Справа № 161/2553/20
Суддя: Кирилюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2553/20
Провадження № 2-а/161/165/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Кирилюк В.Ф., за участю секретаря судового засідання - Самолюк І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Матрунчик Оксани Василівни, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а також відсутність у відповідача доказів, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Просить суд скасувати постанову відповідача від 29 січня 2020 року серії LC-015675.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 18.02.2020 року до участі у справі залучено співвідповідача Департамент муніципальної варти Луцької міської ради

У письмовому відзиві представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову.

Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Суд зауважує, що вказаний перелік порядків, за якими здійснюється судочинство в адміністративних справах, є вичерпним.

Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст.ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч.5 ст.262 КАС України, а саме - щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з таких підстав.

Судом встановлено, а також не заперечується сторонами, що 29 січня 2020 року інспектором (інспектором з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Матрунчик О.В, винесена постанова серії LC №015675, в якій вказано, що автомобіль марки «Volkswagen Touran», д.н.з. НОМЕР_1 , 29 січня 2020 року о 15.48 год. у м. Луцьку по вул. Степана Бандери, 8, здійснив зупинку ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території та створив перешкоду дорожньому руху, чим порушив п.15.9 «и» ПДР України та ч.3 ст.122 КУпАП. Цією ж постановою на фізичну особу, якій належить автомобіль - «Volkswagen Touran», д.н.з. НОМЕР_1 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вказане кореспондується з приписами пункту 1 частини четвертої статті 162 КАС України, у якому передбачено, що до відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

На думку суду, відповідач повністю виконав покладений на нього обов`язок щодо доведення правомірності прийнятого рішення.

З матеріалів справи слідує, що правопорушення, яке кваліфікувалося відповідачем позивачу, стосується порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

В свою чергу, у примітці до ст.14-2 КУпАП передбачено, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Отже, належними доказами вчинення порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), є здійснення не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем додані фотоматеріали порушення, з яких чітко слідує, що дійсно автомобіль марки «Volkswagen Touran», д.н.з. НОМЕР_1 , 29 січня 2020 року о 15.48 год. у м. Луцьку по вул. Степана Бандери, 8, здійснив зупинку ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території та створив перешкоду дорожньому руху, чим порушив п.15.9 «и» ПДР України.

Отже, відповідачем був доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тобто і правомірності свого рішення.

21.02.2020 року представник позивача подала суду заяву про розгляд справи з повідомленням сторін.

Враховуючи, що дана справа не є справою, яка в розумінні ч. 4 ст. 257 КАС України має розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження, а є справою незначної складності та підлягає вирішенню за правилами спрощеного позовного провадження, при цьому, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, тому відсутні підстави для задоволення клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

При цьому, суд звертає увагу, що у заявленому клопотанні не вказано, для встановлення яких саме обставин, виходячи із характеру спірних правовідносин та предмету доказування, необхідно розглянути справу за правилами загального позовного провадження, та що об`єктивно перешкоджає розглянути цю справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у ній доказів та заяв по суті справи.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що розгляд даної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, суд не вбачає жодних підстав для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а відтак у задоволенні клопотання представника позивача від 21.02.2020 року слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, виконав свій процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, суд дійшов висновку, що слід залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись статтею 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Матрунчик Оксани Василівни, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення, а постанову Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради від 29 січня 2020 року серії LC №015675 - залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачами у справі є:

Інспектор з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Матрунчик Оксана Василівна, службова адреса: м. Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 17

Департамент муніципальної варти Луцької міської ради, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 17, .

Повний текст рішення складено та підписано 23.03.2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк