Справа № 480/5405/19
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 р. Справа № 480/5405/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шаповала М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Іуткіної І.С.,

представника позивача - Дяченко Ю.В.,

представника І відповідача - Левицької А.М.,

представника ІІ відповідача - Маслова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 408/5405/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, Управління Служби безпеки України в Сумській області про визнання протиправним і скасування рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області № 4909 від 03.12.2019 про скасування посвідки на тимчасове проживання, видане ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що прибув в Україну в 2012 році для навчання та отримав посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , є студентом Сумського Національного аграрного університету, навчається на 2-му курсі біолого-технологічного факультету напрямку підготовки "Технологія виробництва і переробки продукції тваринництва" денної форми навчання. 03.12.2019 відповідач виніс рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання. Разом з тим, позивач вважає дане рішення протиправним та таким, що винесене з порушенням вимог Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 24.12.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник Управління Державної міграційної служби України в Сумській області у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог та просила відмовити у задоволенні адміністративного позову. Зазначила, що рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні є обґрунтованим, оскільки прийняте на підставі п. п. 4 п. 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25.04.2018 у зв`язку з отриманням листа - подання Управління Служби безпеки України в Сумській області від13.11.2019 № 6677 з інформацією про суспільну небезпечність громадянина ОСОБА_1 , яка полягає у тому, що він своєю діяльністю створює загрозу національній безпеці України. Так, зазначено, що позивач причетний до порушення діючого законодавства України та надання підтримки особам, пов`язаним з міжнародними терористичними і радикальними ісламістськими організаціями. Як з`ясовано, позивач надавав в м. Суми сприяння особам, що нелегально знаходились на території України та переховувались від міграційних та правоохоронних органів у зв`язку із причетністю до діяльності міжнародної терористичної організації ІДІЛ.

Зокрема, як зазначається в подані Управління СБУ України в Сумській області, з 2018 року ОСОБА_1 винайняв в м. Суми житлове приміщення для двох іноземців громадянина Марокко ОСОБА_2 та громадянина Судану ОСОБА_3 , оформивши договір оренди на своє ім`я. При цьому, маючи підстави легально знаходитись на території України, він надавав вказаним особам допомогу у забезпеченні їх конспіративного проживання в м. Суми, мінімізуючи потреби виходу в місто та потрапляння у поле зору правоохоронних органів.

Крім того, у червні 2019 року під час опитування ОСОБА_1 на предмет можливої обізнаності про місце перебування вказаних осіб він надав негативну відповідь та одночасно попередив їх про зацікавленість правоохоронних органів.

Відтак, за висновками служби безпеки зазначена діяльність позивача призвела до негайної зміни вказаними іноземцями місця проживання та продовження подальшого переховування в Україні, що зважаючи на їх зв`язок з міжнародними терористичними структурами створює загрозу національній безпеці нашої держави. З огляду на це, з метою локалізації передумов до нанесення шкоди національній безпеці України, відповідно до статті 19 Закону України "Про національну безпеку України", пункту 3 статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", пункту 13 статті 24, пункту 2 статті 25 Закону України "Про Службу безпеки України", Управління СБУ України в Сумській області вважає, що є підстави для застосування стосовно позивача заходу правового впливу пов`язані із скасуванням посвідки на тимчасове проживання в Україні, видану Управлінням ДМС України в Сумській області. З вищезазначених підстав представник відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник Управління Служби безпеки України в Сумській області у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував та зазначив, що з метою виявлення осіб, причетних до міжнародних терористичних організацій, своєчасного виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам безпеці України, припинення терористичних та інших протиправних посягань на державну безпеку України, усунення умов, що їм сприяють Управлінням СБУ в Сумській області вживались відповідні заходи.

Так, з метою перевірки офіційним шляхом наявної інформації, ідентифікації та встановлення місцезнаходження нелегального мігранта громадянина Марокко ОСОБА_2 співробітниками СБУ 16.06.2019 отримано пояснення від ОСОБА_1 . В ході опитування він повідомив правоохоронців, що особу на фотокартці він не знає і пояснити щодо неї він нічого не може. При цьому, опитування проводилось в присутності заступника ректора інституту по роботі з іноземцями. Опитаний з цього приводу заступник ректора по роботі з іноземними студентами СумДУ ОСОБА_4 повідомив, що в його присутності громадянину Йорданії ОСОБА_1 було задано ряд питань щодо особи громадянина Марокко і надавалось для ознайомлення та впізнання його фото. На що ОСОБА_1 повідомив співробітникам СБУ про те що цю особу він не знає і не впізнає. При цьому, у своєму поясненні співробітникам СБУ від 05.07.2019 ОСОБА_1 повідомив, що на початку травня 2018 року до нього звернувся його знайомий громадянин Судану ОСОБА_3 , коли був звільнений з Пункту тимчасового тримання іноземців у м. Чернігів за нелегальне знаходження на території України, із проханням знайти йому житло.

В подальшому, ОСОБА_1 підшукав житло за адресою АДРЕСА_1 та уклав договір про оренду житлового приміщення на своє ім`я, так як у ОСОБА_3 були відсутні документи. Після того, як він дізнався про те, що громадянина Судану ОСОБА_3 розшукують співробітники СБУ то він його попередив і сказав їхати з цієї адреси.

Таким чином, громадянин Йорданії ОСОБА_1 повідомив 16.06.2019 про те, що не знає громадянина Марокко ОСОБА_2 і ніколи його не бачив. Однак, 05.07.2019 ОСОБА_1 повідомив про те, що особисто підшукав житло нелегальному мігранту громадянину Судану ОСОБА_3 , і повідомив його про те, що його розшукують співробітники СБУ.

Але, слід зазначити, що співробітники СБУ розшукували та запитували саме про громадянина Марокко ОСОБА_2 , який, як було встановлено в подальшому, проживав разом з ОСОБА_3 . При цьому, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.04.2016 у справі 638/6009/16-а постановлено громадянина Марокко ОСОБА_2 примусово видворити за межі України.

Представник зазначає, що у відповідачів відсутні будь-які офіційні дані щодо в`їзду та проживання громадянина Судану ОСОБА_3 на території України у встановленому законом порядку.

Таким чином у розумінні Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є нелегальними мігрантами, перебування на території яких є протизаконним. А громадянин Йорданії ОСОБА_1 умисно сприяв незаконному перебування нелегальних мігрантів на території України. У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Вислухавши представника позивача, представників відповідачів перевіривши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Громадянин Йорданії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув в Україну 27.10.2012 з метою навчання та був документований Головним Управлінням Державної міграційної служби України в Донецькій області посвідкою на тимчасове проживання. В 2014 році іноземець прибув на навчання до Сумського державного університету. В 2019 році ОСОБА_1 був поновлений на навчання до Сумського національного аграрного університету, де навчається на даний час, згідно копії наказу від 02.08.2019 № 2115-н (а.с. 36).

У зв`язку з закінченням строку дії посвідки на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_2 та поновленням позивача на навчанні, 03.09.2019 року ОСОБА_1 був документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_1 терміном дії до 15.01.2022, виданою Управлінням ДМС України в Сумській області на підставі його заяви-анкети від 09.08.2019 № 191754000 (а.с. 30) та клопотання приймаючої сторони Сумського національного аграрного університету (а.с. 31).

18.11.2019 до Управління ДМС України в Сумській області надійшло лист- подання Управління служби безпеки України в Сумській області від 13.11.2019 № 6677 (вх. № 13065/1/5901-19) (а.с. 38) про скасування позивачу посвідки на тимчасове проживання.

У поданні Управління служби безпеки України в Сумській області повідомлялось, що Управлінням СБУ в Сумській області в ході виконання покладених завдань, отримано інформацію відносно громадянина Йорданії ОСОБА_1 , який своєю діяльністю створює загрозу національній безпеці України. Відтак, зазначалося, що позивач причетний до порушення діючого законодавства України та надання підтримки особам, пов`язаним з міжнародними терористичними і радикальними ісламістськими організаціями. Як з`ясовано, позивач надавав в м. Суми сприяння особам, що нелегально знаходились на території України та переховувались від міграційних та правоохоронних органів у зв`язку із причетністю до діяльності міжнародної терористичної організації ІДІЛ. Зокрема, як зазначається в подані Управління СБУ України в Сумській області, з 2018 року позивач винайняв в м. Суми житлове приміщення для двох іноземців громадянина Марокко ОСОБА_2 та громадянина Судану ОСОБА_3 , оформивши договір оренди на своє ім`я. При цьому, маючи підстави легально знаходитись на території України, він надавав вказаним особам допомогу у забезпеченні їх конспіративного проживання в м. Суми, мінімізуючи потреби виходу в місто та потрапляння у поле зору правоохоронних органів. Крім того, у червні 2019 року, під час опитування ОСОБА_1 на предмет можливої обізнаності про місце перебування вказаних осіб він надав негативну відповідь та одночасно попередив їх про зацікавленість правоохоронних органів.

На підставі вказаного подання Управління служби безпеки України в Сумській області, відповідачем 03.12.2019 прийнято рішення № 4909 (а.с. 8), яким скасовано посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , видану громадянину Йорданії ОСОБА_1 .

Стверджуючи про правомірність оскаржуваного рішення та наявність підстав для скасування посвідки на тимчасове проживання виданої позивачу, Управління ДМС України в Сумській області зазначає на про те, що дії громадянина Йорданії ОСОБА_1 загрожують національній безпеці України.

Статтею 18 Загальної декларації прав людини передбачено, що кожна людина має право вільно пересуватися і обирати собі місце проживання у межах кожної держави.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої Держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі по тексту - Закон № 3773-VI) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Так, згідно з ч. ч.1, 3 ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Пунктом 18 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Згідно з ч. 14 ст. 4 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачено Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25.04.2018.

Відповідно п.п. 4 п. 63 Порядку № 322 посвідка на тимчасове проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, у разі, коли дії іноземця та особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

За приписами п. 64 Порядку № 322 рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття (п. 65 Порядку № 322).

Судом встановлено, що тимчасова посвідка позивача від 03.12.2019 скасована Управлінням на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку № 322.

Фактичною підставою для прийняття рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Йорданії ОСОБА_1 стало подання Управління СБУ України в Сумській області від 13.11.2019 № 6677.

Як вбачається зі змісту подання, суспільна небезпечність перебування громадянина Йорданії ОСОБА_1 на території України полягає у тому, що останній сприяв незаконному перебування нелегальних мігрантів на території України.

Судом встановлено, що до зазначеного подання, Управлінням СБУ в Сумській області були додані копії письмових пояснень ОСОБА_1 від 16.06.2019, 05.07.2019, 12.07.2019 (а.с. 40 - 42).

Після опрацювання зазначеного подання, 19.11.2019Управлінням ДМС України в Сумській області було направлено до Управління СБУ в Сумській області лист щодо надання наступних документів: копії документів, які підтверджують причетність громадянина Судану ОСОБА_8 до діяльності міжнародної терористичної організації ІДІЛ; копії документів, які посвідчують особу громадянина Судану ОСОБА_8 для підтвердження факту його незаконного перебування на території України, або документів, які дають змогу ідентифікувати особу вказаного іноземця, чи підтвердити факт даного його перебування в пункті тимчасового перебування іноземців; копію договору оренди житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , п позивачем (а.с. 43-44).

28.11.2019 Управлінням ДМС України в Сумській області отримано лист-відповідь Управлінням СБУ в Сумській області від 28.11.2019 № 7007 (а.с. 45), в якому додатково містилися: письмові пояснення від 26.11.2019 власниці житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке орендував для нелегальних мігрантів Позивач; письмові пояснення від 14.07.2019 громадянина Судану ОСОБА_9 ; копію постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.04.2016 у справі № 638/6009/16-а про примусове видворення за межі території України громадянина Марокко ОСОБА_2 , копію паспорта ОСОБА_2 для виїзду за кордон НОМЕР_3 , та копію посвідки громадянина Марокко ОСОБА_2 НОМЕР_4 (а.с. 46-50).

Після отримання зазначених відомостей, 03.12.2019 начальником відділу у справах іноземців та осіб, без громадянства Шуваєвою Є. О . було складено висновок у справі про скасування позивачу посвідки на тимчасове проживання в Україні, затверджений 03.12.2019 т.в.о. начальника Управління Овруцьким О.О. (а.с. 51) та прийнято рішення від 03.12.2019 № 4909 про скасування громадянину Йорданії ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , виданої терміном дії до 15.01.2022 (а.с. 52).

Крім того, у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що позивач орендував у неї квартиру, проживали там інші іноземні громадяни, в тому числі і ОСОБА_2 , про це їй стало відомо в останній день оренди квартири. Перед цим їй зателефонував позивач і сказав, щоб вона прийшла на квартиру оскільки ті, хто там живе мають проблеми з правоохоронними органами і будуть виселятися з квартири. Прийшовши на квартиру, вона побачила декількох осіб, одного з них називали ОСОБА_2 .

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснили, що вони оперативні співробітники УСБУ в Сумській області і проводили опитування позивача з метою з`ясування місцеперебування ОСОБА_2 , який переховується від правоохоронних органів України, позивач запевняв, що таку людину не знає. Але згодом з`ясувалося, що для ОСОБА_2 позивач знімав квартиру у ОСОБА_12 .

Відповідно до п.п. 3,6 та 10 ч.1 статті 1 Закону України "Про національну безпеку України" від 21.06.2018 № 2469-VIII (далі по тексту - Закон № 2469-VIII) громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз;

загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України;

національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян;

Статтею 5 Закону № 2469-VIII визначено, що державна політика у сферах національної безпеки і оборони спрямована на захист: людини і громадянина - їхніх життя і гідності, конституційних прав і свобод, безпечних умов життєдіяльності; суспільства - його демократичних цінностей, добробуту та умов для сталого розвитку; держави - її конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності; території, навколишнього природного середовища - від надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ч. 2 статті 12 Закону № 2469-VIII до складу сектору безпеки і оборони входить, зокрема, Служба безпеки України, Державна міграційна служба України.

Відповідно до статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2229-ХІІ "Про Службу безпеки України" на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, економічного, науково- технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

До завдань Служби безпеки України також входить попередження, виявлення, припинення та розкриття злочинів проти миру і безпеки людства, тероризму, корупції та організованої злочинної діяльності у сфері управління і економіки та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України.

Відповідно до пункту 8 статті 24 Закону України "Про службу безпеки України" Служба безпеки України відповідно до своїх основних завдань зобов`язана здійснювати відповідно до законодавства профілактику правопорушень у сфері державної безпеки.

Згідно з пунктом 13 вказаної статті СБУ зобов`язана брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються в`їзду в Україну та виїзду за кордон, перебування на її території іноземців та осіб без громадянства, прикордонного режиму і митних правил, приймати рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну.

У відповідності до пункту 2 статті 25 Закону України "Про службу безпеки України" Службі безпеки України, її органам і співробітникам для виконання покладених на них обов`язків надається право подавати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям усіх форм власності обов`язкові для розгляду пропозиції з питань національної безпеки, у тому числі із забезпечення охорони державної таємниці.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про національну безпеку України" визначено наступні поняття: загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України; національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз; національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян;

Крім того, Законом України "Про контррозвідувальну діяльність" спеціально уповноваженим органом державної влади у сфері контррозвідувальної діяльності є Служба безпеки України.

Метою контррозвідувальної діяльності є попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що їм сприяють, та причин їх виникнення.

До завдань контррозвідувальної діяльності, серед іншого, віднесено протидія розвідувальній, терористичній та іншій діяльності спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на шкоду державній безпеці України.

У відповідності до ст. 9 Закону України "Про контррозвідувальну діяльність" відомості про організацію, плани, зміст, форми, методи, засоби, фінансування та матеріально-технічне забезпечення, результати контррозвідувальної діяльності, наукових і науково-технічних розробок з питань забезпечення державної безпеки, а також про осіб, які співробітничають або раніше співробітничали на конфіденційній основі з органами та підрозділами Служби безпеки України, що здійснюють контррозвідувальну діяльність, узагальнюючі відомості про особовий склад цих органів та підрозділів становлять державну таємницю і підлягають захисту в порядку, визначеному Законом України "Про державну таємницю". Доступ до зазначених відомостей може надаватися у випадках та у порядку, визначеному Службою безпеки України, згідно з вимогами закону. Забороняється оприлюднювати або надавати (розголошувати) зібрані відомості, а також інформацію щодо проведення або непроведения стосовно певної особи контррозвідувальної діяльності та заходів до прийняття рішення за результатами такої діяльності або заходів.

Аналізуючи вищевказані норми суд зазначає, що подання про скасування посвідки на тимчасове проживання позивача в Україні, підготовлене органами Управління Служби безпеки України в Сумській області в межах компетенції, визначеної Законом України "Про службу безпеки України".

Враховуючи, що обставини, про які зазначило Управління Служби безпеки України в Сумській області в поданні від 13.11.2019 № 6677, вказують на наявність загрози національній безпеці, громадському порядку та національним інтересам України, у розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України "Про національну безпеку України", а також з урахуванням відсутності обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, суд вважає, що у Управління ДМС України в Сумській області були наявні підстави для прийняття рішення від 03.12.2019 № 4909 про скасування позивачу посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену в постанові від 20.06.2018 по справі № 825/1340/16.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі встановленого, суд визнає, що спірне рішення відповідача про скасування позивачу посвідки на тимчасове проживання позивача в Україні, прийнято з дотриманням діючого законодавства, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, Управління Служби безпеки України в Сумській області про визнання протиправним і скасування рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.03.2020.

Суддя М.М. Шаповал