Справа № 420/4339/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4339/19

Категорія: 106020000 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту: 04.10.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення індексації грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) про:

- визнання протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року;

- стягнення з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в сумі 83 625,23 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що у період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в/ч НОМЕР_1 невірно нараховувалась та не виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, відзив на позовну заяву не надав, незважаючи на те, що ухвалу суду від 22 липня 2019 року отримано 21 серпня 2019 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення індексації грошового забезпечення, задоволено повністю.

Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в сумі 83 625 (вісімдесят три тисячі шістсот двадцять п`ять) грн. 23 коп.

В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- Командування в/ч НОМЕР_1 у своїй діяльності керується, зокрема, роз`ясненнями Мінсоцполітики №10685/0/14-15/10 від 16 липня 2015 року, №252/10/136-16 від 09 червня 2016 року, №48/0/66-17 від 08 серпня 2017 року в яких зазначено, що проведення індексації грошових доходів, зокрема, грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів передбачених на ці цілі. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було;

- відповідно до ст. 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік;

- в рішенні суду першої інстанції не зазначено про дослідження розрахунків, наданих позивачем та мотиви визнання їх такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, однак не дивлячись на це, суд погодився з ними.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 згідно контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах (далі ЗС) України, укладеного з Міністерством оборони України, на підставі Наказу Міністра оборони України №316 від 20 червня 2014 року, у період з 20 червня 2014 року до 23 червня 2014 року знаходився у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил (далі ВМС) ЗС України.

Згідно наказу Командування ВМС ЗС України №74 від 23 червня 2014 року ОСОБА_1 у період з 23 червня 2014 року по 18 січня 2016 року проходив військову службу на посаді офіцер відділення аналізу та обробки даних командного пункту в/ч НОМЕР_2 (у подальшому надано умовне найменування в/ч НОМЕР_1 ).

Відповідно до наказу командувача ВМС ЗС України №8 від 18 січня 2016 року ОСОБА_1 у період з 18 січня 2016 року по 10 травня 2018 року проходив військову службу на посаді старшого офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту в/ч НОМЕР_1 .

Згідно Наказу командувача ВМС ЗС України №77 від 10 травня 2018 року ОСОБА_1 у період з 10 травня 2018 року по 08 грудня 2018 року проходив військову службу на посаді начальник напрямку інформаційно-аналітичного відділення в/ч НОМЕР_3 .

Відповідно до Наказу командувача ВМС ЗС України №278 від 08 грудня 2018 року у період з 08 грудня 2018 року по теперішній час проходить військову службу на посаді начальника інформаційно-аналітичного відділення в/ч НОМЕР_3 .

Вирішуючи справу (в частині першої позовної вимоги), суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст.ст. 1, 2, 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ст.ст. 1, 2, 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Статтями 1 та 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Так, ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Так, ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.ст. 2, 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч.1 цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).

Пунктом 1-1 Порядку №1078 визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Відповідно п.4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, апелянт посилається на те, що у межах коштів в/ч НОМЕР_1 , передбачених на виплату грошового забезпечення, виплата індексації грошового забезпечення є неможливою.

Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення від 08 листопада 2005 року, заява №63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, судова колегія зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Судова колегія вважає необґрунтованими твердження апелянта про те, що проведення індексації грошових доходів здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів є необґрунтованими, оскільки ч.6 ст. 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", на яку посилається апелянт, не обмежує проведення, передбачених чинним законодавством України, виплат, а вказує на джерела походження цих коштів.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 грудня 2018 року у справі №825/874/17, від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає безпідставними посилання апелянта (відповідача) на роз`яснення Міністерства соціальної політики України, на підставі змісту яких, відповідач вважав не здійснювали нарахування та не виплачувати передбачену законодавством України індексацію грошових доходів.

Вирішуючи справу (в частині другої позовної вимоги) суд першої інстанції виходив з того, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в сумі 83 625,23 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судова колегія, вважає цей висновок суду першої інстанції помилковим, таким, що не ґрунтується на матеріалах справи та не підтверджений належними та допустимими доказами.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 76 КАС України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачем на підтвердження суми належної йому до виплати індексації надано, зроблений їм самостійно розрахунок (а.с.14) загальна сума якого складає 83 625,23 грн.

Будь які інші докази, які б підтверджували наведену позивачем суму в матеріалах справи відсутні.

Відповідач (апелянт), в апеляційній скарзі не погоджується з сумою індексації, яка стягнена на користь позивача судом першої інстанції та вказує на відсутність належного дослідження розрахунку наданого позивачем.

В судовому рішенні суду першої інстанції відсутнє будь яке обґрунтування суми індексації, стягнутої на користь позивача та мотивів виходячи з яких суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність стягнення саме суми - 83 625,23 грн.

Судова колегія вважає, що розрахунок наданий позивачем (а.с.14) не може бути належним та допустимим доказом підтвердження суми індексації грошового забезпечення, оскільки є фактично суб`єктивним баченням позивача щодо такого розрахунку.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача, в рахунок погашення заборгованості по індексації, конкретної суми є передчасним.

Судова колегія вважає, що належним способом захисту прав позивача (в межах його другої позовної вимоги) буде зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивач індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, судова колегія, керуючись п.2 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, змінити рішення суду першої інстанції, виклавши його резолютивну частину (відносно другої позовної вимоги) в іншій редакції.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, п.2 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325; ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року змінити, виклавши резолютивну частину судового рішення в наступній редакції:

"Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення індексації грошового забезпечення, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року."

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.