Справа № 520/10931/19
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 р. Справа № 520/10931/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Донець Л.О. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Тітов О.М.) від 17.12.2019 року (повний текст рішення складено 20.12.2019 року) по справі № 520/10931/19

за позовом Приватного підприємства "Торговий дім "Золота миля"

до Головного управління Держпраці у Харківській області, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр охорони праці "Новатор-сервіс"

про визнання протиправними рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство "Торговий дім "Золота миля", звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр охорони праці "Новатор - сервіс", в якому просив:

- визнати протиправним рішення № 31/2222/05-12/11157 від 23.09.2019 року про відмову у видачі дозволу на експлуатацію: трубопроводи пари з робочим тиском понад 0,05 МПа і температурою нагріву вище ніж 110 градусів Цельсію (п. 10 додатку 3 до Порядку), а саме трубопровід пари, обліковий номер № 09-03, з робочим тиском 0,8 МПа, температурою нагріву до 190 градусів Цельсію, загальною довжиною 104,1 м, 2008 року виробництва, Україна за адресою: 61001, Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 135-А, скасувати рішення №31/2222/05-12/11157 від 23.09.2019 року про відмову у видачі дозволу на експлуатацію: трубопроводи пари з робочим тиском понад 0,05 МПа і температурою нагріву вище ніж 110 градусів Цельсію та зобов`язати відповідача видати позивачу дозвіл на експлуатацію: трубопроводи пари з робочим тиском понад 0,05 МПа і температурою нагріву вище ніж 110 градусів Цельсію (п. 10 додатку 3 до Порядку), а саме трубопровід пари, обліковий номер № 09-03, з робочим тиском 0,8 МПа, температурою нагріву до 190 градусів Цельсію, загальною довжиною 104,1 м, 2008 року виробництва, Україна за адресою: 61001, Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 135-А;

- визнати протиправним рішення № 31/2221/05-12/11158 від 23.09.2019 року про відмову у видачі дозволу на експлуатацію: вантажопідіймальні крани, підйомники, ліфти (п. 11 додатку 3 до Порядку), а саме: вантажний електричний підйомник "ВП-035MLK", ОБЛІКОВИЙ НОМЕР №00176, 2009 рік виготовлення, Україна; Кран електричний консольний стаціонарний на колоні з ручним поворотом консолі "Global Prom PA 250 Mini electric hoist", обліковий номер №03101, 2016 рік виготовлення, Україна; Лебідка ручна "INTERTOOL GT 1454" обліковий номер № 01500, 2016 рік виготовлення, Китай; вантажний електричний підйомник, обліковий номер № 01849, 1975 рік виготовлення, СРСР; Електротельфер "Forte FPA 250", ОБЛІКОВИЙ НОМЕР № 01797, 2016 рік виготовлення, Китай; Лебідка електрична "INTERTOOL GT 1483" обліковий номер № 03396, 2016 рік виготовлення Китай та скасувати рішення № 31/2221/05-12/11158 від 23.09.2019 року про відмову у видачі дозволу на експлуатацію: вантажопідіймальні крани, підйомники, ліфти та зобов`язати відповідача видати позивачу дозвіл на експлуатацію: вантажопідіймальні крани, підйомники, ліфти (п. 11 додатку 3 до Порядку), а саме: вантажний електричний підйомник "ВП-035MLK", ОБЛІКОВИЙ НОМЕР № 00176,2009 рік виготовлення, Україна; Кран електричний консольний стаціонарний на колоні з ручним поворотом консолі "Global Prom PA 250 Mini electric hoist", обліковий номер № 03101, 2016 рік виготовлення, Україна; Лебідка ручна "INTERTOOL GT 1454" обліковий номер № 01500, 2016 рік виготовлення, Китай; вантажний електричний підйомник, обліковий номер №012849, 197 рік виготовлення, СРСР; Електротельфер "Forte FPA 250", ОБЛІКОВИЙ НОМЕР № 01797, 2016 рік виготовлення, Китай; Лебідка електрична "INTERTOOL GT 1483" обліковий номер № 03396, 2016 рік виготовлення Китай;

- стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача всі судові витрати понесені під час розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачем подано до Головного управління Держпраці у Харківській області всі необхідні для отримання дозволів документи, проте останнім було відмовлено у видачі дозволу. На думку позивача, приймаючи рішення про відмову у наданні дозволів, відповідач діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, чим порушено законні інтереси підприємства.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держпраці у Харківській області щодо розгляду заяв ПП "Торговий дім "Золота миля" від 13.09.2019 року.

Зобов`язано Головного управління Держпраці у Харківській області розглянути заяви ПП "Торговий дім "Золота миля" від 13.09.2019 року та прийняти рішення передбачені Законом України "Про охорону праці".

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 3842 грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким позивачу відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо розгляду заяв позивача. Зазначив, що відповідач може розглядати та прийняти рішення про видачу або відмову у видачі дозволу виключно на підставі заяв, які відповідають вимогами додатку 4 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затверджений постановою КМУ від 26.10.2011 №1107. Оскільки заяви не відповідали вимогам вказаного Порядку, то відповідач не мав правових підстав її розгляду та прийняття рішення щодо видачі або відмови у видачі дозволу.

Представник позивача надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Також просив стягнути з відповідача усі судові витрати пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, в тому числі судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у визначеному законом порядку.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 13.09.2019 року ПП "ТД "ЗОЛОТА МИЛЯ" через Центр надання адміністративних послуг м. Харкова подало до ГУ Держпраці у Харківській області дві заяви на одержання дозволів, а саме:

1) заяву на одержання дозволу на експлуатацію (застосування): трубопроводи пари з робочим тиском понад 0,05 МПа і температурою нагріву вище ніж 110 градусів Цельсію (п. 10 додатку 3 до Порядку), а саме трубопровід пари, обліковий номер № 09-03, з робочим тиском 0,8 МПа, температурою нагріву до 190 градусів Цельсію, загальною довжиною 104,1 м ,2008 року виробництва, Україна за адресою: 61001, Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, будинок 135-А. (далі - Заява -1).

До вказаної заяви позивачем додано оригінал висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час експлуатації машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, проведеної ТОВ "ЦЕНТР ОХОРОНИ ПРАЦІ "НОВАТОР- СЕРВІС" від 13.09.2019 р. № .2.01-0535.19. Зазначений Висновок складено на підставі звіту за результатами експертизи від 13.09.2019 № 0535 та договору від 20.05.2019 року № 2005-03ЕН, укладеного між ПП "ТД "ЗОЛОТА МИЛЯ", як Замовником по Договору, і ТОВ "ЦОП "НОВАТОР-СЕРВІС", як Виконавцем по Договору. Висновком експертизи, доданого до заяви, встановлено, що суб`єкт господарювання "ПП "ТД "ЗОЛОТА МИЛЯ" спроможний забезпечити дотримання вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та їх відповідність вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки, перелік яких додасться. Висновок експертизи подано для одержання дозволу не пізніше одного року від дати його затвердження.

2) заяву на одержання дозволу на експлуатацію (застосування) вантажопідіймальні крани, підйомники, ліфти (п. 11 додатку З до Порядку), а саме: вантажний електричний підйомник "ВП-035MLK", обліковий номер № 00176,2009 рік виготовлення Україна; Кран електричний консольний стаціонарний на колоні з ручним поворотом консолі "Global Prom PA 250 Mini electric hoist", обліковий номер № 03101, 2016 рік виготовлення Україна; Лебідка ручна "INTERTOOL GT 1454" обліковий номер № 01500, 2016 рік виготовлення Китай; вантажний електричний підйомник, обліковий номер № 012849, 197 рік виготовлення СРСР; Електротельфер "Forte FRA 250", обліковий номер № 01797, 2016 рік виготовлення, Китай; Лебідка електрична "INTERTOOL GT 1483" обліковий номер № 03396, 2016 рік виготовлення Китай (далі - "Заява -2").

До вказаної заяви позивачем додано оригінал висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час експлуатації машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, проведеної ТОВ "ЦЕНТР ОХОРОНИ ПРАЦІ "НОВАТОР- СЕРВІС" від 13.09.2019 р. № .2.01-0534.19. Зазначений Висновок складено на підставі звіту за результатами експертизи від 13.09.2019 № 0535 та договору від 20.05.2019 року № 2005-03ЕН, укладеного між "ПП "ТД "ЗОЛОТА МИЛЯ", як Замовником по Договору, і ТОВ "ЦОП "НОВАТОР-СЕРВІС", як Виконавцем по Договору. Висновком експертизи, доданого до заяви, встановлено, що суб`єкт господарювання "ПП "ТД "ЗОЛОТА МИЛЯ" спроможний забезпечити дотримання вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та їх відповідність вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки, перелік яких додасться. Висновок експертизи подано для одержання дозволу не пізніше одного року від дати його затвердження.

За результатами розгляду заяв, відповідач листами від 23.09.2019 №31/2222/05-12/11154 та № 31/2221/05-12/11158 повідомив, що питання надання дозволу буде вирішено після надходження на адресу ГУ Держпраці у Харківській області документів, які відповідають вимогам чинного законодавства.

Так, у листі № 31/2222/05-12/11157 від 23.09.2019 року відповідач зазначив, що документи не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме: "Додатком 4 до Порядку встановлена форма заяви на одержання дозволу (інформація, яку вона повинна містити). Повідомляємо, що надана вами заява не відповідає вимогам додатка 4 до Порядку". Крім того, інформуємо Вас, що Висновок експертизи від 13.09.2019 року № .2.01-0535.19, розроблений фахівцями ТОВ "ЦЕНТР ОХОРОНИ ПРАЦІ "НОВАТОР-СЕРВІС", не відповідає затвердженій формі Висновків експертиз (наказ Міністерства соціальної політики України від 07.11.2018 №1654)".

У листі № 31/2221/05-12/11158 від 23.09.2019 року відповідач також вказав, що документи не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме: "Додатком 4 до Порядку встановлена форма заяви на одержання дозволу (інформація, яку вона повинна містити). Повідомляємо, що надана вами заява не відповідає вимогам додатка 4 до Порядку". "Висновок експертизи від 13.09.2019 року № .2.01-0534.19, розроблений фахівцями ТОВ "ЦЕНТР ОХОРОНИ ПРАЦІ "НОВАТОР-СЕРВІС", не відповідає затвердженій формі Висновків експертиз (наказ Міністерства соціальної політики України від 07.11.2018 № 1654)".

Не погодившись із вказаними відмовами, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутність належним чином оформленого рішення про видача дозволу або рішення про відмову в його видачі із зазначенням підстав передбачених ст.21 Закону України "Про охорону праці", не зважаючи на надсилання заявнику листів, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність відповідача щодо розгляду заяв позивача.

Згідно ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1 ст. 5 КАС України).

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із правового аналізу вказаних норм вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. у справі № 1-10/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) розтлумачено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", а саме зазначено, що цей термін треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Законний інтерес - це юридичний інтерес, що заснований на законі і випливає з нього, схвалюється ним, хоча і не закріплений у конкретних правових нормах. Так можна говорити про загальні законні інтереси осіб - учасників адміністративного процесу (досягнення юридично значущого результату, прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі) і персоніфіковані законні інтереси (інтерес особи у встановленні конкретних фактів, що доводять його невинність у вчиненні адміністративного правопорушення або обґрунтовують його позицію у зв`язку зі зверненням у компетентний державний орган).

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі №504/4148/16-а, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Державна політика в галузі охорони праці визначена статтею 4 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 року № 2694-XII (далі - Закон України № 2694-XII), якою визначено, що державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням. Державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Вимогами статті 38 Закону України № 2694-XII визначено, що державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Згідно п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року N 96 (далі - Положення), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Основними завданнями Держпраці є: 1) реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб; 2) здійснення комплексного управління охороною праці та промисловою безпекою на державному рівні; 3) здійснення державного регулювання і контролю у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки; 4) організація та здійснення державного нагляду (контролю) у сфері функціонування ринку природного газу в частині підтримання належного технічного стану систем, вузлів і приладів обліку природного газу на об`єктах його видобутку та забезпечення безпечної і надійної експлуатації об`єктів Єдиної газотранспортної системи.

Наказом Держпраці України від 03.08.2018 № 84 затверджено Положення про Головне управління Держпраці у Харківській області, згідно пункту 1 якого, Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Стаття 21 Закону України № 2694-XII регламентує обов`язок роботодавця одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Так, виробничі будівлі, споруди, машини, механізми, устаткування, транспортні засоби, що вводяться в дію після будівництва (виготовлення) або реконструкції, капітального ремонту тощо, та технологічні процеси повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з охорони праці (ч. 1 ст. 21 Закону України № 2694-XII).

Положеннями частини третьої вищевказаної статті Закону визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що саме відповідач наділений повноваженнями щодо видачі відповідних дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Згідно ч. 4 ст. 21 Закону України № 2694-XII, порядок видачі дозволів або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, проведення або експлуатація (застосування) яких потребує отримання дозволу, та граничні розміри тарифів на проведення експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, висновок якої є підставою для видачі дозволів, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до вказаних положень Закону, постановою КМУ від 26.10.2011 №1107 затверджено Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, який визначає процедуру видачі або відмови у видачі, переоформлення, анулювання Держпраці та її територіальними органами дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки (далі - Порядок).

Відповідно до підпункту 1 пункту 9 Порядку (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин), для одержання дозволу, який видає територіальний орган Держпраці, роботодавець, виробник або постачальник подає в паперовій формі особисто, через уповноважену ним особу, надсилає поштою або у випадках, передбачених законом, в електронній формі через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровані з ним інформаційні системи державних органів та органів місцевого самоврядування, адміністратору заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додається:

на виконання робіт підвищеної небезпеки - висновок експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час виконання заявлених робіт;

на експлуатацію машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки - висновок експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання під час експлуатації заявлених машин, механізмів, устатковання та їх відповідності вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки;

на застосування машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки - висновок експертизи відповідності таких машин, механізмів, устатковання вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки.

Пунктом 9 Порядку також зазначено, що забороняється вимагати для одержання дозволу документи, не передбачені законом.

Таким чином, дії суб`єкта владних повноважень щодо прийняття відповідного рішення за наслідками розгляду звернення є формою активної поведінки, що направлена на реалізацію владних управлінських функції даного суб`єкту.

В свою чергу, підставою для вчинення дій є відповідна заява особи, подана уповноваженому органу в установленому порядку.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач листами від 23.09.2019 року №31/2221/05-12/11158 та №31/2222/05-12/11157 повідомив позивача, серед іншого, про невідповідність наданих заяв вимогам додатка 4 до Порядку.

Таким чином, оскільки надані позивачем заяви не відповідали вимогам додатку 4 Порядку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у відповідача визначеного законом обов`язку щодо прийняття відповідного рішення про видачу дозволів або відмову у їх видачі.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що вказані позивачем обставини не є пасивною поведінкою суб`єкта владних повноважень, яка могла б бути пов`язана з невиконанням останнім дій, які повинні були і могли бути вчинені в силу покладених на відповідачів обов`язків і згідно з чинним законодавством України, що в свою чергу несло б негативний вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів позивача.

Відтак висновки суду першої інстанції щодо частково задоволення позовних вимог є помилковими.

Позивач рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржував.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права ( ч. 1 ст. 317 КАС України).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Також, колегія суддів дійшла висновку про відсутність в даному випадку правових підстав для задоволення клопотання представника позивача про розподіл судових витрат пов`язаних з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, в тому числі на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 року по справі №520/10931/19 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити Приватному підприємству "Торговий дім "Золота миля" у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О. Гуцал М.І.
Повний текст постанови виготовлений 23.03.2020. року