Справа № 810/2896/18
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2896/18 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Київській області щодо нарахування одноразової грошової допомоги менше 200 - кратного прожиткового мінімуму та скасування рішення комісії ГУ НП в Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, викладене в листі №29/Г-492 від 24.04.2018 про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Київській області скласти висновок та прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб з урахуванням виплаченої допомоги в розмірі 144 000,00 грн., в загальному розмірі 176 000,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо нарахування одноразової грошової допомоги менше 200 - кратного прожиткового мінімуму та скасовано рішення комісії ГУ НП в Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, викладене в листі №29/Г-492 від 24.04.2018 про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області скласти висновок та прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності у розмірі - 200 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги, з урахуванням виплаченої допомоги в розмірі 144 000,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 01.08.1996 року по 07.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується записами в трудовій книжці, в подальшому 07.11.2015 року був прийнятий на службу до поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 26.09.2016 року №567 о/с позивача було звільнено з посади поліцейського з логістики сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Білоцерківського відділу поліції з 29.09.2016 року на підставі пп.2 п.1 ст.77 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію". У наведеному наказі зафіксовано, що вислуга років на день звільнення складає: календарна - 21 років 09 місяці 03 днів.

Згідно свідоцтва про хворобу від 07.09.2016 року №3ІЗ/Зв військово-лікарська комісія ДУ "ТМО МВС України по Київській області" позивачу встановлені захворювання, які пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У зв`язку з наявністю вказаних захворювань позивачу встановлена II група інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду Медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0214680 від 15.12.2016 року.

Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія АГ № 0005700 від 15.12.2016 року, позивач має ступінь втрати професійної працездатності 70%.

Позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому другої групи інвалідності, яка йому була встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС.

Листом від 16.03.2017 року №29/Г-163 ГУНП в Київській області повідомило позивача, що за результатом розгляду заяви (рапорту) для проведення виплати одноразової грошової допомоги згідно із поданою заявою немає правових підстав.

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Київській області у призначення та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності та зобов`язати нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 03.05.2017 року у справі №357/3123/17 позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги із встановленням другої групи інвалідності. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності відповідно до Закону України "Про Національну поліцію".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017 року постанову Білоцерківського міськрайонного суду від 03.05.2017 року у справі №357/3123/17 залишено без змін. За результатами повторного розгляду заяви про виплату одноразової грошової допомоги позивач отримав від ГУ НП в Київській області лист №29/Г-492 від 24.04.2018. У вказаному листі зазначено, що відповідачем нарахована позивачу одноразова грошова допомога в розмірі 144 000,00 грн. (що становить 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб), тобто відповідачем нарахована одноразова грошова допомога менше 200-кратного прожиткового мінімуму.

Позивач вважає, що дії відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності в розмірі меншому ніж 200-кратний прожитковий мінімум є протиправними, рішення відповідача оформлене листом №29/Г-492 від 24.04.2018 року прийняте із порушенням нормативно-правових актів, без урахування обставин, викладених у вищевказаних судових рішеннях, у зв`язку з чим позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Слід зазначити, що факт наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги вже встановлено та визнано у справі за №357/3123/17. Таким чином, дослідженню підлягає виключно належність норм права, які відповідач мав застосувати, призначаючи ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу.

Так, 07.11.2015 набрав чинності Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію".

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України від 20.12.1990 № 565-XII "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок № 850).

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання статті 23 Закону України "Про міліцію" постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року затверджено Порядок № 850.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Згідно з пунктом 5 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", який набрав чинності 07 листопада 2015 року, визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Разом з тим, за змістом пункту 15 Прикінцевих положень Закону України "Про Національну поліцію України" за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно з частиною другою статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97-101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, датою встановлення позивачу інвалідності, є 15.12.2016, тобто право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло саме 15.12.2016.

У такому випадку, відповідачу при нарахуванні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги необхідно було застосовувати нормами права, що діяли станом на 15.12.2016, тобто на момент виникнення у позивача права на таку допомогу.

Разом з тим, аналіз норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та встановлені фактичні обставини дають підстави для висновку, що право у позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло у період дії Закону № 580-VIII. У зв`язку з цим необхідно зауважити, що позивачу підлягає нарахуванню і виплаті одноразова грошова допомога у розмірі, передбаченому Законом № 580-VIII, а не Законом № 565-XII, оскільки підстави для її виплати виникли у позивача під час проходження служби поліцейського.

Аналогічної правової думки дійшов Верховний суд у постанові від 05.06.2018 у справі № 810/2646/16.

Водночас, суд звертає увагу, що редакція Закону № 580-VIII від 01.01.2016, а саме стаття 99 цього закону, була викладена наступним чином.

Розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги: 1) загибелі (смерті) поліцейського (пункт 1) - 500 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; 2) смерті поліцейського (пункт 2) - 250 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; 3) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності: а) I групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; б) II групи - 200 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; в) III групи - 150 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; 4) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності: а) I групи - 120 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; б) II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; в) III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; 5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб; 6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 6, - залежно від ступеня втрати працездатності у відповідних відсотках від 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

15.12.2016 позивачу встановлено IІ групу інвалідності в результаті захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, тобто, після звільнення останнього з органів Національній поліції, у період коли діяв Закон № 580-VIII, у зв`язку з чим одноразова грошова допомога мала бути призначена йому на підставі Закону України "Про Національну поліцію". Втім, відповідач застосовуючи приписи цього закону при нарахуванні грошової допомоги, керувався редакцією, яку було прийнято після виникнення у позивача права на одноразову грошову допомогу, чим необґрунтовано зменшив розмір, належної ОСОБА_1 допомоги.

При цьому, розраховуючи суму одноразової грошової допомоги у позовній заяві, позивач застосував прожитковий мінімум для працездатних осіб, на момент звернення до відповідача за виплатою допомоги , а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги, у частині виплати саме 176 000,00 грн. одноразової грошової допомоги не підлягають задоволенню, оскільки така сума розрахована виходячи із неправильного встановлення прожиткового мінімуму.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Є.О.Сорочко

суддя Є.В.Чаку