Справа № 750/14307/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Поліцейського роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП Кривича Леоніда Вікторовича на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП Кривича Леоніда Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Поліцейського роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП Кривича Леоніда Вікторовича, в якому просив про визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАк № 1822633 від 04.12.2019, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що відповідач, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, мав достатні та належні підстави для винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.121 КУпАП.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що на його транспортному засобі, в момент складання постанови, були передбачені конструкцією бампери, грязезахисні фартухи і бризковики, що підтверджується відеозаписом б/к 004 і фотографіями автомобіля, а тому підстав порушення ним вимог п. 31.4.7 е) ПДР не було.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідачем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАк № 1822633, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП (а.с.2), відповідно до якої 04.12.2019 о 10 год. 49 хв. в м. Чернігів по вул. Кільцева, 8 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-2105 номерний знак НОМЕР_1 , у якого були відсутні передбачені конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики, чим порушено вимоги п.31.4.7 е) ПДР.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону №580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Положеннями п.п. 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Вимогами ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 31.4.7 «и» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Відповідно до ч.ч.2, 4, 5 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1853 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Незважаючи на заперечення позивачем факту порушення ним Правил дорожнього руху та оспорення ним допущеного порушення, відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що хоча ст.258 КУпАП і передбачає винесення постанови на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, але не забороняє скласти такий протокол, який в розумінні КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення та має підтверджувати або спростовувати наявність складу адміністративного правопорушення та винність особи, якщо вона заперечує та оспорює факт вчинення такого правопорушення.

В той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КУпАП, зокрема, відсутній протокол про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а з наданих відповідачем відеозаписів не вбачається доказів вчинення позивачем порушення п. 31.4.7 «и» ПДР України.

Так, доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення апелянтом зазначено наявний в матеріалах адміністративної справи відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського, з якого вбачається, що на транспортному засобі позивача ВАЗ 2105 НОМЕР_1 були відсутні передбачені конструкцією бризковики, у зв`язку з чим, автомобіль позивача жодним чином не був захищений від викидання з-під коліс сторонніх предметів і бруду, чим наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху.

Втім, дослідивши відеоматеріали з нагрудної камери патрульного поліцейського, зокрема, відеозапису №2, колегія суддів дійшла висновку, що твердження відповідача про відсутність бризковиків на автомобілі позивача в день винесення постанови про накладення адміністративного стягнення не відповідають дійсності, оскільки на вказаному відеозаписі при уважному його перегляді бризковики присутні.

При цьому, апелянт зазначає, що надані позивачем фотоматеріали не містять відомостей ані щодо дати, ані щодо часу та місця їх вчинення, втім, на думку колегії суддів, надані позивачем фотоматеріали з відповідним ракурсом дозволяють зрозуміти, що конструкція транспортного засобу позивача передбачає наявність бризковиків (а.с.6-7), та лише підтверджують, що в момент винесення постанови відповідачем транспортний засіб позивача був ними обладнаний, як це також видно з відеозапису №2.

Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕАк № 1822633 вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за відсутності передбачених конструкцією бамперу або заднього захисного пристрою, грязезахисних фартухів і бризковиків, чим порушено вимоги п.31.4.7 е) ПДР, втім, відповідач не конкретизував, які з перелічених вказаною нормою пристроїв транспортного засобу позивача на момент вчинення правопорушення були відсутні, як такі, що передбачені конструкцією цього транспортного засобу.

Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції, із посиланням на правову позицію Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 524/9843/16-а, в оскаржуваній постанові не зазначено яких саме бризковиків - передніх чи задніх, не було в автомобілі позивача, відповідно чим передбачена їх наявність, як умова експлуатації колісного транспортного засобу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, позаяк, з наявних в матеріалах справи доказів не вбачається підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів дійшла висновку про протиправність дій Поліцейського роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП Кривича Леоніда Вікторовича щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії ЕАк № 1822633 від 04.12.2019 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП на ОСОБА_1 , відтак, вказана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП Кривича Леоніда Вікторовича - залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Ганечко О.М.

Василенко Я.М.