Справа № 240/11477/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11477/19 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Любов Анатоліївна

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

26 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року (повний текст рішення складено 11.02.2020 року, м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся із позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 23 лютого 2018 року внаслідок поранення (контузії) та захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велись бойові дії, що оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15 березня 2019 року №33;

- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому з 23.02.2018 інвалідності II групи внаслідок захворювання, що пов`язане із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум №33 від 15.03.2019 пункт 14 прийнято з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки у зв`язку із встановленням позивачу 2-ї групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії з 23.02.2018, він має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслав пояснення до суду першої інстанції щодо позову №648 від 20.11.2019, де вказано про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (а.с.25-27).

Представник відповідача надіслав до суду першої інстанції клопотання про застосування заходів процесуального примусу та залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування якого, представник відповідача зазначив, що Житомирським окружним адміністративним судом вже розглянуто справу №240/11477/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про скасування рішення, оформленого протоколом засідання з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15 березня 2019 року №33 (а.с.29-31).

Також представник відповідача надіслав до суду першої інстанції пояснення №46 від 16.01.2020 в яких зазначено, що прийняте комісією Міноборони рішення від 15.03.2019 №33 є результатом розгляду заяви від 11.01.2019 щодо виплати допомоги як інваліду 2-ї групи, з урахуванням висновків та вимог суду, викладених у рішенні по справі №806/1038/18 (а.с.94).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції від 11.02.2020 року та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ за №027794 від 12.03.2018 позивачу ОСОБА_1 з 23.02.2018 року встановлено ІІ групу інвалідності не лише внаслідок поранення (контузії), але і захворювань, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах де велись бойові дії. Водночас, зауважив, що в порушення вимог діючого законодавства Міністерство оборони України при розгляді пакету документів, що подавався ОСОБА_1 на зазначену обставину належної уваги не звернуло і своє рішення (протокол №33 від 15.03.2019 року) прийняло, виходячи виключно з того, що позивачу було встановлено інвалідність лише внаслідок поранення, що є явно протиправними діями. На думку позивача, рішення суду першої інстанції від 11.02.2020 року слід скасувати, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020 року відкрито апеляційне провадження, а ухвалою суду від 16.03.2020 року призначено до апеляційного розгляду.

Міністерством оборони України надіслано на адресу суду апеляційної інстанції письмові пояснення в яких зазначено, що у протоколі засідання ЦВЛК від 22.06.2016 №2763 чітко зазначено, що до розвитку наявних у ОСОБА_1 захворювань призвели саме множинні вогнепальні осколкові поранення голови, обличчя, тулубу, правої руки, лівої ноги, які позивач отримав у січні 1984 року, що свідчить про безпосередній причинний зв`язок між пораненням і захворюванням. Тобто, ОСОБА_1 не має окремих захворювань, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби, які повинні бути предметом розгляду комісії Міністерства оборони України окремо від поранення, щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги.

Керуючись приписами ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних силах з 22.03.1983 до 13.05.1985. У період з 29.06.1983 до 13.05.1985 позивач проходив військову службу на території Республіки Афганістан та приймав участь у бойових діях.

Згідно з актом судово-медичного дослідження (обстеження) Житомирського обласного бюро судово-медичних експертиз №1389 від 31.05.2016 рубці на обличчі, тулубі, правій руці та лівій нозі, які є слідами загоєння ран, що утворились від дії тупих предметів з достатньо-обмеженою контактуючою поверхнею, можливо внаслідок осколочних поранень за обставин та в термін, що вказані обстеженим (січень 1984 року) (а.с. 15).

Згідно з витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2763 від 22.06.2016 "Множинні вогнепальні осколкові поранення голови, обличчя, тулубу, правої руки, лівої ноги (контузія головного мозку - 1984 року), старшого прапорщика у відставці ОСОБА_1 , 1965 року народження, наслідком яких рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджено актом судово-медичного обстеження №1389 від 31.05.2016 Житомирського обласного бюро судово-медичного обстеження, що у подальшому призвело до розвитку: "Залишкових явищ ЧМТ у вигляді посттравматичної енцефалопатії II ступеня, з вестибуло-атактичними розладами, цефалгічним синдромом. ІХС. Дифузного кардіосклерозу (за даними ЕКГ), що підтверджено медичними та військово-обліковими документами" (а.с. 16).

Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 25.07.2016 позивачу встановлено 3-ю групу інвалідності з 06.07.2016. Комісією було встановлено, що поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с. 17).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.04.2018 по справі № 806/1038/18, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018, визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням інвалідності 3-ї групи внаслідок поранення (контузії) та захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності - 06.07.2016 за заявою від 23.06.2017 та зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 3-ї групи внаслідок поранення (контузія) та захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, з урахуванням права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 06.07.2016 (а.с.74-82).

У подальшому, 12 березня 2018 року під час повторного огляду ОСОБА_1 встановлено інвалідність 2-ї групи з 23 лютого 2018 року внаслідок поранення, контузії та захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.58).

11 січня 2019 року позивач звернувся до Міністерства оборони України через ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності 2-ї групи (а.с.54).

На виконання вказаного рішення суду від 11.04.2018 №806/1038/18 та заяви про призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності 2-ї групи, рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 15 березня 2018 року № 33 п.14 повторно розглянуто подані позивачем документи та відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що ОСОБА_1 не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрі України від 25 грудня 2013 року №975 (а.с.18).

Позивач, вважаючи вказане рішення відповідача в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2-ї групи інвалідності протиправним, звернувся до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що надані відповідачу разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги копія акту судово-медичного обстеження від 31.05.2016 №1389 та витягу з протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 2763 від 22.06.2016 не містять інформацію про обставини поранення позивача, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.15-16). Надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва) не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини п`ятої статті 17 Конституції України обумовлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Статтею 41 Закону № 2232-XII встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей.

Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Водночас, відповідно до статті 164 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом) г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

Пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255); допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З матеріалів справи слідує, що другу групу інвалідності позивачу встановлено з 01 серпня 2017 року.

У відповідності до ст. 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Пунктом 11 Порядку №975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Зазначені норми права дають підстави для висновку, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16-2 Закону № 2011-XII.

Подання зазначених у п.11 Порядку №975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Водночас, обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у ст. 16-4 Закону № 2011-XII, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Отже, вимога Міністерства оборони України щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам закону.

При цьому, враховуючи відсутність у абзаці 6 п. 11 Порядку №975 посилання на конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.

З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника.

Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.04.2019р. у справі №822/220/18, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребовування.

У зазначеній справі Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

У справі, що розглядається, позивач не надав документи, які свідчать про обставини поранення, а доданий до заяви про призначення одноразової грошової допомоги акт судово-медичного обстеження від 31.05.2016 №1389 та витягу з протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 2763 від 22.06.2016 не містять інформацію про обставини поранення позивача, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва) не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі №366/2490/16-а та від 12 березня 2020 року у справі № 623/3164/16-а.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У даному випадку, відповідачем в силу ст. 77 КАС України доведено правомірність своїх дій при винесенні рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 23 лютого 2018 року внаслідок поранення (контузії) та захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велись бойові дії, а тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, а тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 26 березня 2020 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.