Справа № 280/4024/19
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2020 року м. Дніпросправа № 280/4024/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі №280/4024/19 (головуючий суддя першої інстанції Калашник Ю.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 19.08.2019 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

- повернути їй гроші, які були зняті незаконно з червня 2017 року по 22.09.2018 року;

- у зв`язку із тим, що стаж зараховується з 01.03.1981 року по 31.12.2003 року сплатити несплачені гроші за період 20.07.1999 року по лютий 2004 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.09.2018 року у справі №0840/2952/18 її стаж за період з 01 березня 1981 року по 31 грудня 2003 рік має обчислюватись в подвійному розмірі та складає 59 років 02 місяців 03 дні. Проте, відповідачем, після проведення перерахунку розміру пенсії, на підставі вказаного рішення, сума різниці між перерахованою та виплаченою пенсією не сплачена.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та задовільнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не в повному обсязі дослідив обставини справи, внаслідок чого неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до невірних висновків в рішенні.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в пенсійному органі з 20.07.1999 року. Після оформлення пенсії позивач продовжила працювати.

З тексту адміністративного позову та матеріалів справи вбачається, що позивачу з 01 січня 2004 року проведено перерахунок пенсії з врахуванням періоду роботи на посаді медичної сестри психоневрологічного відділення з 01 березня 1981 року по 31 грудня 2003 року у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Враховано стаж за вказаний період в подвійному розмірі для перерахунку пенсії, загальний стаж роботи в пільговому обчисленні склав 59 років 02 місяці 03 дні.

Після перерахунку розмір пенсії на 01.05.2017 року складав 2237,03 грн..

Далі, з відзиву відповідача та матеріалів справи вбачається, що в червні 2017 року в ході контрольних заходів та перевірки пенсійної справи, період роботи з 01 березня 1981 року о 31 грудня 2003 рік в будинку дитини «Сонечко» позивачу зараховано в одинарному розмірі. У зв`язку з чим пенсійним органом в липні 2017 року визначено розмір пенсії ОСОБА_1 в розмірі 1538,42 грн.., нараховано позивачу переплату пенсії за період з 01.06.2004 року по 30.06.2017 року в розмірі 28702,57 грн., та з липня 2017 року виплата пенсії позивачу проводилась в розмірі 1538,42 грн..

Позивач оскаржила вказаний вище перерахунок її пенсії до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.09.2018 року у справі №0840/2952/18, яке набрало законної сили 28.01.2019 року визнано протиправними дії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо обчислення ОСОБА_1 загального стажу роботи в одинарному розмірі за період з 01 березня 1981 року по 31 грудня 2003 рік її роботи на посаді медичної сестри психоневрологічного відділення в Запорізькому обласному будинку дитини «Сонечко» та

зобов`язано пенсійний орган перерахувати ОСОБА_1 загальний стаж роботи в подвійному розмірі за період з 01 березня 1981 року по 31 грудня 2003 рік її роботи на посаді медичної сестри психоневрологічного відділення в Запорізькому обласному будинку дитини «Сонечко» відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про психіатричну допомогу», що загалом складає стаж роботи в 59 років 02 місяців 03 дні (а.с.88-91).

На підставі вказаного рішення відповідачем здійснено перерахунок стажу позивача в подвійному розмірі за період з 01.03.1981 року по 31 грудня 2003 року на посаді медичної сестри психоневрологічного відділення в Запорізькому обласному будинку дитини «Сонечко». Страховий стаж та стаж роботи позивача склав 59 років 02 місяців 03 дні. Розмір пенсії позивача склав 4611,89 грн.. Також позивачу нараховано та виплачено суму доплати за рішенням суду за період з 22.09.2018 року по 28.02.2019 року у розмірі 10763,69 грн..

04.04.2019 позивач звернулась до пенсійного органу із заявою, в якій зазначила, що за період з 01.07.2017 року по 22.09.2018 року відповідачем пенсія не перерахована у відповідності до рішення суду та кошти не повернуті (а.с.6).

Пенсійний орган листом від 05.04.2019 року №185-Г-1 повідомив позивача, що оскільки в рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 22.09.2018 року у справі №0840/2952/18 не зазначено, з якої дати необхідно перерахувати стаж роботи позивача в подвійному розмірі за період з 01.03.1981 року по 31.12.2003 року, тому відповідач вважає датою перерахунку - дату прийняття рішенням судом, тобто 22.09.2018 року. Рішення Третього апеляційного адміністративного суду на адресу пенсійного органу надійшло у лютому 2019 року. Таким чином, відповідач нарахував та виплатив позивачу різницю між отриманою та перерахованою пенсією за період з 22.09.2018 року по 28.02.2019 року (а.с.7-9).

Позивач, не погодилась з таким перерахунком пенсії та оскаржила дії відповідача щодо перерахунку пенсії до суду. Крім того, позивач вважає, що пенсійним органом не донараховано їй пенсії за період з 20.07.1999 року по лютий 2004 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що

на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.09.2018 року у справі №0840/2952/18 відповідач перерахував стаж позивача в подвійному розмірі за період з 01.03.1981 року по 31.12.2003 року, та, відповідно, з урахуванням перерахованого стажу здійснив перерахунок пенсії позивача з 22.09.2018 року. Сума різниці між перерахованою та виплаченою пенсією позивача за період з 22.09.2018 року по 28.02.2019 року у сумі 10763,69 грн. нарахована та виплачена позивачу. Далі суд зазначив, вказаним вище рішенням вирішено питання щодо стажу позивача. При цьому, перерахунок пенсії не був предметом розгляду. Судом в рішенні також не встановлено дату, з якої відповідач зобов`язаний врахувати стаж позивачу у подвійному розмірі та відповідно, не встановлено дату, з якої відповідач має перерахувати пенсію позивача із врахуванням подвійного розміру стажу. Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача сплатити позивачу суму коштів за періоди з 01.07.2017 року по 22.09.2018 року, та з 20.07.1999 року по лютий 2004 року, оскільки перерахунок пенсії за ці періоди не здійснювався. Позовна заява також не містить вимоги про здійснення перерахунку пенсії позивача за вказані періоди.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Інші нормативно-правові акти, у сфері правовідносин врегульованих Законом №1058, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

По-перше, колегія суддів не погоджується з твердженням суду першої інстанції про відсутність позовних вимог про здійснення перерахунку пенсії за вказані вище періоди.

З тексту адміністративного позову вбачається зацікавленість позивача саме в отриманні коштів у зв`язку із зарахуванням подвійного розміру стажу за період з 01.03.1981 року по 31.12.2003 року.

У відповідності до вимог статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсії проводиться, в тому числі і у зв`язку із набуттям відповідного стажу, якщо пенсіонер після призначення йому пенсії продовжував працювати.

Таким чином, є логічним обрахування «додаткового» стажу саме для перерахунку пенсії у бік її збільшення.

З тексту адміністративного позову та матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в пенсійному органі з 20.07.1999 року. Після призначення пенсії позивач продовжила працювати.

01 січня 2004 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з врахуванням періоду роботи на посаді медичної сестри психоневрологічного відділення з 01 березня 1981 року по 31 грудня 2003 року у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Враховано стаж за вказаний період в подвійному розмірі для перерахунку пенсії, загальний стаж роботи в пільговому обчисленні склав 59 років 02 місяці 03 дні.

Після перерахунку розмір пенсії на 01.05.2017 року складав 2237,03 грн..

Далі, з відзиву відповідача та матеріалів справи вбачається, що в червні 2017 року в ході контрольних заходів та перевірки пенсійної справи, період роботи з 01 березня 1981 року о 31 грудня 2003 рік в будинку дитини «Сонечко» позивачу зараховано в одинарному розмірі. У зв`язку з цим пенсійним органом в липні 2017 року визначено розмір пенсії ОСОБА_1 в розмірі 1538,42 грн.., нараховано позивачу переплату пенсії за період з 01.06.2004 року по 30.06.2017 року в розмірі 28702,57 грн., та з липня 2017 року виплата пенсії позивачу проводилась в розмірі 1538,42 грн..

Позивач оскаржила вказаний вище перерахунок її пенсії до суду.

Як зазначалось вище, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.09.2018 року у справі №0840/2952/18, яке набрало законної сили 28.01.2019 року

зобов`язано пенсійний орган перерахувати ОСОБА_1 загальний стаж роботи в подвійному розмірі за період з 01 березня 1981 року по 31 грудня 2003 рік її роботи на посаді медичної сестри психоневрологічного відділення в Запорізькому обласному будинку дитини «Сонечко» відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про психіатричну допомогу», що загалом складає стаж роботи в 59 років 02 місяців 03 дні (а.с.88-91).

На підставі вказаного рішення відповідачем здійснено перерахунок стажу позивача в подвійному розмірі за період з 01.03.1981 року по 31 грудня 2003 року на посаді медичної сестри психоневрологічного відділення в Запорізькому обласному будинку дитини «Сонечко». Страховий стаж та стаж роботи позивача склав 59 років 02 місяців 03 дні. Розмір пенсії позивача склав 4611,89 грн.. Також позивачу нараховано та виплачено суму доплати за рішенням суду за період з 22.09.2018 року по 28.02.2019 року у розмірі 10763,69 грн..

Посилання відповідача, з яким погодився суд першої інстанції, про здійснення перерахунку пенсії позивача за рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.09.2018 року у справі №0840/2952/18 лише з 22.09.2018 року, колегія суддів вважає нелогічним та необгрунтованим, оскільки відповідачу достеменно відомо, що ним з липня 2017 року виплата пенсії позивачу проводилась в розмірі 1538,42 грн., тобто без врахування подвійного розміру стажу.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24.09.2018 року у справі №335/15338/17 відмовлено в задоволенні позову Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії за період з 01.06.2004 року по 30.06.2017 року в розмірі 28702,57 грн..

З наведеного вище вбачається, що судовим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.09.2018 року у справі №0840/2952/18 визнано правомірним нарахування позивачу пенсії в період з 01.06.2004 року по 30.06.2017 року з урахуванням подвійного розміру стажу.

На виконання цього ж рішення пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача з 22.09.2018 року також з урахуванням подвійного розміру стажу.

Таким чином, є нелогічним обрахунок пенсійним органом розміру пенсії позивача за період з 01.07.2017 року по 22.09.2018 року з урахуванням іншого (не подвійного) розміру стажу.

Надаючи оцінку вищезазначеному, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про перерахунок пенсії позивача за період з 01.07.2017 року по 22.09.2018 року з урахуванням страхового стажу та стажу роботи позивача 59 років 02 місяців 03 дні знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині перерахунку розміру пенсії за період з 20.07.1999 року по лютий 2004 року, з урахуванням обчислення в подвійному розміру стажу за період з 01 березня 1981 року по 31 грудня 2003 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Позивачу перерахунок пенсії із врахуванням подвійного розміру стажу за період з 01.03.1981 року по 31.12.2003 року було проведено у лютому 2004 року.

Перерахунок розміру пенсії з дня призначення пенсії, тобто з 20.07.1999 року з урахуванням подвійного стажу за період з 01.03.1981 року по 31.12.2003 року провести не є можливим, оскільки на 20.07.1999 року такий період ще не настав.

Відтак, в задоволенні вимог в частині перерахунку розміру пенсії позивачу за період з 20.07.1999 року по лютий 2004 року слід відмовити.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення вимог адміністративного позову.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі №280/4024/19 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі №280/4024/19 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.07.2017 року по 22.09.2018 року з урахуванням страхового стажу та стажу роботи позивача 59 років 02 місяців 03 дні та провести виплату пенсії за вказаний період з урахуванням фактично здійснених виплат.

В задоволенні позовних вимог за період з 20.07.1999 року по лютий 2004 року відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак