Справа № П/320/526/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року Справа № П/320/526/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Пилипенко О.Є., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

«Українська інноваційна компанія»

до управління Державної виконавчої служби

Головного територіального управління юстиції

у Київській області

про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська інноваційна компанія» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області Качанова М.О. про повернення наказу господарського суду Київської області від 23.10.2017 № 911/1666/17;

- скасування постанови від 03.12.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року відмовлено у відкриття провадження у цій справі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що цей спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки позивачем оскаржуються дії та постанова державного виконавця в межах виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим господарським судом.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ним оскаржується дії та рішення державного виконавця у рамках зведеного виконавчого провадження, що є визначальним критерієм для віднесення цього спору до юрисдикції адміністративного суду.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження в цій справі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтями 160, 161 КАС України регламентовано вимоги до позовної заяви, зокрема необхідність наведення в ній змісту позовних вимог, викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України).

У частинах першій - четвертій статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Позовна заява повертається позивачеві, зокрема, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, за загальним правилом рішення, дії та бездіяльність державного виконавця підлягають оскарженню до суду, який видав виконавчий лист.

Разом з тим, Законом № 1404-VIII передбачено можливість об`єднання декількох виконавчих документів, зокрема рішень судів різної юрисдикції, у зведене виконавче провадження.

Водночас, наявність у зведеному виконавчому провадженні судових рішень, ухвалених за правилами різних юрисдикцій, чи рішень інших (не судових) органів, якщо ці рішення підлягають примусовому виконанню, є підставою для розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 712/8126/17 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для колегії суддів при розгляді цієї справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що позивач є стягувачем у декількох виконавчих провадженнях відносно одного боржника - ДП «Завод порошкової металургії», які об`єднані у зведене виконавче провадження № 55234767.

Предметом спору в цій справі є дії та постанова державного виконавця, що вчинені (винесена) у межах вказаного виконавчого провадження № 55234767.

Разом з тим, суд першої інстанції постановляючи оскаржувану позивачем ухвалу про відмову у відкритті провадження в цій справі, не встановив зазначених обставин та не перевірив, у межах якого саме (окремого чи зведеного) виконавчого провадження державним виконавцем вчинено оскаржувані позивачем дії та винесено спірну постанову, тобто фактично не дослідив, що саме є предметом цього спору, хоча безпосередньо від цього залежить його предметна юрисдикції.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що КАС України регламентовано інститут залишення позовної заяви без руху, зокрема в разі необхідності конкретизації змісту позовних вимог та обставин, якими позивач їх обґрунтовує.

Однак, позовна заява ПАТ «Українська інноваційна компанія» без руху залишена не була, зазначені обставини судом першої інстанції не з`ясовувалися, а натомість позивачу одразу відмовлено у відкритті провадження за його позовом як таким, що не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, апеляційний суд вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними.

При цьому, судова колегія враховує правову позицію, викладену ЄСПЛ у справі «Беллет проти Франції» («Bellet v. France»), відповідно до якої, стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крі того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має Існувати пропорційне співвідношення (рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

Водночас, відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення питання щодо відкриття провадження у справі та порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» підлягає задоволенню, ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судове рішення виготовлено 24 березня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: