Справа № 308/13172/19
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря судових засідань Боти О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ужгород матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП в особі інспектора поліції Василіва Назарія Степановича про визнання протиправними дій та скасування постанови,

встановив:

20.11.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП в особі інспектора поліції Василіва Назарія Степановича про визнання протиправними дій та скасування постанови.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.11.2019, керуючи транспортним засобом Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 в м. Львів, він порушив п. 8.4 ПДР України, за що інспектором УПП у Львівській області Хвищук І.В. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №1716423 від 07.11.2019, відповідно до якої ним було сплачено штраф у сумі 255 грн., що стверджується квитанцією від 08.11.2019. Разом з тим, 13.11.2019 через засоби поштового зв`язку ним було отримано постанову серії ДПО 18 №564905 від 07.11.2019, складену інспектором УПП в Львівській області Василів Н.С., відповідно до якої ним порушено вимоги п. 18. 1 ПДР України. Вказує, що про складання оскаржуваної постанови йому відомо не було, з інспектором Василів Н.С. він не спілкувався, з прийнятим рішенням не згідний, зокрема в силу того, що постанова йому оголошена не була, містить недостовірні відомості про його відмову від отримання копії, а також до неї не додано докази на підтвердження порушення ним п. 18. 1 ПДР України.

У судове засідання позивач не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд такої за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи, відзиву до справи не подав.

Суд, ознайомившись з позовною заявою, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступних висновків.

13.11.2019 через засоби поштового зв`язку позивачем ОСОБА_1 було отримано постанову серії ДПО 18 №564905 від 07.11.2019, складену інспектором УПП в Львівській області Василів Н.С., відповідно до якої ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 в м. Львів, вул. Кульпарківська, 156 А, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходилися пішоходи, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб нажати перевагу пішоходу, порушив вимоги п. 18. 1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 122 КУпАП.

За вказаною постановою на нього накладено штраф у сумі 255 грн. й зазначено, що від отримання копії постанови ОСОБА_1 відмовився.

Як зазначає позивач, дії інспектора і УПП в Львівській області Василів Н.С. є незаконними, оскільки постанова йому оголошена не була, про наявність такої йому стало відомо після отримання її поштою, інспектором внесені до постанови недостовірні відомості про відмову позивача від отримання копії такої, окрім цього на підтвердження вчинення ним порушення, правоохоронцями не додано жодного доказу.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк(п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Як визначено ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою ст. 122 цього кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію).

Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122, - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, з урахуванням вище приведених норм права вбачається, що відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху, уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому, згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови серії ДПО 18 №564905 від 07.11.2019, складеної інспектором УПП в Львівській області Василів Н .С. , ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_1 в м. Львів, вул. Кульпарківська, 156 А, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходилися пішоходи, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб нажати перевагу пішоходу, порушив вимоги п. 18. 1 ПДР України,

За вказаною постановою на нього накладено штраф у сумі 255 грн. за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП й зазначено, що від отримання копії постанови ОСОБА_1 відмовився.

Оскаржувану постанову серії ДПО 18 №564905 від 07.11.2019 було отримано ОСОБА_1 13.11.2019 через засоби поштового зв`язку позивачем.

Як зазначає позивач, дії інспектора і УПП в Львівській області Василів Н.С. є незаконними, оскільки постанова йому оголошена не була, про наявність такої йому стало відомо після отримання її поштою, інспектором внесені до постанови недостовірні відомості про відмову позивача від отримання копії такої, окрім цього на підтвердження вчинення ним порушення, правоохоронцями не додано жодного доказу.

Так доводи позивача про відсутність доказів на підтвердження порушення ним 07.11.2019 в м. Львів на вул. Кульпарківська, 156 А п. 18.1 ПДР України підтверджується тим, що в графі 8 «До постанови додаються:» значиться помітка прочерк. Відтак, посилань на будь-які докази оскаржувана постанова містить.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідач обставин, на які посилається позивач не спростував, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надав. З огляду на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд вважає, що останній мав можливість реалізувати зазначене процесуальне право з метою виконання процесуального обов`язку покладеного на нього в силу ч. 2 ст. 77 КАС.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне позов задовольнити частково, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо позивача ОСОБА_1 закрити.

Щодо решти позовних вимог, то згідно положень ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний не наділений повноваженнями визнавати дії поліцейського, або ж саму постанову, незаконною.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 162, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП в особі інспектора поліції Василіва Назарія Степановича про визнання протиправними дій та скасування постанови задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 №564905 від 07.11.2019 щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов