Справа № 160/11719/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2020 року м. Дніпросправа № 160/11719/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Кругового О.О.,

суддів: Шлай А.В., Щербака А.А.,

розглянувши в письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2019, (суддя суду першої інстанції Рищенко А.Ю.), прийняту в м. Дніпрі в порядку письмового провадження в адміністративній справі № 160/11719/19 за заявою Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради про забезпечення позову Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування припису та постанови,

ВСТАНОВИВ:

21.11.2019 Департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовом в якому просив:

визнати протиправними дії Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області щодо проведення перевірки дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті "Капітальний ремонт аварійних балок прогонових будов автодорожнього мосту № 2 через р. Дніпро в м. Дніпропетровську" за результатами якої було складено акт перевірки № 111 від 31.10.2019 року;

визнати протиправним та скасувати припис Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області від 31.10.2019 року, що винесений за результатами позапланової перевірки, проведеної на об`єкті "Капітальний ремонт аварійних балок прогонових будов автодорожнього мосту № 2 через р. Дніпро в м. Дніпропетровську";

визнати протиправним та скасувати постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області від 05.11.2019 року № 9/1487 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності на суму 1806300 грн.

Провадження в адміністративній справі відкрито 04.12.2019.

29.11.2019 Департаментом благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного припису та постанови.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 заяву про забезпечення позову задоволено частково. Зупинено дію припису від 31.10.2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким вимагається усунути порушення ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 9 п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», а саме: експлуатація об`єкта будівництва не прийнятого в експлуатацію щодо об`єкта «Капітальний ремонт аварійних балок прогонових будов автодорожнього мосту № 2 через р. Дніпро і м. Дніпропетровськ», що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів із значними наслідками (ССЗ) до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 160/11719/19. В задоволенні іншої частини заяви про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить оскаржувану ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вжитий судом першої інстанції захід забезпечення позову не відповідає меті забезпечення позову, оскільки надає можливість позивачу продовжувати правопорушення, є непропорційним та неспівмірним. Оскаржуваним приписом вимагається ввести в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт, оскільки без такого введення, експлуатація об`єкта із значними наслідками (ССЗ) забороняється.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, відповідачем за результатами перевірки дотримання позивачем, як суб`єктом містобудування, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті "Капітальний ремонт аварійних балок прогонових будов автодорожнього мосту № 2 через р. Дніпро в м. Дніпропетровську" та виявленими порушеннями:

видано припис від 31.10.2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким вимагається усунути порушення ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 9 п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», а саме: експлуатація об`єкта будівництва не прийнятого в експлуатацію щодо об`єкта «Капітальний ремонт аварійних балок прогонових будов автодорожнього мосту № 2 через р. Дніпро і м. Дніпропетровськ», що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів із значними наслідками (ССЗ);

винесено постанову від 05.11.2019 року № 9/1487 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

За доводами, наведеними в обґрунтування необхідності вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову, позивач зазначає, що виконання оскаржуваних рішень суб`єкта владних повноважень може призвести до заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, захист цих прав, свобод та законних інтересів стане неможливим та для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Так позивач вказує, що у зв`язку з вилученням прокуратурою виконавчих та проектних документів які необхідні для введення об`єкта в експлуатацію після закінчення виконання робіт, Департамент не має можливості надати відповідачу акти готовності об`єкта з метою отримання сертифіката, отже не може у встановлений строк виконати вимоги припису, тому відповідач може здійснити перевірку та накласти новий штраф. Також, у разі несвоєчасної сплати суми штрафу позивачем за оскаржуваною постановою, відповідач може вжити заходів примусового стягнення коштів. З наведених підстав, позивач вважає, що йому як установі яка фінансується з міського бюджету може бути завдано шкоди внаслідок накладення нових штрафів, арештів на рахунки, що заблокує роботу усього Департаменту.

Приймаючи рішення про зупинення дії оскаржуваного припису суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення його дії може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (зокрема, у випадку невиконання припису у строк до 31.11.2019 позивача повторно може бути притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у відповідності до ч. 6 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», оскільки позивач не має можливості виконати вимоги припису з огляду на відсутність оригіналів вилучених прокуратурою документів, а тому настання відповідальності за невиконання припису є вірогідною.

Відмова в зупиненні дії постанови про накладення штрафу судом першої інстанції обґрунтована тим, що позивачем не наведено очевидних ознак протиправності постанови відповідача, не надано будь-яких доказів, які б свідчили про звернення відповідача до органу державної виконавчої служби з метою примусового стягнення штрафу, факту арешту та списання на користь державного бюджету грошових коштів з рахунків заявника.

Суд апеляційної інстанції погоджуючись з висновком суду першої інстанції в частині відмови у зупиненні дії оскаржуваної постанови, не погоджується з висновком суду про наявність підстав для зупинення дії оскаржуваного припису з огляду на таке.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС).

Тобто, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Колегія суддів вважає, що зазначені позивачем у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як видно з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції встановивши обов`язок відповідача виконати вимоги припису у встановлений строк, повноваження відповідача на проведення перевірки виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органу державного архітектурно-будівельного контролю й існування законодавчо встановленої відповідальності у вигляді штрафу за невиконання приписів, неможливість позивача виконати вимоги припису та усунути виявлені порушення внаслідок вилучення документів, дійшов висновку про достатність підстав для зупинення дії цього припису.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що судом першої інстанції не встановлено та не наведено в оскаржуваній ухвалі ймовірності утруднення виконання або невиконання судового рішення у разі можливого задоволення позовних вимог, в чому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам свободам та інтересам позивача, та яким саме, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, не наведена оцінка складності таких дій, не вказано на очевидні ознаки протиправності припису.

Дійсно, ч 6 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» визначено, що суб`єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за невиконання приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що винесенню постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності передує розгляд справи про таке правопорушення. При цьому, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час розгляду справи зобов`язана з`ясувати, чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб`єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, як передбачено Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 № 244 (зі змінами).

Отже, обставини можливості або неможливості виконання припису, склад правопорушення, наявність вини та підстав для притягнення до відповідальності у вигляді штрафу встановлюються під час розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності уповноваженою посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Враховуючи викладене, настання відповідальності за невиконання припису за умови беззаперечної неможливості виконання вимоги припису не є очевидною.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За доводами відповідача, ним як спеціальним органом у сфері містобудування, під час здійснення заходу державного архітектурно-будівельного контролю виявлено ряд порушень у сфері містобудівної діяльності на об`єкті. З урахуванням того, що перевірений об`єкт належить до класу значних наслідків, експлуатація такого об`єкту без прийняття в експлуатацію може становити загрозу для життя та здоров`я понад 400 людей.

Викладене свідчить, що судом першої інстанції необґрунтовано та безпідставно застосовано захід забезпечення позову, який є непропорційним з позовними вимогами, отже наявні підстави для його скасування судом апеляційної інстанції.

Водночас, під час апеляційного розгляду судом не встановлено й обґрунтованості необхідного застосування заходу забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови від 05.11.2019 року № 9/1487 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, з огляду на відсутність очевидних ознак протиправності цієї постанови та порушення прав, свобод або інтересів суб`єкта звернення; відсутності підстав вважати, що виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі можливого задоволення адміністративного позову будуть істотно ускладнені чи унеможливлені.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, ухвала суду першої інстанції в частині вжиття заходу забезпечення позову шляхом зупинення дії припису прийнята необґрунтовано та з порушенням норм процесуального права, що є підставою для її скасування в цій частині з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про зупинення дії припису.

Разом з цим, оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви позивача про зупинення дії оскаржуваної постанови відповідача є такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, тому в цій частині судове рішення не підлягає зміні або скасуванню.

Керуючись ст. 150, ст. 151, ст. 308, ст. 311, ст. 315, 317, 321, 325 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 в адміністративній справі № 160/11719/19 скасувати в частині задоволення заяви про забезпечення позову та зупинення дії припису від 31.10.2019 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким вимагається усунути порушення ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 9 п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», а саме: експлуатація об`єкта будівництва не прийнятого в експлуатацію щодо об`єкта «Капітальний ремонт аварійних балок прогонових будов автодорожнього мосту № 2 через р. Дніпро і м. Дніпропетровськ», що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів із значними наслідками (ССЗ) до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 160/11719/19, та прийняти нове судове рішення в цій частині.

Відмовити у задоволенні заяви Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради про забезпечення позову шляхом зупинення дії припису Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області від 31.10.2019.

В іншій частині ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 в адміністративній справі № 160/11719/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 24.03.2020 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя А.А. Щербак