Справа № 817/836/16
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2020 року м. Рівне №817/836/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про визнання протиправним та скасування запису,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач), звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом, з урахуванням зави про доповнення позову (а. с. 76) до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни (далі відповідач), третя особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі третя особа), про визнання протиправним та скасування запису в Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер обтяження 7188033) про зміну іпотеко держателя з Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про зміну умов обтяження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , внесений 26 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.05.2008р. між ВАТ «Сведбанк», яке в подальшому перейменоване на ПАТ «Сведбанк» та правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» і ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 1701/0508/71-079. 15.05.2008р. у забезпечення виконання вказаного договору укладений договір іпотеки № 1701/0508/71-079-Z-1, предметом якого стала квартира АДРЕСА_2 . Також, позивачем зазначено, що у подальшому між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012р., відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» продав (відступив) права вимоги ПАТ «Дельта Банк», який набув права вимоги до боржників по кредитних договорах, у тому числі по договору № 1701/0508/71-079 від 15.05.2008р. 26.12.2012р. відповідачем прийнято рішення про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою та здійснено зміну іпотеко держателя з ПАТ«Сведбанк» на ПАТ «Дельта Банк», за наслідками чого, до Державного реєстру іпотек внесено відповідні зміни. Позивач не погоджується із вказаними діями відповідача, оскільки, на думку позивача, спірний запис про зміну умов обтяження предмету іпотеки було вчинено останнім з перевищенням власних повноважень та поза межами наявної компетенції та що договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 25.05.2012р. не є підставою згідно норм діючого законодавства України для здійснення спірної реєстраційної дії, оскільки підставою для цього може бути правочин, що підтверджує перехід права іпотеки до іншої особи. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву в якому стверджує про безпідставність позову і зазначає, що приватний нотаріус діяв в межах чинного законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити (а. с. 82-83).

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «Дельта Банк» подала заперечення проти позовної заяви та зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.05.2012р. ПАТ «Сведбанк» відступило свої права вимоги заборгованості за Кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 1701/0508/71-079 та за договором іпотеки № 1701/0508/71-079-Z-1 від 15.05.2008р. ПАТ «Дельта Банк». Представник третьої особи, посилаючись на положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначив, що відповідач в повному обсязі виконував вимоги діючого на той момент законодавства та у межах своїх повноважень та правомірно 26.12.2012р. здійснив державну реєстрацію змін відомостей щодо іпотеко держателя, і державна реєстрація була здійснена саме щодо змін даних іпотеко держателя, а не права на нерухоме майно. Разом з тим, зміни умов кредитного договору чи договору іпотеки не відбулися, внаслідок чого не виникає обов`язку в укладанні будь-якого додаткового договору. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а. с. 45-49, 60-64).

10.06.2016 ухвалою суду відкрито провадження у справі та закінчено підготовче провадження.

22.07.2016 від третьої особи надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

26.09.2016 від третьої особи надійшла заява про відкладення судового засідання.

27.09.2016 в судовому засіданні позивачем подане клопотання про зупинення провадження у справі.

27.09.2016 ухвалою суду провадження у справі зупинено.

19.07.2017 розпорядженням суду призначений повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 19.07.2017, справа надійшла у провадження судді Комшелюк Т.О.

12.03.2020 ухвалою суду поновлено провадження у справі та призначено до розгляду 25.03.2020.

25.03.2020 ухвалою суду вирішено розглянути справу у письмовому провадженні.

25.03.2020 ухвалою суду в задоволенні клопотання третьої особи про залишення позову без розгляду відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

15.05.2008р. між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 1701/0508/71-079 (а. с. 9-12)

Підпунктом 1 цього Договору передбачено, що банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 42000 доларів США на строк з 15.05.2008 по 14.05.2028р., а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати своє зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором.

15.05.2008р. між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 1701/0508/71-079 -Z-1, п. 2 якого визначено, що на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передає в іпотеку іпотеко держателю належне йому на праві власності майно: однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що знаходиться АДРЕСА_3 ), загальною площею 34,5кв.м. (а. с. 13-14).

Згідно з Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 15.05.2008р. приватним нотаріусом Бештинарською Н.О. накладено заборону на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 15-16).

25.05.2012р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору купівлі-продажу від 25.05.2012р, продавець цим погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну (а. с. 88-102).

Згідно із додатком до Акту приймання-передачі прав вимоги (Договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012р. між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк»), ПАТ «Сведбанк» відступив свої вимоги заборгованості зокрема заставодавця Іващук В ОСОБА_2 за іпотечним договором № 1701/0508/71-079-Z-1 від 15.05.2008р. (а. с. 103-150).

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру іпотек, 26.12.2012р., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 25.05.2012р., прийнято рішення про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою та здійснено заміну іпотеко держателя з ПАТ «Сведбанк» на ПАТ «Дельта Банк» (а. с. 87).

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд враховує наступне.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003р. № 898-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 4 Закону України «Про іпотеку» визначено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотеко держателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про іпотеку», зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку.

Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; інші речові права відповідно до закону; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж юридичної роботи не менш як два роки. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 7, 8, 9 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинної на момент укладення договору купівлі-продажу від 25.05.2012р.), заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав, на території якого розміщений об`єкт нерухомого майна або більша за площею його частина. Реєстрація заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості їх надходження. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подаються документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення відповідних прав, та документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень. Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви право набувача, сторін (сторони) правочину, за яким виникло право, або уповноважених ними (нею) осіб. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі заяви органу або посадової особи, якою встановлюється заборона на розпорядження нерухомим майном, або особи, в інтересах якої встановлюється обтяження. Під час подання заяви про державну реєстрацію прав особи, визначені у частині сьомій цієї статті, повинні повідомити орган державної реєстрації прав про наявність встановленої законом заборони на відчуження нерухомого майна.

Отже, на час вчинення нотаріальної дії щодо посвідчення договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012р., діяла норма Закону, яка, в свою чергу, передбачала, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі заяви органу чи посадової особи, якою встановлюється заборона на розпорядження нерухомим майном, або особи, в інтересах якої встановлюється обтяження ч. 8 ст. 16 Закону.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений та посвідчений нотаріально 25.05.2012р., то до правовідносин щодо реєстрації внесення змін до державного реєстру стосовно обтяжень необхідно застосовувати Закон України у редакції Закону, яка діяла від 16.03.2010р.

Крім того, суд зазначає, що визначення, яке міститься в Законі про те, що «заява подається до нотаріуса, яким вчинено таку дію» не можна трактувати як виключне право подання такої заяви до тієї самої особи-нотаріуса, адже нотаріус, який раніше вчиняв дану дію, на момент внесення змін може не займатись нотаріальною діяльністю, виїхати на інше місце проживання, або ж вчиняти нотаріальні дії в іншому нотаріальному окрузі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 16.03.2010р., заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав, на території якого розміщений об`єкт нерухомого майна або більша за площею його частина.

Отже, відповідно до даної норми Закону, головною умовою реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до Закону є подання заяви до органу державної реєстрації прав, на території якого розміщений об`єкт нерухомого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, іпотечне майно, а саме спірна квартира знаходиться на території м. Рівне.

Згідно з Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з державного реєстру іпотек, нотаріальні дії з приводу посвідчення договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 р. вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., оскаржуваний запис внесено приватним нотаріусом цього ж нотаріального округу Хара Н.С. Іпотечний договір від 15.05.2008р. посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарською Н.О.

За правилами п. 5 Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. № 410 (який був чинним на момент укладання договору купівлі-продажу вимоги від 25.05.2012р. та на момент виникнення спірних правовідносин, втратив чинність 01.01.2013р, далі - Порядок № 410), державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою може здійснюватися будь-яким реєстратором, якими відповідно до пункту 2 Тимчасового порядку № 410, є і приватні нотаріуси, які згідно з договорами, укладеними з адміністратором Реєстру, здійснюють державну реєстрацію іпотек, відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором, передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної на підставі повідомлення іпотеко держателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду, приймають запити, видають завірені витяги з Реєстру та виконують інші функції, передбачені цим Порядком.

Таким чином, приватні нотаріуси є реєстраторами, які здійснюють державну реєстрацію, зокрема, відступлення прав за іпотечним договором та мають повноваження на здійснення державної реєстрації змін обтяження нерухомого майна іпотекою.

З огляду на наведене, доводи позивача про відсутність у відповідача повноважень на здійснення державної реєстрації змін відносно іпотеки нерухомого майна, є необґрунтованими та не відповідають не лише зазначеному Тимчасовому порядку державної реєстрації іпотек, а й положенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», частиною 2 статті 9 якого передбачено, що нотаріус як спеціальний суб`єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону. При цьому, зміни до Закону щодо повноважень нотаріуса набрали чинності не з 1 січня 2013 року, як зазначає позивач, а з 8 серпня 2012 року дата набрання чинності Законом № 5037-VІ, яким внесено зміни до статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Враховуючи викладене, прийняття рішення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою та здійснення заміни іпотеко держателя з ПАТ «Сведбанк» на ПАТ «Дельта Банк» від 26.12.2012р., здійснено на підставі чинного законодавства України та з урахування Порядку № 410, а тому, відповідно, правові підстави для визнання протиправним та скасування такого запису в Державному реєстрі іпотек відсутні.

Також, судом встановлено, що укладений між позивачем та ВАТ «Сведбанк», кредитний та іпотечний договори від 15.05.2008р., договір купівлі-продажу права вимоги від 25.05.2012 року не визнані у встановленому порядку недійсними і, як свідчать матеріали справи, позика до теперішнього часу позивачем не повернута.

Доводи скаржника, що єдиним документом, що підтверджує перехід речового права на нерухоме майно, в спірній ситуації, має бути додатковий договір або додаткова угода про внесення змін до договору іпотеки № 1701/0508/71-079-Z-1 від 15.05.2008 року, як це визначено пп. 16 п. 27 Порядку № 703 є безпідставними, оскільки не узгоджуються з вимогами законодавства, яке було чинним на час здійснення відповідачем змін відносно умов іпотеки.

Так, ані пп. 16 п. 27 Порядку № 703, ані ст. 24 Закону України «Про іпотеку», на яку також посилається позивач, не визначено того, що перехід речового права на нерухоме майно оформлюється виключно у вигляді додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до вже існуючого договору іпотеки.

Крім цього, Державна реєстрація відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна, відступлення прав за іпотечним договором, була врегульована Тимчасовим порядком № 410.

Пунктом 20 Тимчасового порядку № 410 визначалося, що внесення змін і додаткових відомостей до запису здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотеко держателя або уповноваженої ним особи до якого, зокрема, подається текст змін і додаткових відомостей, внесених до іпотечного договору (договір, що підтверджує відступлення прав за іпотечним договором або передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної), документ про плату за внесення змін і додаткових відомостей до запису.

Таким чином, Тимчасовим порядком № 410 передбачалася можливість подання нотаріусу не лише документу у вигляді змін до іпотечного договору, а і договору, що підтверджує відступлення прав за іпотечним договором.

Як наведено вище по тексту, оскаржуваний реєстраційний запис від 26.12.2012 року № 7188032 щодо зміни іпотеко держателя вчинено приватним нотаріусом на підставі посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 25.05.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № № 1306, 1307.

Предметом даного договору є речове право на іпотечне майно, зокрема, право вимоги на предмет іпотеки у разі невиконання іпотекодавцем ( ОСОБА_1 ) своїх зобов`язань за кредитним договором, яке перейшло від продавця (ПАТ «Сведобанк») до покупця (ПАТ «Дельта Банк»).

Доводи скаржника про те, що договір купівлі-продажу прав вимоги посвідчений приватним нотаріусом Шевченко Д.Г., тобто реєстраційна дія щодо внесення цього запису здійснена не одночасно із здійсненням нотаріальної дії, які проведені іншим реєстратором раніше, є безпідставними, оскільки, як зазначено вище, у спірних правовідносинах приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. діяв як державний реєстратор, який засвідчив зміну іпотеко держателя.

Крім того суд зауважує, що здійсненням такої державної реєстрації, відповідачем не обмежено право власності іпотекодавця. Підписуючи договір іпотеки, іпотекодавець добровільно погоджується на встановлення особливого порядку розпорядження іпотеко держателем об`єктом іпотеки, беручи при цьому на себе відповідні зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 02.10.2018 по справі № 815/6360/16, адміністративне провадження № К/9901/732/18.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та з огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то правові підстави для відшкодування судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, третьої особи Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про визнання протиправним та скасування запису в Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер обтяження 7188033) про зміну іпотеко держателя з Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про зміну умов обтяження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , внесеного 26 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, 18, оф. 12; в матеріалах адміністративної справи відсутні відомості щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або номера і серії паспорта громадянина України);

3) третя особа - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б; ).

Повний текст рішення складений 26 березня 2020 року.

Суддя Комшелюк Т.О.