Справа № 520/178/20
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 березня 2020 р. № 520/178/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді -Кухар М.Д.

при секретарі судового засідання - Єрьомкіній К.І.,

за участі:

представник позивача - Данько К.А.,

представник відповідача Департаменту - не прибув,

представник відповідача НПУ - Сафронова К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 05.12.2019р. №411 о/с «По особовому складу» в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №4 (м. Богодухів) управління захисту економіки в Харківській області зі служби в поліції за п. 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію»;

- поновити капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого на службі в поліції;

- зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позивачем у строки, встановлені КАС України подано уточнення позовної заяви, які прийнято судом до розгляду та позовні вимоги викладені у наступній редакції:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 05.12.2019р. №411 о/с «По особовому складу» в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №4 (м. Богодухів) управління захисту економіки в Харківській області зі служби в поліції за п. 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію»;

- поновити капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №4 (м. Богодухів) управління захисту економіки в Харківській області, якщо це неможливо (у зв`язку із внесенням в ЄДР запису про припинення Департаменту захисту економіки Національної поліції України) на посаді, рівнозначній тій, яку позивач обіймав до незаконного звільнення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України та яка відповідає рівню, кваліфікації, досвіду, діловим і особистим якостям, спеціальному званню - капітан поліції - в органах Національної поліції України;

- зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України, а у випадку внесення в ЄДР запису про припинення Департаменту захисту економіки Національної поліції України на момент винесення рішення суду - Національну поліцію України, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дати звільнення до фактичного поновлення на роботі (службі).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що був прийнятий на роботу до Департаменту захисту економіки Національної поліції України 11.11.2015 року. За час роботи у Департаменті мав позитивну характеристику, до дисциплінарної відповідальності не притягався. 05.12.2019р. заступником голови Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України було винесено Наказ №411 о/с «По особовому складу», яким було звільнено капітана поліції ОСОБА_1 (0096462), старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №4 (м.Богодухів) управління захисту економіки в Харківській області, з 09 грудня 2019 року з виплатою компенсації за 14 діб щорічної чергової основної оплачувальної відпустки та 03 доби додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2019 році. Згідно наказу звільнення проводилось відповідно до п.4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. Позивач вважає звільнення незаконним та таким, що порушує право на працю, гарантоване ст. 43 Конституції України.

Також, позивач наголошує, що поліцейський не може бути скорочений у зв`язку з реорганізацією (ліквідацією) одного з підрозділів, він має бути обов`язково переведений на аналогічну за посадовим окладом та посадовими обов`язками посаду. Тому, на думку позивача, наказ Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 05.12.2019р. №411 о/с «По особовому складу» було винесено із грубим порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню, а позивач має бути поновлений на займаній посаді.

Відповідач надав відзив на позов, в якому, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на той факт, що Постановою КМУ №841 від 02.09.2019р. «Про ліквідацію територіального органу Національної поліції» ліквідовано як юридичну особу публічного права Департамент захисту економіки як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції. Тобто, процеси і юридичні наслідки реорганізації і ліквідації юридичної особи різні за своєю суттю, бо ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов`язки, а вся численність працівників скорочується та весь штат працівників ліквідується на відміну від реорганізації - при якій юридична особа також припиняється, однак відповідно до вимог законодавства, юридична особа, що припиняється в результаті реорганізації, має правонаступника, до якого переходять всі майно, права та обов`язки. Отже, за рішенням уряду, підрозділ, який розслідував економічні злочини ліквідований, а не реорганізований, функціями з розслідування економічних злочинів планується наділити новий орган, Службу фінансових розслідувань, яка на сьогодні ще не створена, у зв`язку з чим правонаступник ДЗЕ НПУ відсутній. Вищезазначене свідчить про здійснення в ДЗЕ НПУ саме процесу ліквідації.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , з 11.11.2015р. перебував на посаді оперуповноваженого міжрайонного відділу №4 (м. Богодухів) управління захисту економіки в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2019 року №841 «Про ліквідацію територіального органу Національної поліції» ліквідовано як юридичну особу публічного права Департамент захисту економіки як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції. Пунктом 2 вказаної постанови доручено Національній поліції забезпечити здійснення функцій і повноважень Департаменту захисту економіки, що ліквідується.

Відповідно до наказу Національної поліції України від 23.09.2019р. №939 «Про утворення ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки» утворено ліквідаційну комісію юридичної особи публічного права Департаменту захисту економіки Національної поліції України (ідентифікаційний номер 40111732).

Наказом Національної поліції України від 26.09.2019р. №959 «Про внесення змін до структури та штатів Національної поліції України» внесено зміни до Структури територіальних органів поліції, затвердженої наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року №1 (зі змінами), виключивши з підпункту 27 позицію «Департамент захисту економіки (у складі кримінальної поліції)».

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департамент захисту економіки Національної поліції України з 30.09.2019р. перебуває в стані припинення.

Відповідно до наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 05.12.2019р. №411 о/с «По особовому складу» відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77 капітана поліції ОСОБА_1 (0096462), старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №4 (м.Богодухів) управління захисту економіки в Харківській області, з 09 грудня 2019 року з виплатою компенсації за 14 діб щорічної чергової основної оплачувальної відпустки та 03 доби додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2019 році.

Позивач, не погодившись з зазначеним наказом, вважаючи його протиправним, звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII (надалі - Закон №580-VIII).

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону №580-VIII систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Згідно до ч.1 ст. 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За приписами ч.1 ст. 58 Закону №580-VIII призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків.

Відповідно до п.5 ч.10 ст. 62 Закону №580-VIII поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації.

За положеннями ч.ч. 1 - 3 ст. 68 Закону №580-VIII у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції, відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі п.4 ч.1 ст. 77 цього Закону.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2019 року №841 «Про ліквідацію територіального органу Національної поліції», наказу Національної поліції України від 26 вересня 2019 року №959 «Про внесення змін до структури та штатів Національної поліції України», головою ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України Лапко О.В. попереджено ОСОБА_1 , що після закінчення двомісячного строку з моменту одержання персонального попередження позивач підлягає звільненню зі служби в поліції, згідно з пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (а.с. 66).

З вказаним попередженням про наступне звільнення позивач був ознайомлений та другий примірник отримав 02.10.2019р., про що свідчить особистий підпис позивача на цьому документі.

Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо невідповідності попередження вимогам законодавства та вручення вказаного документу з порушенням вимог законодавства, оскільки, законодавством не визначено форми попередження про наступне звільнення, перелік інформації, яка має бути в ньому зазначена.

Щодо тверджень позивача стосовно вручення попередження про наступне звільнення невстановленою особою, яка не мала для цього повноважень, суд зазначає про необґрунтованість такого твердження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що Дорученням голови ліквідаційної комісії Департаменту від 01.10.2019 року №1147/39/03-2019 «Про організаційні заходи щодо ліквідації Департаменту захисту економіки Національної поліції України» доручено начальникам управлінь, відділів апарату Департаменту та управлінь захисту економіки в областях та місті Києві, зокрема, забезпечити письмове попередження про наступне звільнення зі служби поліції та роботи увесь без винятку особовий склад очолюваних підрозділів (поліцейські, державні службовці, працівники вільнонайманого складу всіх категорій персоналу), у тому числі працівників, які на цей час перебувають на лікуванні в державних та комунальних закладах охорони здоров`я, у соціальних відпустках по догляду (домашньому догляду) за дитиною за встановленою формою (додаток 1 - стосовно поліцейських, додаток 2 - державних службовців, додаток 3 - вільнонайманого складу), а також ознайомлення з наказом про скорочення займаних посад.

Щодо доводів позивача, стосовно запропонування вакантних посад замість займаної, в період, коли позивач працював, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 68 Закону №580-VIII перебування поліцейського, посада якого скорочена, на лікарняному, у відрядженні чи у відпустці не є перешкодою для його призначення на іншу посаду або звільнення зі служби в поліції відповідно до положень цієї статті, за умови його персонального у письмовій формі попередження у встановлений законом строк.

Таким чином, призначення на іншу посаду або звільнення зі служби в поліції поліцейського, посаду якого скорочено, не суперечить чинному законодавству.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу надано довідку від 23.01.2020р. про надання інформації, в якій повідомлено, що капітану поліції ОСОБА_1 (0096462) вакантні посади не пропонувались, оскільки наказом Національної поліції України від 26.09.2019р. №959 у Департаменті захисту економіки Національної поліції України скорочено всі посади (а.с. 68).

Щодо рівнозначності запропонованих посад, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації.

Згідно, п.3 ч.1 ст. 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду.

Суд звертає увагу, що Закон №580-VIII, який є спеціальним у спірних правовідносинах, не містить визначення поняття «рівнозначна посада». Водночас слід враховувати положення ч.1 ст. 59 Закону №580-VIII, згідно з якою служба в поліції є державною службою особливого характеру.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про державну службу» 10 грудня 2015 року №889-VIII рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що за приписами ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Порядок ліквідації юридичної особи визначений статтею 111 Цивільного кодексу України, а особливості ліквідації державних органів визначено Порядком здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим Постановою від 20 жовтня 2011 року №1074.

Як вже встановлено судом, Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2019р. №841 «Про ліквідацію територіального органу Національної поліції» ліквідовано як юридичну особу публічного права Департамент захисту економіки як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції. Пунктом 2 вказаної постанови доручено Національній поліції забезпечити здійснення функцій і повноважень Департаменту захисту економіки, що ліквідується. Зазначена постанова набула чинності 21.09.2019р.

Відповідно до наказу Національної поліції України від 23.09.2019р. №939 «Про утворення ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки» утворено ліквідаційну комісію юридичної особи публічного права Департаменту захисту економіки Національної поліції України (ідентифікаційний номер 40111732).

Наказом Національної поліції України від 26.09.2019р. №959 «Про внесення змін до структури та штатів Національної поліції України» внесено зміни до Структури територіальних органів поліції, затвердженої наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року №1 (зі змінами), виключивши з підпункту 27 позицію «Департамент захисту економіки (у складі кримінальної поліції)».

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 27.09.2019 року №755 «Про затвердження персонального складу комісії з ліквідації Департаменту захисту економіки» затверджено персональний склад ліквідаційної комісії юридичної особи публічного права Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 30.09.2019р. №758 затверджено План заходів з ліквідації Департаменту захисту економіки.

Відповідно до п. 1.1 Плану заходів членами ліквідаційної комісії необхідно повідомити державного реєстратора про рішення щодо припинення діяльності юридичної особи шляхом ліквідації та надати йому, в установленому законодавством порядку, документи, необхідні для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про початок процедури припинення діяльності Департаменту.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департамент захисту економіки Національної поліції України з 30.09.2019 року перебуває в стані припинення.

Так, у зв`язку з ліквідацією Департаменту та на виконання вимог ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», позивачеві надано довідку від 23.01.2020р. про надання інформації, в якій повідомлено, що капітану поліції ОСОБА_1 (0096462) вакантні посади не пропонувались, оскільки наказом Національної поліції України від 26.09.2019р. №959 у Департаменті захисту економіки Національної поліції України скорочено всі посади (а.с. 68).

Водночас, враховуючи процес ліквідації в Департаменті захисту економіки Національної поліції України відповідно до вимог чинного законодавства та на виконання п.2.3 Плану заходів поліцейських Департаменту, ОСОБА_1 було письмово попереджено про ліквідацію Департаменту та про наступне припинення служби та вивільнення (копія попередження ОСОБА_1 про наступне звільнення від 02.10.2019р. додається).

Суд також зазначає, що відповідачем, на виконання п.2.4 Плану заходів з ліквідації Департаменту захисту економіки, подано до Печерської районної філії Київського міського центру зайнятості Державного центру зайнятості звітність «Інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці» за формою №4-ПН, копія якої міститься в матеріалах справи з відміткою про прийняття (а.с. 69).

Частиною 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Крім того, до Департаменту не подавалися рапорти ОСОБА_1 про переведення до будь-якого із органів поліції і будь-який орган поліції не звертався до Департаменту із клопотанням про переведення до нього ОСОБА_1 , а Департамент був позбавлений можливості пропонувати ОСОБА_1 будь-яку посаду, оскільки враховуючи ліквідацію всі посади Департаменту скорочені.

За наведених підстав, оскільки в спеціальному законодавстві визначено умови призначення поліцейських на посади або звільнення під час скорочення посад, а саме, ст. 68 Закону України «Про національну поліцію», то суд зазначає, що до спірних правовідносин в даному випадку застосовуються норми спеціального законодавства.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем видано наказ від 05.12.2019р. №411 о/с «По особовому складу», яким позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини першої ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» з 09.12.2019р., з дотриманням вимог чинного законодавства, не порушуючи прав ОСОБА_1 . Тому позовна вимога щодо визнання незаконним наказу №411 о/с від 05.12.2019р. про звільнення ОСОБА_1 , не підлягає задоволенню.

Оскільки позовні вимоги щодо поновлення позивача на посаді та стягнення з відповідача грошових коштів за час вимушеного прогулу є похідними вимогами від вимоги про визнання незаконним наказу від 05.12.2019р. №411 о/с, та зважаючи на те, що наказ №411 о/с від 05.12.2019р. про звільнення ОСОБА_1 прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства, суд зазначає, що вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За вказаних обставин суд зазначає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на якого законом покладено тягар доведення обґрунтованості своїх дій, у разі його судового оскарження, надано належні докази щодо здійснення своїх повноважень.

З урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242- 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 23.03.2020 року.

Суддя Кухар М.Д.