Справа № 295/2307/20
Суддя: Чішман Л. М.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №295/2307/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2020 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до молодшого лейтенанта поліції 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Шевчука Вячеслава Володимировича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2094187 від 11.02.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Позивач вважає, що винесена постанова є необґрунтованою, та такою, що не відповідає нормам Кодексу України про адміністративні правопорушення, та складеною з перевищенням повноважень суб`єкта владних повноважень, оскільки правил дорожнього руху позивач не порушував. Крім того, під час винесення постанови, відповідачем було допущено порушення вимог ст.ст. 245, 276, 278, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки поліцейським не було з`ясовано і доведено обставини, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, у постанові відсутні належні докази, які свідчать про порушення позивачем прави дорожнього руху. Також позивач вважає, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, що позбавило позивача можливості у повному обсязі скористуватися правами, визначеними ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, які встановлені ст.ст. 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 24.02.2020 року у зазначеній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Від відповідач відзив на позовну заяву не подав.

17.03.2020 року до суду від відповідача надійшло клопотання, у якому відповідач вказав, що позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні, при винесенні постанови відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним. До клопотання додано диск з відеозаписом.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 11.02.2020 року поліцейським Управління патрульної поліції в Житомирській області Шевчуком В.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №12094187 (далі Постанова), якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 23 вказаного Закону передбачено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту ч. 2 ст.122 КУпАП вбачається, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також, бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.9.д. ПДР України, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Пунктом 9.2. Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою; перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 11.02.2020 року о 10:26 год. у м. Житомирі, по вул. Отаманів Соколовських, 9/11, керуючи транспортним засобом «Hyundai Santa Fe», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед поворотом ліворуч, а також зупинкою. Під час керування транспортним засобом користувався засобами зв`язку, тримаючи їх у руці, чим порушив п. 9 Прави дорожнього руху України.

Однак, позивач у позовній заяві факт вчинення порушення Правил дорожнього руху не визнає. Посилається на те, що відповідач не надав жодних доказів того, що позивач не виконав вимоги Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення.

Також, позивач посилається на те, що поліцейський незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості реалізувати свої права, визначені ст. 268 КУпАП.

У справах, які віднесено до компетенції Національної поліції відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення. Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанову у справах про адміністративні правопорушення з порушенням ПДР на місці вчинення правопорушення.

Отже, посилання позивача на неправомірність винесення постанови на місці зупинки транспортного засобу, є безпідставним, оскільки такий порядок розгляду справ про порушення Правил дорожнього руху, які зокрема, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, чітко встановлений законодавством.

Суд зазначає, що, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом оглянуто наданий до матеріалів справи відповідачем відеозапис та встановлено, що відповідачем дотримано вимоги ст. 276-279 КУпАП, яким встановлено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 його права, було оголошено особу, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення, було вручено постанову про адміністративне правопорушення.

Також, як вбачається з наданого відповідачем відеозапису, поліцейський при винесенні оскаржуваної постанови у якості доказу посилався на відеозапис з автомобільного відеореєстратора службового автомобіля, з якого, на його думку, вбачається, що ОСОБА_1 , здійснюючи поворот ліворуч, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

При огляді судом вказаного відеозапису було встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Hyundai Santa Fe», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по дорозі, яка не є прямою, а звивистою, та у місці, де був зафіксований автомобіль позивача, дорога повертає ліворуч. Отже, позивач поворот ліворуч не виконував, а їхав прямо дорогою, не здійснюючи маневрів, тому подавати сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку у даному випадку підстав не було.

Разом з тим, зупиняючи автомобіль на вимогу поліцейського позивач ОСОБА_1 , всупереч вимогам п. 9.2. Правил дорожнього руху, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

Згідно статті 31 Закону «Про Національну поліцію» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак, матеріали справи свідчать, що оскаржувана постанова серії ЕАК №2094187 від 11.02.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП не містить відомостей щодо технічного засобу, за допомогою якого було здійснено відеозапис.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеної в постанові від 19 лютого 2020 року по справі №524/1284/17 зазначено, зокрема, наступне: « …суди попередніх інстанцій вірно зазначили про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого статтею частиною другою 122 КУпАП, оскільки відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова від 19 лютого 2017 року серії АР № 814307 про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис».

Таким чином, наданий відповідачем відеозапис не є належним доказом у даній справі.

Будь - яких інших доказів на підтвердження вчинених позивачем адміністративних правопорушень матеріали справи не містять.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано, крім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка сама по собі не є доказом.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є не доведеним, у зв`язку з чим позові підлягає задоволенню а оскаржувана постанова скасуванню.

Стосовно вимог позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Виключний перелік органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення міститься в статті 213 КУпАП, до яких відносяться як суди, так і органи Національної поліції. Проте, розмежування підвідомчості спорів між даними органами зазначене у статтях 221-222 КУпАП.

Згідно з приписами ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачених, зокрема, частиною 2 статті 122 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції та не передбачає повноваження судів розглядати дані справи в розумінні глави 22 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, органи Національної поліції виносять постанову (частина 1 статті 283 КупАП). Відповідно до частини 1 статті 284 КупАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Таким чином, виключне право виносити одну із вищевказаних постанов по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 статті 122 КУпАП, належить органам Національної поліції та відноситься до дискреційних повноважень останніх.

Тому суд, розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у статті 222 КУпАП, не вправі перебирати на себе повноваження органів Національної поліції з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених статтею 284 КУпАП замість вказаного суб`єкта владних повноважень, що виключатиме втручання суду у дискреційні повноваження останнього.

Вказане знаходить своє відображення в постановах Верховного Суду від 16.07.2018 у справі №214/2517/17, від 27.02.2020 року у справі № №344/4629/16-а, та інших.

Отже, позовні вимоги у частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 242-246 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до молодшого лейтенанта поліції 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Шевчука Вячеслава Володимировича про скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову, винесену 11.02.2020 року поліцейським Управління патрульної поліції в Житомирській області Шевчуком Вячеславом Володимировичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АЕК №2094187, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Чішман