Справа № 826/4082/18
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року м. Київ № 826/4082/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Добрянської Я.І., суддів: Аверкової В.В., Головань О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКабінету Міністрів України
провизнання протиправним та скасування рішення в частині
ВСТАНОВИВ :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 ( в подальшому-позивач) з позовом до Кабінету Міністрів України (в подальшому-відповідач) в якому просить визнання протиправним та скасування п.3 Розпорядження Кабінету Міністрів України № 60-р від 21.01.2018 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що Кабінет Міністрів України видавши Розпорядження № 60-р від 21.01.2018 року діяв поза межами своєї компетенції чим порушив ст.116 Конституції України, ст.ст.15,118,122 Земельного кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом та дану справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

За результатами підготовчого провадження, після вчинення всіх необхідних процесуальних дій, передбачених ч. 2 ст. 180 Кодексу адміністративного судочинства України, - 29.05.2018 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

17.10.2019 року зважаючи на неявку представників сторін у судове засідання та клопотання позивача про розгляд справи без його участі, колегія суддів ухвалила про проведення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

22.02.2019 року на адресу Окружного адміністративного суду м. Києва надійшло клопотання від відповідача про залучення до матеріалів справи доказів, а саме, копії оголошення про розгляд справи № 826/4082/18 за позовом ОСОБА_1 , що було опубліковано в «Офіційному віснику України», №51 від 2018 року.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як свідчать наявні у справі матеріали, 31.01.2018 року відповідач видав Розпорядження №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» пунктом 3 якого було доручено Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 01.02.2018 року здійснюють розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі у користування або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами шляхом прийняття відповідною радою рішення, згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Позивач вважає, що його право на оскарження Розпорядження Кабінету Міністрів України № 60-р від 21.01.2018 року в частині незаконності п. 3 цього розпорядження, пов`язане ти, що він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою з питання затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки площею 0,1197 га. у власність для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради ( за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області.

Однак, за результатами розгляду цієї заяви Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області направило йому листа від 08.02.2018 року № 493/0/95-18 яким відмовило у затверджені такого проекту землеустрою мотивуючи тим, що згідно п. 3 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» Державна службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 01.02.2018 року здійснює розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі у користування або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами шляхом прийняття відповідною радою рішення, згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Оскільки Білозірська сільська рада увійшла до Білозірської сільської об`єднаної територіальної громади , вирішення порушеного в його заяві питання можливо лише після прийняття рішення про погодження об`єднаною територіальною громадою надання позивачу у власність ділянки площею 0,1197 га. в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

Тому вказане Розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р є таким, що перешкоджає реалізації права позивача на отримання у власність земельної ділянки, та суперечить Конституції України і, зокрема, нормам ст.ст. 116, 118, 121, 186 Земельного кодексу України, було підставою для звернення його з даним позовом до суду.

Розглядаючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Тобто, особа може оскаржити у суді рішення суб`єкта владних повноважень у разі, якщо вона вважає, що цим рішенням порушено її права чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Разом з тим, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів, є суб`єктом, щодо якого застосовано певний акт або є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Отже, захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають лише порушені права та інтереси осіб, а задоволенню ті позовні вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Для надання певній особі судового захисту, вона повинна довести, що дійсно має право чи інтерес, про захист яких вона просить, та відповідно до приписів ч. 1 ст. 77 КАС України, довести обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав чи інтересів позивача належними та допустимими доказами.

На підтвердження того, що позивач є суб`єктом спірних правовідносин, останній посилався на лист-відмову Головного управлінням Держгеокадастру у Черкаській області від 08.02.2018 року № 493/0/95-18 як законного представника щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок йому у власність з посиланням на окреме положення Розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р.

За змістом цього Розпорядження, Уряд доручив Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 1 лютого 2018 р. забезпечити:

формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із статтею 117 Земельного кодексу України;

передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставлені на земельні торги, в комунальну власність об`єднаних територіальних громад після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди таких земельних ділянок;

здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 113 Конституції України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 №794-VII Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону, Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Згідно зі ст. 116 Конституції України, якій кореспондує ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Уряд забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України у сферах соціальної політики, охорони здоров`я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, зокрема, здійснює в межах своїх повноважень державне управління у сфері охорони та раціонального використання землі, ії надр, водних ресурсів, рослинного і тваринного світу, інших природних ресурсів.

Частиною 1 ст. 13 Земельного кодексу України передбачено, зокрема, що до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; б) реалізація державної політики у галузі використання та охорони земель; д) організація ведення державного земельного кадастру, державного контролю за використанням і охороною земель та здійснення землеустрою.

За змістом норм ч. 2 ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Зокрема, одним з таких центральних органів виконавчої влади є Державна служба з питань геодезії, картографії та кадастру.

Відповідно до п. 1, 2 Положення про Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

У свою чергу, ст. 117 Конституції України, якій кореспондує ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», передбачено, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Частина третя вказаної статті Закону передбачає, що акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Таким чином, Кабінет Міністрів України може видавати розпорядження для оформлення процесів управління в ході реалізації своїх владних повноважень, правового закріплення розпорядчо-виконавчих дій (процедури) підпорядкованих йому державних та інших органів.

В даному випадку, Кабінетом Міністрів України з метою реалізації своїх повноважень у перехідний період щодо розпорядження землями державної власності було видане описане вище Розпорядження, яке визначає компетенцію Держгеокадастру з питання, що пов`язане передачею земель сільськогосподарського призначення з державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад.

При цьому, дослідивши зміст безпосередньо тексту самого Розпорядження суд дійшов висновку, що останнє не створює жодних обов`язків для позивача, як особи, зацікавленої у набутті права власності/права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності та не визначає безпосередньо для нього процедуру, що стосується питання реалізації права останнього на отримання земельної ділянки у власність в порядку, визначеному ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України.

Крім того, у відзиві відповідач обгрунтовує надану Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області відповідь (лист від 08.02.2018 року № 493/0/95-18) за результатами розгляду заяви позивача з питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому у власність зазначивши, що наведена в такому листі-відповіді підстава для відмови у задоволенні заяви з посиланням на оскаржуване Розпорядження суперечить змісту ст. 118 Земельного кодексу України, яка визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами та не відповідає офіційній позиції Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Позивач стверджує, що у вказаному листі-відмові мало місце невірне тлумачення територіальним органом Держгеокадастру положень Розпорядження від 31.01.2018 №60-р, оскільки за змістом такого Розпорядження обов`язок щодо отримання погодження від об`єднаної територіальної громади питання щодо передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності у власність/користування громадян на останніх не покладено. Відповідно, наведена в такому листі підстава, на переконання позивача, не може бути законною для відмови у задоволенні його заяви з питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Отже, у взаємозв`язку з усім вищенаведеним суд зазначає, що під час розгляду справи судом не встановлено, а учасниками справи не доведено, що спірне Розпорядження створює правовідносини між позивачем та відповідачем - Кабінетом Міністрів України або покладає на позивача певні обов`язки, а отже, не доведено порушення у зв`язку з прийняттям спірного розпорядження прав, свобод та інтересів позивача з боку відповідача.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із системного аналізу та оцінки встановлених судом обставин, враховуючи вимоги наведених вище норм законодавства та проаналізувавши вищенаведене у сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача та приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Щодо невідповідності оскаржуваного розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» ст.116 Конституції України, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1.ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 5 ч.1 ст.4 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 2 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи віднесені до юрисдикції

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, ) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач в позовній заяві стверджує, що оскаржувана норма не відповідають статті 116 Конституції України де визначено виключне коло обов`язків та повноважень Кабінету Міністрів України, оскільки такі права та обов`язки громадян України встановлюються виключно Законами України.

Компетенція адміністративних судів не поширюється на справи, що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.

Відповідно до статті 150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить: 1) вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність): законів та інших правових актів Верховної Ради України; актів Президента України; актів Кабінету Міністрів України; правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим. Ці питання розглядаються за зверненнями: Президента України; не менш як сорока п`яти народних депутатів України; Верховного Суду України; Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; Верховної Ради Автономної Республіки Крим; 2) офіційне тлумачення Конституції України та законів України. З питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Статтею 151 Конституції України визначено, що Конституційний Суд України за зверненням Президента України або Кабінету Міністрів України дає висновки про відповідність Конституції України чинних міжнародних договорів України або тих міжнародних договорів, що вносяться до Верховної Ради України для надання згоди на їх обов`язковість. За зверненням Верховної Ради України Конституційний Суд України дає висновок щодо додержання конституційної процедури розслідування і розгляду справи про усунення Президента України з поста в порядку імпічменту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Конституційний Суд України» Конституційний Суд України єдиний орган конституційної юрисдикції в Україні.

Статтею 13 Закону України «Про Конституційний Суд України`визначено, що Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо: 1) конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим; 2) відповідності Конституції України чинних міжнародних договорів України або тих міжнародних договорів, що вносяться до Верховної Ради України для надання згоди на їх обов`язковість; 3) додержання конституційної процедури розслідування і розгляду справи про усунення Президента України з поста в порядку імпічменту в межах, визначених статтями 111 та 151 Конституції України; 4) офіційного тлумачення Конституції та законів України; 5) відповідності проекту закону про внесення змін до Конституції України вимогам статей 157 і 158 Конституції України; 6) порушення Верховною Радою Автономної Республіки Крим Конституції України або законів України.

Зі змісту вищевказаних норм чинного законодавства України випливає, що адміністративні суди не можуть вирішувати спори щодо конституційності правових актів, які відповідно до Конституції України та Закону України «Про Конституційний Суд України» вирішує Конституційний Суд України. До компетенції адміністративних судів не входить перевірка нормативно-правових актів на предмет їхньої конституційності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача про те, що оскаржувана норма не відповідає статті 116 Конституції України оскільки відповідної вимоги заявлено не було. Але звертає увагу, що спори такої категорії не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), до Кабінету Міністрів України (вул. М. Грушевського 12/2, м. Київ, 01008), про визнання незаконним та скасування розпорядження №60-р від 31.01.2018 - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 255 КАС України та може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Головуючий суддя Я.І. Добрянська

Судді: В.В. Аверкова

О.В. Головань