Справа № 160/1041/20
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 березня 2020 року Справа № 160/1041/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі заяву відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 16.03.2015 року № 86/7 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження;

- визнати протиправними та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 18.03.2015 року № 88/7 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

Адміністративний позов не відповідав вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України, тому ухвалою суду від 31.01.2020 року був залишений без руху з наданням позивачу п`ятиденного строку для усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви у повному обсязі.

Ухвалою суду від 25.02.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

При цьому, позивач надала суду клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якому зазначила про те, що вона дізналась про наявність оскаржуваних нею наказів про накладення на неї дисциплінарного стягнення лише 16.01.2020 року під час ознайомлення з матеріалами адміністративної справи № 804/8668/15. Так, за поясненнями позивача, про існування вказаних наказів їй не було відомо протягом усього часу судового розгляду адміністративної справи № 804/8668/15 в Дніпропетровському окружному адміністративному суді. Тому, просить суд поновити їй строк звернення до адміністративного суду.

20.03.2020 року від відповідача надійшла заява про залишення позовної позову без розгляду. В обґрунтування своєї заяви відповідач зазначив, що позивач пропустила строк звернення до адміністративного суду за позовом щодо оскарження наказів Міністерства юстиції України від 16.03.2015 року № 86/7 та від 18.03.2015 року № 88/7 про накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді попередження. Оскільки ще на початку 2015 року їй було відомо про існування оскаржуваних наказів. Так, за поясненнями відповідача, у своєму позові ОСОБА_1 зазначає про те, що вона була присутня на засіданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), що проходило 03.02.2015 року.

Крім того, відповідач зазначив, що Єдиний реєстр арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України містить всю інформацію щодо діяльності Міністерства юстиції України, в тому числі щодо накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення. Вказана інформація вноситься до реєстру непізніше наступного робочого дня, є відкритою та її отримання є безоплатним. Тому, за твердженнями відповідача, у позивача, яка здійснювала діяльність арбітражного керуючого, була додаткова реальна можливість своєчасно пересвідчитись та дізнатись про винесення оскаржуваних наказів за допомогою Єдиного реєстру. Тим більше, відповідач вказує на те, що позивач, не погодившись з рішенням Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), яке було оформлене протоколом № 26/02/15 від 03.02.2015 року, у 2015 році звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії (справа № 804/8668/15).

Натомість, з позовом про оскарження наказів про накладення на неї дисциплінарного стягнення від 16.03.2015 року № 86/7 та від 18.03.2015 року № 88/7 позивач звернулась лише 27.01.2020 року, тобто пропустивши строк звернення з позовом до адміністративного суду.

Отже, на думку відповідача, є підстави для залишення позовної заяви без розгляду на підставі ст. 123 КАС України, бо позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду.

Суд, вивчивши доводи відповідача, викладені ним в заяві, проаналізувавши норми КАС України, дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.96 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Щодо застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд зазначив, що дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Тобто, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Отже, для вирішення питання про застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно встановити початок його перебігу.

Суд зазначає, що зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує накази Міністерства юстиції України від 16.03.2015 року № 86/7 та від 18.03.2015 року № 88/7 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень у вигляді попередження. Вказані накази були винесені за результатами розгляду подань Департаменту з питань банкрутства № 322 від 24.12.2014 року та № 33 від 26.12.2014 року про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень, що розглядались на засіданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 03.02.2015 року. При цьому, суд бере до уваги посилання відповідача на той факт, що позивач у своїй позовній заяві зазначає, що вона була присутня на засіданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) 03.02.2015 року. Крім того, позивач не заперечує того, що вона отримувала від відповідача письмові документи та надавала письмові відповіді, в тому числі в процесі розгляду вказаних вище подань Департаменту з питань банкрутства № 322 від 24.12.2014 року та № 33 від 26.12.2014 року про накладення на неї дисциплінарних стягнень, рішення про що знайшли своє відображенні в оскаржуваних наказах.

Тим більше, на підтвердження того факту, що відповідачем направлялись позивачу листи щодо інформування ОСОБА_1 про прийняті рішення за результатами розгляду подань про накладення на неї дисциплінарних стягнень за результатами проведеного засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) 03.02.2015 року, відповідач надав суду супровідні листи «Про інформування» від 10.02.2015 року № 13.0.2-33/480 та № 13.0.2-33/481 та копії витягів з Журналу вихідної кореспонденції Міністерства юстиції України. Крім того, відповідач надав суду копію витягу з публічного сайту Єдиного реєстру арбітражних керуючих, з якого вбачається, що відповідач публічно опублікував оскаржувані накази Міністерства юстиції України від 16.03.2015 року № 86/7 та від 18.03.2015 року № 88/7 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень у вигляді попередження.

Також, суд не бере до уваги посилання позивача на те, що вона дізналась про існування оскаржуваних наказів тільки 16.01.2020 року, бо вказані посилання вона не підтверджує належними доказами.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, суд вважає необґрунтованим клопотання позивача про поновлення строків звернення до адміністративного суду, не вбачає поважності причин пропущення строку звернення до адміністративного суду. Оскільки звернулась позивач до суду 27.01.2020 року з позовом щодо оскарження наказів Міністерства юстиції України від 16.03.2015 року № 86/7 та від 18.03.2015 року № 88/7 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень у вигляді попередження. Тим більше, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 804/8668/15 щодо оскарження, зокрема, рішень Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 03.02.2015 року, прийнятих на засіданні, на якому позивач була присутня.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, а також те, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 27.01.2020 року, тобто після спливу значного строку для звернення до адміністративного суду, а про порушення своїх прав чи інтересів була обізнана ще у 2015 році, суд не вбачає правових підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строків звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження наказів Міністерства юстиції України від 16.03.2015 року № 86/7 та від 18.03.2015 року № 88/7 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень у вигляді попередження.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 240, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними та скасування наказів - відмовити.

Заяву відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними та скасування наказів - задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними та скасування наказів - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду у випадку, передбаченому п.5 ч. 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька