Справа № 264/789/20
Суддя: Мушкет О. О.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/789/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2020 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого - судді Мушкета О.О.,

за участю секретаря судового засідання Дарменко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 2/2-3 від 30.01.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 2/2-3 від 30.01.2020 року, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що при позаплановому заході державного контролю, призначеного за результатами звернення громадянина ОСОБА_3 від 16.11.2019 року, 30.01.2020 року на підприємстві ПрАТ «ММК ім.Ілліча», старший державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища в Донецькій області Ремесло А.В. розглянув протокол про адміністративне правопорушення № ДЕІ 063 і постановою №2/2-3 від 30.01.2020 року визнав позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-5 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 510 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач зазначав, що за письмовим зверненням гр. ОСОБА_3 , першим заступником Міністра енергетики та захисту довкілля України Віталієм Шубіним був погоджений позаплановий захід державного контролю ПрАТ «ММК ім. Ілліча», в ході якого в період з 20 січня по 31 січня 2020 року проводилась перевірка дотримання вимог законодавства про охорону атмосферного повітря, використання та охорону земель, поводження з відходам. Натомість у заяві гр. ОСОБА_3 в порушення ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не зазначено, яким чином вказані обставини спричинили шкоду його правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу.

Таким чином вважає, що відповідач, вчиняючи дії по проведенню перевірки на підставі беззмістовної інформації, діяв формально, що свідчить про відсутність достатніх підстав для проведення такої перевірки.

Також зазначив, що у направленні № 1 від 15 січня 2020 року на позапланову перевірку не було чітко сформульовано, що саме мають перевірити та дослідити інспектори.

Зазначає, що відповідно до п. 7.28 технологічної інструкції підприємства № 227-664-01-2016 «Виробництво продукції цеху переробки шлаку» мало місце розміщення продукції - готового гранульованого шлаку, яка по мірі надходження вагонів та транспорту відвантажується споживачам, або на полігон б. Грековатій., а тому вважає цілком правомірним тимчасове розміщення продукції на зазначених земельних ділянках, через що у його діях відсутнє порушення передбачене ст. 188-5 КУпАП.

Аргументуючи позовні вимоги позивач також додавав, що в порушення п. 5.1, 5.2 «Інструкції з оформлення органами Державної екологічної інспекції України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення», протокол № ДЕІ 063* та постанова від 30 січня 2020 року відносно нього були оформлені не на бланку встановленого зразка. При цьому, протокол від 30 січня 2020 року відносно нього не містить фактів порушення ним норм ст. 20, 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Натомість суд не має право самостійно змінювати фабулу, викладену у такому протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, а тому на підставі викладеного просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 2/2-3 від 30 січня 2020 року відносно нього за ст. 188-5 КУпАП, закривши провадження по справі.

Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник позивача, яка діє на підставі договору, адвокат Новгородська В. В., надала суду заяву з проханням вирішити справу за її відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні поданого ОСОБА_1 позову в повному обсязі.

Представники відповідача а також третя особа ОСОБА_2 , до суду не з`явились за невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не скориставшись правом на подання відзиву на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 82 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення, яку несуть як громадяни, так й посадові особи, громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності.

При цьому на підставі ст. 283 КУпАП постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинна містити, крім іншого, опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Також суд зазначає, що за п. 2.8 «Інструкції з оформлення органами Державної екологічної інспекції України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення», затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 липня 2004 року № 264, при складанні протоколу слід чітко та розбірливо викладати всі відомості, передбачені формою протоколу, звертаючи особливу увагу на точність і повноту викладення складу порушення.

Судом встановлено, що згідно із направленням на проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ПрАТ «ММК імені Ілліча» від 15 січня 2020 року на підставі звернення гр. ОСОБА_3 із погодженням з першим заступником міністра Міністерства енергетики та захисту довкілля України були направленні посадові особи Державної екологічної інспекції для проведення перевірки ПрАТ «ММК імені Ілліча», до складу яких увійшов також старший державний інспектор Ремесло А.В.

Як вбачається із постанови про адміністративне правопорушення № 2/2-3 від 30 січня 2020 року, винесеної державним інспектором з охорони навколишнього середовища, ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 188-5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. з посиланням на те, що ОСОБА_1 , за невиконання законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, а саме не допустив до земельних ділянок, які засмічені, для визначення їх площі.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови став протокол від 30 січня 2020 року про адміністративне правопорушення, складений старшим державним інспектором з охорони навколишнього середовища Ремесло А.В., за яким вбачається, що о 16-00 год. 30 січня 2020 року ОСОБА_1 , не виконав законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, а саме не допустив до земельних ділянок, які засмічені, для визначення їх площі. Також у вказаному протоколі ОСОБА_1 своєї провини не визнавав. Також зазначено, що відсутні жодні додатки до такого протоколу. У протоколі мається підпис ОСОБА_1 про ознайомлення із ним.

З огляду на зміст оскаржуваної постанови про накладення стягнення на ОСОБА_1 , остання базується на виявлених старшим державним інспектором Ремесло А.В. порушеннях, викладених ним у протоколі від 30 січня 2020 року.

Натомість у такому протоколі № ДЕІ 063* від 30 січня 2020 року аналогічним чином викладено встановлені обставини правопорушення з боку ОСОБА_1 .

Крім того суд зауважує, що оскаржувана позивачем постанова не містить жодних відомостей про те, коли саме позивачем було скоєно таке правопорушення.

Також суд наголошує на тому, що ані протокол № ДЕІ 063*, ані оскаржувана постанова від 30 січня 2020 року не містять доказів того, що ОСОБА_1 не допустив старшого державного інспектора ОСОБА_2 до земельних ділянок, оскільки з наданих суду матеріалів не вбачається, що ОСОБА_1 за своїми посадовими обов`язками був відповідальним на ПрАТ «ММК імені Ілліча».

Тому суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів, що правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 188-5 КУпАП, вчинено саме позивачем.

Таким чином суд вважає, що представники відповідача не встановили необхідні фактичні обставини виявленого ними правопорушення.

В той же час суд зазначає, що на підставі ч. 2, 5 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За ч. 3, 8 ст. 79 КАС відповідачі повинні подати суду докази разом із поданням відзиву. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

На виконання вимог ст. 77, 79 КАС представники відповідача, незважаючи на отримання ухвали суду про відкриття провадження, не надали суду жодних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови від 30 січня 2020 року, а також відзиву на позовну заяву не подали.

Натомість, встановлені судом обставини справи вказують на те, що немає жодних доказів того, що у діянні позивача доведений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-5 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових принципах, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Аналогічне положення закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд зазначає, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

В той же час, у справі «Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Підсумовуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що оскільки накладення адміністративного штрафу на позивача відбулось за необґрунтованих підстав, без з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, неправомірність притягнення останньої до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд погоджується із доводами представника позивача про те, що за відсутності доступу до майданчиків, що встановлено постановою про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ст. 188-5 КУпАП від 30 січня 2020 року, відсутні підстави вважати, що представники відповідача належним чином дослідили обставини зберігання відходів на території ПрАТ «ММК імені Ілліча».

В той же час суд не погоджується із твердженням позивача, що у порушення ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» була проведена позапланова перевірка діяльності ПрАТ «ММК імені Ілліча», оскільки за вказаною нормою однією з підстав здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу. При цьому позаплановий захід у такому разі здійснюється за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Також суд вказує, що формальна невідповідність бланків протоколу та постанови із тими, що затверджені «Інструкцією з оформлення органами Державної екологічної інспекції України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення» відповідно до п. 5.1, 5.2 такої Інструкції, сама по собі не може бути підставою для скасування постанови від 30 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 .

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що оскільки під час судового розгляду не було добуто жодних доказів порушення ОСОБА_1 ст. 188-5 КУпАП, то вказане виключає наявність у його діях складу такого правопорушення.

З огляду на це, суд дійшов переконання, що за відсутності достатності доказів, в судовому засіданні було підтверджено доводи позивача про відсутність факту порушення ст.ст.20, 20-2 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», що свідчить про неправомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 188-5 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., а тому постанова від 30 січня 2020 року № 2/2-3 підлягає скасуванню, а через відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, провадження по справі за ст. 188-5 КУпАП відносно ОСОБА_1 також підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст.8,9,72,77,139,242-246,250,272,295,286 КАС України, ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, третя особа: ОСОБА_2 про скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення № 2/2-3 від 30.01.2020 року - задовольнити.

Постанову № 2/2-3 від 30 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення ст. 188-5 КУпАП, винесену старшим державним інспектором з охорони навколишнього середовища, Ремесло А.В., - скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.188-5 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення на підставі ч. 4 ст. 286 КАС може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення як до Першого апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області, так й безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: О. О. Мушкет