судове рішення складено 11.12.2019) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинення певних дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 11.10.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію з 01.08.2019, громадянину України, який постійно проживає на території Сполучених Штатів Америки, на підставі заяви представника позивача адвоката Загребельного Віталія Васильовича від 01.08.2019.

В обґрунтування позову зазначає, що 01.08.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області з заявою про призначення пенсії за віком, у зв`язку з досягненням пенсійного віку, до якої було долучено копії всіх необхідних документів для призначення пенсії. Листом від 06.09.2019 №58.03.13 відповідач відмовив у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю документів про місце проживання (реєстрації) особи на території України, відсутністю міжнародного договору України з Сполученими Штатами Америки, який би регулював відносини у сфері пенсійного забезпечення та відсутність паспорту громадянина України, документа, який засвідчує фактичне проживання на території України. Вважає, що дані причини є безпідставними, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року позов задоволено повністю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити пенсію ОСОБА_1 з 01.08.2019, громадянину України, який постійно проживає на території Сполучених Штатів Америки, на підставі заяви представника позивача адвоката Загребельного Віталія Васильовича від 01.08.2019.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що до заяви про призначення пенсії представником позивача долучено копію паспорта для виїзду за кордон, який не містить даних про місце проживання (реєстрації) на території України, а саме в Острозькому районі, а тому відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.08.2019 представник позивача Загребельний В.В. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення ОСОБА_1 , громадянину України, у зв`язку з досягненням пенсійного віку, пенсії за віком. До заяви було долучено ряд документів, серед яких: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 з відміткою про "Постійне проживання у Сполучених Штатах Америки"; 2) довідку про присвоєння ідентифікаційного номера; 3) трудову книжку; 4) архівну копію по розрахунках з членами колгоспу "Червона звірка" за 1994-1965 роки, видану архівним відділом Острозької районної державної адміністрації №Я-26/04-01 від 27.07.2019; 5) архівну довідку №Я-25/04-01 від 23.07.2019 по періоду роботи в Острозькому районному об`єднанні "Сільгосптехніка" 6) довідку №135 від 22.07.2019, видану Острозьким районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки про період строкової військової служби; 7) архівну довідку Острозької районної державної адміністрації Рівненської області №Я-24/04-01 від 23.07.2019 про період роботи в Острозькому районному виробничому об`єднанні по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства; 8) довідку №5 від 19.07.2019 про те, що 27.11.2001 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав дозвіл на постійне проживання в США та 05.03.2002 знятий з реєстраційного обліку; 9) довідку Оженинської сільської ради №2411 від 18.07.2019 із зазначенням попередньої реєстрації та місця проживання на території Оженинської сільської ради (а.с.9-16; 35-66).

07.08.2019 відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою від 01.08.2019 через відсутність документів про місце проживання (реєстрації) (а.с.32-33).

Листом від 06.09.2019 №58/03.13 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило ОСОБА_1 про те, що в призначенні пенсії за віком відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів про місце проживання (реєстрації) особи. Також зазначено, що згідно з ст.51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсій страхування" під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Крім того, вказують на те, що на даний час відсутній міжнародний договір із Сполученими Штатами Америки, який би регулював відносини у сфері пенсійного забезпечення. Відповідно до вимог Закону України та вищезазначеного Порядку, пенсія виплачується лише громадянам України за наявності паспорта громадянина України, документа, який засвідчує фактичне проживання на території України або посвідки на постійне проживання, у якій громадянство зазначено "Україна", на підставі будь-яких інших документів призначити та виплачувати пенсію правових підстав немає. До заяви долучено копію паспорта для виїзду за кордон, який не містить даних про місце проживання (реєстрації) на території України, а саме в Острозькому районі, тому прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком (а.с.17-18).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що призначення пенсії не може ставитись в залежність від місця проживання громадянина, а тому відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії з підстав, викладених у листі від 06.09.2019 №58/03.13 є протиправною та суперечить висновкам Конституційного Суду України та Європейському суду з прав людини, викладеним у рішенні у справі "Пічкур проти України".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Частиною 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав. Позивач, як громадянин України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі, і на пенсійне забезпечення, а тому за відсутності законодавчих перешкод для призначення пенсії відповідачі зобов`язані призначити та здійснювати виплату пенсії позивачу.

Частиною 3 статті 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Конституційний Суд України в рішенні від 07.10.2009 №25-рп/2009 визнав такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними) положення п.2 ч.1 ст. 49, другого речення ст.51 Закону №1058-IV щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір. Зазначені положення Закону втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Відповідно до пункту 3.3 Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року, вказаними нормами Закону (статті 51) конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору.

Отже, право громадянина на призначення та одержання пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава, відповідно до конституційних принципів, зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 07 жовтня 2009 року відсутні норми, які унеможливлювали призначення та виплату пенсії громадянам України, які проживають за кордоном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 520/607/17.

Таким чином, доводи апелянта щодо відсутності у паспорті для виїзду за кордон, даних про місце проживання позивача, колегія суддів вважає безпідставними та до уваги не бере.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про протиправність відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії з підстав, викладених у листі від 06.09.2019 №58/03.13, оскільки призначення пенсії не може ставитись в залежність від місця проживання громадянина.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Доводи апеляційної скарги, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 460/2735/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді О. О. Большакова
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 23.03.2020