Справа № 824/446/19-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 824/446/19-а

23 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Курка О. П.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними, скасування наказів та поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Встановивши невідповідність апеляційної скарги вимогам ст.296 КАС України, Сьомим апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 26 лютого 2020 року повторно залишено апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області без руху. При цьому особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду 16 березня 2020 року до суду надійшло від Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року.

Обґрунтовуючи дану заяву, апелянт вказав, що повний текст рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року було отримано представником відповідача 19.12.2019 року нарочно в приміщенні суду.

Проте, вказане рішення було передано до ГУНП в Чернівецькій області лише 24.12.2019 року, про що свідчить вхідний штамп організації на першій сторінці рушення Чернівецького окружного адміністративного суду. Після чого, за резолюцією т.в.о. начальника ГУНП в Чернівецькій області від 24.12.2019 року копія рішення була адресована до розгляду та вжиття відповідних заходів реагування начальнику сектора правового забезпечення ГУНП в Чернівецькій області Бурлаці Д.В., який в свою чергу зобов`язав одного з представників ГУНП в Чернівецькій області Гроссу Д.М. подати апеляційну скаргу на вказане рішення, що підтверджується його резолюцією.

Однак, у зв`язку з хворобливим станом, поганим самопочуттям, та в подальшому тимчасовою непрацездатністю представник ОСОБА_2 був позбавлений можливості своєчасно підготувати та направити апеляційну скаргу до Сьомого апеляційного адміністративного суду, а тому завершення підготовки та подача апеляційної скарги була здійснена іншим представником ГУНП в Чернівецькій області Бадалієм С.О.

Отже, вказані обставини, на думку апелянта, засвідчують факт пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду з поважних причин.

Розглянувши подане стороною клопотання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

Cтаттею 129 Конституції України, як одну з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

При цьому, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Вказані положення КАС України окреслюють характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом.

Отже, процесуальними обов`язками учасників справи визначено, крім іншого, дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.

Порядок поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано статтею 121 Кодексу адміністративного судочинства України.

Варто наголосити, що апелянт, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. При цьому, усі учасники судового процесу рівні перед законом і судом.

Між тим, КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Надаючи оцінку обставинам, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд має виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів, а також з того, чи мав скаржник можливість своєчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Аналізуючи наведені в заяві апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження, судова колегія дійшла висновку, що вказані підстави слід визнати неповажними, з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою від 03 лютого 2020 року Сьомий апеляційний адміністративний суд, залишаючи апеляційну скаргу без руху запропонував відповідачу звернутись до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші причини для поновлення строку.

19.02.2020 року до суду від апелянта надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з апеляційною скаргою.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26 лютого 2020 року визнав неповажними вказані підстави пропуску причини Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області та запропоновано апелянту звернутись з заявою про поновлення строку та вказати інші підстави для поновлення строку .

Залишаючи апеляційну скаргу без руху суд вказав апелянту про необхідність доведення факту отримання оскаржуваного рішення відповідачем 19.12.2019 року.

Колегія суддів зазначає, що докази і доказування - один із найважливіших інститутів адміністративного права. Адже саме з допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи.

Суд зауважує, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Проте, в своєму клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду з апеляційною скаргою відповідач знову ж вказує на те, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року було отримано 19 грудня 2019 року при цьому жодного доказу на підтвердження вказаних обставин до клопотання не надано.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що оскаржуване рішення було передано до ГУНП в Чернівецькій області лише 24.12.2019 року після його отримання відповідним працівником про що свідчить вхідний штамп організації на першій сторінці копії рішення Чернівецького окружного адміністративного суду, оскільки у відповідності до вимог ст. 251 КАС України відмітка про реєстрацію вхідної кореспонденції на супровідному листі у розумінні названих вище положень процесуального закону не вказує на день отримання копії судового рішення учасником справи, а лише засвідчує дату реєстрації відповідного документа в канцелярії установи і не може беззаперечно свідчити про дату фактичного отримання відповідачем копії оскаржуваного рішення.

Зазначений документ не є належним підтвердженням отримання копії судового рішення, оскільки реєстрація вхідної кореспонденції є односторонньою дією і не може бути самостійним доказом отримання копії оскаржуваного рішення у певну дату.

Належними доказами факту отримання копії судового рішення можуть бути, зокрема, поштовий конверт з відтиском календарного штемпеля поштового відділення, довідка суду про дату видачі копії відповідного судового рішення тощо.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 22 жовтня 2019 року у справі №280/5335/18, від 25 листопада 2019 року у справі №240/3314/19, від 19 грудня 2019 року у справі №554/8635/16-а.

Також, колегія суддів критично відноситься до посилання апелянт як на поважність пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою, на те, що за резолюцію т.в.о. начальника ГУНП в Чернівецькій області від 24.12.2019 року копія рішення була адресована до розгляду та вжиття відповідних заходів реагування начальнику сектора правового забезпечення ГУНП в Чернівецькій області Бурлаці Д.В., з огляду на наступне.

Так, при дослідженні вказаного доказу, судом встановлено, що в даному випадку це службова записка про вжиття відповідних заходів реагування, та підготування проекту відповіді ініціатору, у встановлений термін, зі змісту якою вбачається, що вона зареєстрована ГУНП в Чернівецькій області 24.12.2019 року.

Однак, на переконання колегії суддів вказана службова записка не свідчить факт отримання копії рішення відповідачем 19 грудня 2019 року та 24 грудня 2019 року, при цьому резолюція Д. Гроссу також не містить вказаних ознак.

Водночас, посилання апелянта на те, що апеляційна скарга була подана з запізненням на два дні суд не приймає до уваги, оскільки як уже наголошувалось жодних доказів про отримання копії рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року Головним управлінням національної поліції у Чернівецькій області ні на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 03 лютого 2020 року, ні від 26 лютого 2020 року відповідачем не надано.

Між тим, колегія суддів зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 року у справі №813/1941/17.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апелянт не навів поважних підстав, за яких апеляційна скарга подана понад визначені законом строки. Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що причина пропуску процесуального строку має об`єктивний і незалежний від апелянта характер, додатково такі докази не подано, обставини, на які покликається апелянт у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, на переконання суду апеляційної інстанції, не є непереборними чи такими, що унеможливлювали реалізацію права на апеляційне оскарження.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Оскільки, наведені відповідачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не підтверджені належними та допустимими доказами, то суд визнає причини пропуску строку, наведені у відповідному клопотанні, неповажними.

За змістом ч.3 ст.298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи зазначене, керуючись ст.ст.299, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Визнати неповажними причини пропуску строку, наведені в клопотанні Головного управління Національної поліції у Чернівецькій області , про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року та залишити клопотання про поновлення такого строку без задоволення.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними, скасування наказів та поновлення на роботі.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

4. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Курко О. П.