Справа № 320/5608/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року справа №320/5608/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фастівського районного територіального центру соціального обслуговування до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Фастівський районний територіальний центр соціального обслуговування з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить суд:

- скасувати рішення від 13.12.2018 року №40275/6/99-99-11-05-02-25, прийняте відповідачем про результати розгляду скарги;

- скасувати рішення № від 20.12.2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 50988,63 грн. та нарахована пеня у сумі 17117,56 грн. за період з 20.12.2018 року до 20.12.2018 року;

- скасувати рішення № від 19.03.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 13397,82 грн та нарахована пеня у сумі 389,20 грн. за період з 22.01.2019 року до 21.02.2019 року;

- скасувати рішення № від 15.08.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 24535,41 грн та нарахована пеня у сумі 840,59 за період з 21.01.2019 року по 31.07.2019 року.

В обгрунтування таких вимог позивачем зазначено, що позивачем сплачено ЄСВ за вказаний період в повному обсязі згідно платіжних доручень. Разом з тим, наголошує на тому, що ним були здійснені всі необхідні дії для повного і своєчасного виконання свого податкового обов`язку, через що помилкове зарахування сплачених коштів на рахунок (код 1024 - районна організація), замість (код 1035- міська організація) - (про що позивач не був своєчасно поінформований) не може вважатися достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений строк.

Ухвалою суду від 18.11.2019 відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Заперечуючи проти позову в письмовому відзиві, відповідач просив суд відмовити в його задоволенні та зазначив, що Фастівський районний територіальний центр соціального обслуговування перебуває на обліку в Фастівській ДПІ Васильківського управління ГУ ДПС у Київській області (м. Фастів) з 02.06.1998 року, як неприбуткова установа. Адреса реєстрації: вул.. Соборна, буд. 16, м. Фастів Київської області. Згідно даних ІС «Податковий блок» підприємство зареєстровано як платник єдиного внеску з 08.06.1998 року за основним місцем обліку ГУ ДПС у Київській області (Фастівський район - код району 1024). З 26.02.2013 року - платник податків за основним місцем обліку 1035 - Головне управління ДПС у Київській області, Васильківське управління, Фастівська ДПІ (м. Фастів).

З огляду на викладене вище, відповідач вважає, що Фастівський районний територіальний центр соціального обслуговування зобов`язаний сплачувати єдиний внесок до бюджету м. Фастів за кодом бюджетної класифікації 71010000.

Відповідач зазначає, що розрахунок автоматично нарахованих штрафних санкцій та пені до податкового повідомлення - рішення від 20.12.2018 року №001815706, сформований згідно ІС «Податковий блок» за періоди з 21.01.2014 року по 29.04.2014 року по нарахуванням на підставі поданого до Фастівської ДПІ Васильківського управління ГУ ДФЄ у Київській області Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток 4) (далі Звіт) від 17.01.2014 №; з 21.01.2015 року по 30.01.2015 року - Звіт від 12.01.2015 року №; з 21.05.2015 року по 22.05.2015 року - Звіт від 05.05.2015 №; з 21.01.2016 року по 28.01.2016 - Звіт від 05.01.2016 №; з 23.02.2016 по 25.02.2016 - Звіт від 17.02.2016 №; з 22.03.2016 по 25.03.2016 - Звіт від 03.03.2016 №; з 21.04.2016 по 26.04.2016 - Звіт від 06.04.2016 №; з 21.09.2016 по 29.09.2016 - Звіт від 05.09.2016 № та за період з 22.11.2016 по 29.11.2016 - Звіт від 09.11.2016 №.

Окрім того, відповідач зазначив, що відповідно до п. 1.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.04р. за № 22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за N 377/8976, відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа, у тому числі номерів рахунків, кодів банків і кодів бюджетної класифікації несе особа, яка оформила цей документ і подала його до обслуговуючого банку.

Таким чином, на думку відповідача, Білоцерківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області мала всі законодавчо визначені повноваження та підстави для винесення відносно позивача рішень від 20.12.2019 №, від 19.03.2019 № , від 15.08.2019 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного соціального внеску.

Протокольною ухвалою суду від 02.03.2020 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та безпідставного нарахування фінансових санкцій відповідачем необхідно зазначити наступне.

В оскаржуваних рішеннях зазначено, що штраф та пеня нараховані на підставі ч. 10 та п. 2 ч. II ст. 25 Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон).

Згідно ч. 10 ст. 25 Закону на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 ч. 11 ст. 25 Закону (зі змінами внесеними згідно із Законом № 77- VIII від 28.12.2014) передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

У розумінні пункту 6 частини першої статті 1 Закону недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Так, суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів; на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частини третя та десята статті 25).

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (частини четверта статті 25).

Відповідно до абз. 2 пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (далі по тексту - Інструкція) у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою (абз. З пункту 2 розділу VI Інструкції).

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (абз. 4 пункту 2 розділу VI Інструкції).

Із зазначеного вбачається, що передумовою нарахування штрафу та пені є надсилання вимоги про сплату недоїмки.

Відповідач до винесення оскаржуванмх рішень вимоги про сплату недоїмки позивачу не надсилав, тому правові підстави для нарахування штрафу та пені відсутні.

В відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що розрахунок автоматично нарахованих штрафних санкцій та пені до рішення від 20.12.2018 №001815706, сформованого згідно ІС «Податковий блок» за періоди з 21.01.2014 по 29.04.2014 по нарахуванням на області Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток 4) (далі Звіт) від 17.01.2014 №; з 21.01.2015 по 30.01.2015 - Звіт від 12.01.2015 №; з 21.05.2015 по 22.05.2015 - Звіт від 05.05.2015 №; з 21.01.2016 по 28.01.2016 - Звіт від 05.01.2016 №; з 23.02.2016 по 25.02.2016 - Звіт від 17.02.2016 №; з 22.03.2016 по 25.03.2016 - Звіт від 03.03.2016 №; з 21.04.2016 по 26.04.2016 - Звіт від 06.04.2016 №; з 21.09.2016 по 29.0.2019 - Звіт від 05.09.2016 № та за період з 22.11.2016 по 29.11.2016 - Звіт від 09.11.2016 №.

Проте, в рішенні від 20.12.2018 №001815706 зазначено, що про нарахування штрафу 10% в розмірі 50 988,63 грн. з 20.12.2018 по 20.12.2018, розрахунок штрафу відсутній, що суперечить інформації зазначеній відповідачем у відзиві на позов та ст. 25 Закону.

Оскільки позивачу не надходили розрахунки штрафу та пені до оскаржуваних рішень, тому позивачу не відомо щодо яких не сплачених чи несвоєчасно сплачених сум єдиного внеску (період. № та дата звіту, сума не сплаченого (несвоєчасного) єдиного внеску) застосовані фінансові санкції.

Отже, обставини викладені у відзиві на позовну заяву не відповідають фактам, які відображені в оскаржуваних рішеннях.

Щодо сплати позивачем єдиного внеску, суд зазначає наступне.

Частина восьма статті 9 Закону встановлює, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 нього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Таким чином, єдиний внесок нарахований за календарний місяць, сплачується платником не пізніше 20 числа наступного місяця.

Пунктом 5 розділу 2 Перехідних положень Закону України №406-VII від 04.07.2013 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» (далі - Закон України №406-УІІ від 04.07.2013) встановлено, що суми єдиного внеску, які надійшли на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду України, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах для зарахування таких сум, підлягають перерахуванню на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах.

Згідно листа №3420/1002 від 10.01.2020 Фастівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління пенсійного фонду у Київській області переплата позивачем єдиного внеску за найманих працівників станом на 01.10.2013 становить 95 016,50 грн. 11.02.2019 до Васильківського управління Головного управління ДФС у Київській області було направлено лист щодо уточнення даних зі сплати єдиного внеску.

Крім того, позивачем своєчасно та в повному обсязі сплачено єдиний внесок за період з 01.10.2013 по даний час, зокрема:

за грудень 2014 (Звіт від 12.01.2015 №) позивачем сплачено кошти в сумі 74 614,76 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №179 від 09.12.2014, №185 та №190 від 22.12.2014, №1 від 25.12.2014;

за квітень 2015 (Звіт від 05.05.2015 №) позивачем сплачено кошти в сумі 83 438,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №51 від 16.04.2015, №54 та№55 від 21.04.2015, за грудень 2015 (Звіт від 05.01.2016 №) позивачем сплачено кошти в сумі 106 921,01 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №155 від 09.12.2015, №166 та №170 від 23.12.2015, №33 та №34 від 24.12.2015, №54 та №55 від 21.04.2015,

за січень 2016 (Звіт від 17.02.2016№) позивачем сплачено кошти в сумі 53 900,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №155 від 19.01.2016, №162 від 27.01.2016,

за лютий 2016 (Звіт від 03.03.2016 №) позивачем сплачено кошти в сумі 51 123,16 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №165 від 11.02.2016, №172 від 24.02.2016, №12 від 25.02.2016, за березень 2016 (Звіт від 06.04.2016 №) позивачем сплачено кошти в сумі 53 594,87 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №178 від 10.03.2016, №189 від 22.03.2016,

за серпень 2016 (Звіт від 05.09.2016 №) позивачем сплачено кошти в сумі 62 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №28 від 25.08.2016, №23 від 09.08.2016,

за жовтень 2016 (Звіт від 09.11.2016 №) позивачем сплачено кошти в сумі 51 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №45 від 06.10.2016, №48 від 25.10.2016,

за грудень 2018 (Звіт від 08.01.2019 №) позивачем сплачено кошти в сумі 99 094,36 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №182 від 26.12.2018, №180 від 21.12.2016,

за січень 2019 (Звіт від 07.02.2019 №) позивачем сплачено кошти в сумі 112 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №4 від 15.01.2019, №15 від 29.01.2019,

за лютий 2019 (Звіт від 04.03.2019 №) позивачем сплачено кошти в сумі 112 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №26 від 06.02.2019, №44 від 20.02.2019, за березень 2019 (Звіт від 04.04.2019 №) позивачем сплачено кошти в сумі 112 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №62 від 06.03.2019, №89 від 28.03.2019,

за квітень 2019 (Звіт від 03.05.2019 №) позивачем сплачено кошти в сумі 112 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №112 від 10.04.2019, №132 від 23.04.2019,

за травень 2019 (Звіт від 03.06.2019 №) позивачем сплачено кошти в сумі 112 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №151 від 06.05.2019, №180 від 27.05.2019,

за червень 2019 (Звіт від 05.07.2019 №) позивачем сплачено кошти в сумі 112 502,64 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №206 №215 від 19.06.2019, №200 від 13.06.2019.

Таким чином, позивачем своєчасно та в повному сплачено єдиний внесок за вказаний період.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що нараховані фінансові санкції: з 21.01.2015 по 30.01.2015 - Звіт за грудень 2015 року (від 12.01.2015 №), проте 19.01.2015 та 27.01.2015 позивач сплатив єдиний внесок вже за січень 2015 в строки передбачені ст. 9 Закону;

з 21.05.2015 по 22.05.2015 - Звіт за квітень 2015 року (від 05.05.2015 №), проте 19.05.2015 та 28.05.2015 позивач сплати єдиний внесок вже за травень 2015 в строки передбачені ст. 9 Закону;

з 21.01.2016 по 28.01.2016 - Звіт за грудень 2015 (від 05.01.2016 №), проте 19.01.2016 та 27.01.2016 позивач сплати єдиний внесок вже за січень 2016 в строки передбачені ст. 9 Закону;

з 23.02.2016 по 25.02.2016 - Звіт за січень 2016 року (від 17.02.2016 №), проте 11.02.2016, 24.02.2016 та 25.02.2016 позивач сплати єдиний внесок вже за лютий 2016 в строки передбачені ст. 9 Закону;

з 22.03.2016 по 25.03.2016 - Звіт за лютий 2016 року (від 03.03.2016 №), проте 10.03.2016 та 22.03.2016 позивач сплати єдиний внесок вже за березень 2016 в строки передбачені ст. 9 Закону;

з 21.04.2016 по 26.04.2016 - Звіт за березень 2016 року (від 06.04.2016 №), проте 12.04.2016, 26.04.2016 та 30.04.2016 позивач сплати єдиний внесок вже за квітень 2016 в строки передбачені ст. 9 Закону;

з 21.09.2016 по 29.09.2019 - Звіт за серпень (від 05.09.2016 №), проте 13.09.2016 та 28.09.2016 позивач сплати єдиний внесок вже за вересень 2016 в строки передбачені ст. 9 Закону;

за період з 22.11.2016 по 29.11.2016 - Звіт за жовтень 2016 (від 09.11.2016 №), проте 11.11.2016 та 24.11.2016 позивач сплатив єдиний внесок вже за листопад 2016 в строки передбачені ст. 9 Закону.

Враховуючи наведене вище, позивачем здійснено всі необхідні дії для повного і своєчасного виконання свого обов`язку щодо сплати єдиного внеску.

Підсумовуючи викладене, твердження відповідача, що позивачем не сплачено або несвоєчасно сплачено єдиний внесок за вказаний вище період є безпідставним та необгрунтованим, а оскаржувані рішення винесенні безпідставно з порушенням вимог чинного законодавства, тому підлягають скасуванню.

Щодо реєстрації позивача як платника єдиного внеску необхідно зазначити наступне.

Відповідач зазначає, що згідно даних ІС «Податковий блок» позивач зареєстрований як платник єдиного внеску з 08.06.1998 за основним місцем обліку ГУ ДПС у Київській області (Фастівський район - код району 1024).

З 26.02.2013 - платник податків за основним місцем обліку 1035 - Головне управління ДГІС у Київській області, Васильківське управління Фастівська ДПІ.

Відповідач стверджує, що з огляду на викладене позивач зобов`язаний сплачувати єдиний внесок до бюджету м. Фастова за кодом бюджетної класифікації 71010000.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

Як правильно зазначив відповідач, з 08.06.1998 позивач зареєстрований як платник єдиного внеску за основним місцем обліку ГУ ДПС у Київській області (Фастівський район - код району 1024), тому відповідно позивач сплачував єдині внески на рахунок Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі (Фастівський район - код району 1024).

Згідно абз. 2 пункту 4 розділу 2 Перехідних положень Закону України №406- VII від 04.07.2013 центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, формує новий реєстр страхувальників на підставі даних, отриманих із Пенсійного фонду України, відомостей, отриманих із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також інформаційного фонду єдиного банку даних про платників податків - юридичних осіб та Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

Так як позивач не отримував інформацію про внесення змін до реєстру страхувальників, зокрема щодо зміни коду платника єдиного внеску з 1024 (районна організація) на код 1035 (міська організація), тому після внесення змін до законодавства щодо адміністрування єдиного внеску органами фіскальної служби позивач розпочав сплачував єдиний внесок на рахунок Васильківської ОДП1 Міндоходів у Київській області (Фастівський район - код району 1024).

Проте в січні 2014 інспектор Фастівського відділення ОДШ повідомив позивача про наявність заборгованості з єдиного внеску. Після проведення звірки з Фастівським відділенням ОДПІ щодо сплати єдиного внеску позивачем, виявилось, що внески сплачені позивачем на рахунок Васильківської ОДГІІ Міндоходів у Київській області зараховані на районний рахунок, а за позивачем рахується не сплачений єдиний внесок.

Тому, з метою уникнення непорозумінь, листом №24 від 22.01.2014 позивач звернувся до Васильківської ОДПІ головного управління Міндоходів у Київській області про переведення сплачених сум єдиного внеску з районних рахунків на міські (розрахунковий рахунок 1035), та в подальшому сплачував єдиний внесок до бюджету міста Фастів (код 1035).

Жодних рішень про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасно сплачений єдиний внесок на адресу позивача до 20.11.2018 року не надходило.

Щодо перерахування коштів на рахунок Васильківської ОДПІ головного управління Міндоходів у Київській області (Фастівський район - код району 1024) необхідно зазначити наступне.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 6 Закону платники єдиного внеску зобов`язані подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Бюджетним кодексом України від 8 липня 2010 року № 2456-VI визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Статтею 45 Бюджетного кодексу України визначено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Разом з тим відповідно до пункту 2.1 розділу II Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України 19 вересня 2013 року №493/815 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2013 року за №1667/24199 (яке було чинним на час виникнення спірних відносин; далі - Положення №493) Міністерство доходів і зборів України (далі - Міндоходів) та територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об`єднані та спеціалізовані державні податкові інспекції Міндоходів (далі - територіальні органи Міндоходів) відкривають в органах

Казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 "Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування" (далі - рахунок 3719) для зарахування та розподілу коштів єдиного внеску та фінансових санкцій (далі - страхові кошти).

Водночас, у відповідності до частини 6 статті 9 Закону для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку не бюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Пунктами 3.1 - 3.4 розділу III Положення №493 встановлювалось, що страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім`я територіальних органів Міндоходів в управліннях (відділеннях) Казначейства.

На кінець операційного дня у регламентований час засобами програмного забезпечення шляхом формування меморіальних документів страхові кошти, які надійшли за день (з урахуванням повернення помилково або надміру сплачених сум та/або безпідставно стягнутих сум єдиного внеску) на рахунки 3719 територіальних органів Міндоходів, перераховуються Головними управліннями Казначейства на відповідні рахунки головних управлінь Міндоходів на підставі договорів про здійснення розрахунково-касового обслуговування, укладених органами Казначейства з власниками рахунків.

До 10 год. 00 хв. наступного операційного дня страхові кошти з рахунків 3719 головних управлінь Міндоходів засобами програмного забезпечення шляхом формування меморіальних документів перераховуються Головними управліннями Казначейства на відповідні рахунки 3719, відкриті на ім`я Міндоходів у Казначействі України, на підставі договорів про здійснення розрахунково-касового обслуговування, укладених з власниками рахунків.

Страхові кошти, акумульовані на рахунках 3719 Міндоходів, об 11 год. 00 хв. засобами програмного забезпечення розподіляються автоматично за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до визначених Законом пропорцій (у відсотках) та перераховуються за призначенням - на рахунки, відкриті в Казначействі України за балансовим рахунком 3717 "Рахунки державних позабюджетних фондів" (далі - рахунок 3717) на ім`я фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування відповідно до договорів про здійснення розрахунково-касового обслуговування, укладених Казначейством України з власниками рахунків.

Як визначено пунктом 1 частини 10 статті 9 Закону, днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Крім цього пунктом 22.4 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05 квітня 2001 року №2346-111 визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок (частини 4 та 5 статті 45 Бюджетного кодексу України).

Розділом 1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого Наказом Державного казначейства України 26 червня 2002 року №122 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 липня 2002 року за №594/6882 (далі - Положення), встановлено, що єдиний казначейський рахунок (далі - ЄКР) - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

СКР консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством (пункт 2.1 розділу 2 Положення).

Помилкове зарахування сплачених коштів на рахунок Васильківської ОДПІ Міндоходів у Київській області (код 1024 - районна організація), замість (код 1035- міська організація) - (про що позивач не був своєчасно поінформований) не свідчить про несплату необхідної суми єдиного соціального внеску у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому у будь-якому разі підлягали перерахуванню на відповідні рахунки 3719, відкриті на ім`я ДФС в казначействі.

До того ж, згодом, після отримання інформації від Фастівського відділення ОДПІ щодо сплати внеску на невірний рахунок, позивач вжив відповідні заходи щодо спрямування коштів за належністю (лист №24 від 22.01.2014).

Чинним законодавством не передбачена відповідальність, зокрема застосування штрафних санкцій, за своєчасну сплату єдиного внеску на помилковий рахунок.

Враховуючи наведене вище, допущена помилка під час перерахування платником суми грошового зобов`язання з єдиного соціального внеску у строк, встановлений Законом, не може слугувати підставою для притягнення платника та його посадових осіб до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі №760/6097/16-а (2а/760/590/16), від 14 листопада 2018 року у справі №805/3665/16-а (№К/9901/36741/18), від 25 березня 2019 року у справі 823/567/17 (№К/9901/32056/18).

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про гіротиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія" Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen V. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 3 842,00 грн., отже такі понесені витрати підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Cкасувати рішення від 13.12.2018 року №40275/6/99-99-11-05-02-25, прийняте Головним управлінням ДФС у Київській області про результати розгляду скарги.

Скасувати рішення № від 20.12.2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 50988,63 грн. та нарахована пеня у сумі 17117,56 грн. за період з 20.12.2018 року до 20.12.2018 року.

Скасувати рішення № від 19.03.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 13397,82 грн та нарахована пеня у сумі 389,20 грн. за період з 22.01.2019 року до 21.02.2019 року.

Скасувати рішення № від 15.08.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 24535,41 грн та нарахована пеня у сумі 840,59 за період з 21.01.2019 року по 31.07.2019 року.

Стягнути на користь Фастівського районного територіального центру соціального обслуговування (код ) понесені судові витрати в розмірі 3 842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ - 43141377).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.