Справа № 280/3980/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2020 року м. Дніпросправа № 280/3980/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пузіна Дениса Миколайовича

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року (головуючий суддя - Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі

за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Пузіна Дениса Миколайовича

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 (далі - Позивач) - адвокат Пузін Денис Миколайович (далі - Представник Позивача) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - Відповідач), в якому Позивач просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії згідно п.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 як матері особи з інвалідністю з дитинства;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію згідно п.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 як матері особи з інвалідністю з дитинства.

В обґрунтування позовної заяви зазначено про те, що Позивач виховує дитину інваліда з дитинства, має страховий стаж більше 15 років та у віці 50 років набула права на призначення дострокової пенсії за віком у відповідності до абз. 4 п. 3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи наведене, позивач вважає рішення відповідача про відмову в призначення дострокової пенсії протиправним та просить зобов`язати відповідача призначити зазначену пенсію.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року по справі №280/3980/19 в задоволенні адміністративного позову представника ОСОБА_1 - адвоката Пузіна Дениса Миколайовича до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Пузін Денис Миколайович, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Представник Позивача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що законом не передбачена вимога про те, що сама інвалідність дитини інваліда з дитинства повинна настати саме до 6 років, також не передбачена вимога для призначення пенсії, як обов`язковість визнання дитини інвалідом до 6-ти річного віку.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення до суду першої інстанції виповнилось повних 50 років (а.с.11).

У Позивача є донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з медичним висновком №382 від 24.06.2003, ОСОБА_3 визнано інвалідом з дитинства з 24.06.2003, тобто у віці 10 років (а.с.14).

У червні 2019 року Позивач звернулася до Відповідача із заявою про призначення пенсії на підставі пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте, рішенням № 1 від 27.06.2019, Позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком. Підставою для відмови слугувало те, що згідно п.2.18 Постанови № 22-1 від 25.11.2005 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визнання особи інвалідом з дитинства до шестирічного віку засвідчується випискою з акта огляду МСЕК чи медичним висновком установи охорони здоров`я, посвідченням одержування допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення пенсії. У разі, якщо дитина визнана дитиною - інвалідом після досягнення шестирічною віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок лікарсько - консультативної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною - інвалідом до досягнення шестирічного віку, та /або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18 - ти років (висновок про час настання інвалідності). Позивачем при поданні заяви про призначення пенсії було надано висновок лікарсько - консультативної комісії, де зазначено, що дитина ОСОБА_3 визнана інвалідом з дитинства у 10-річному віці, що не відповідає вимогам чинного законодавства. (а.с.25).

Правомірність відмови Відповідача у призначенні Позивачу дострокової пенсії за віком на підставі пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є предметом судового розгляду у даній справі.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем не доведено наявності відповідного висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина Позивача мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Разом з цим, згідно медичного Висновку від 24.06.2003 №382 дитина Позивача є дитиною-інвалідом з 24.06.2003 (тобто з десятирічного віку), при цьому вказаний висновок не містить посилання на те, що дитина могла бути визнана дитиною інвалідом до досягнення нею шестирічного віку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти "є" і "ж" статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій з 01.01.2004 визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003.

Умови призначення пенсії за віком встановлені статтею 26 вказаного Закону, згідно якої в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Пунктом 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 передбачено, що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Отже, визначальним, в даному випадку, є факт наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку та факт виховання її (дитини-інваліда) матір`ю до цього віку.

При цьому, в межах спірних правовідносин, висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина Позивача мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку відсутній, а інвалідність встановлена дитині Позивача у віці 10 років та висновок №382 від 24.06.2003 не містить інформації про наявність у дитини Позивача медичних показань для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, що свідчить про правомірність відмови Відповідача в призначенні дострокової пенсії за віком.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року по справі № 330/2181/16-а.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги представника Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пузіна Дениса Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року по справі №280/3980/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова