Справа № 160/598/20
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2020 року Справа № 160/598/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання неправомірної відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-
16.01.2020 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати неправомірною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.08.2019 року № 44/03-7/18 щодо не зарахування до трудового стажу роботи ОСОБА_1 періоди навчання: з 01.09.1977 року по 20.07.1978 рік у технічному училищі № 5 м. Дніпропетровська за професією кіномеханник, період з 01.09 1978 року по 29.06.1981 рік в Советському кінотехнікумі Держкіно РСФСР, що підтверджується оригіналами атестату та диплому. Періоди роботи з 04.08.1981 року по 02.10.1981 року на посаді фільмоперевірщіці першої категорії, з 02.10.1981 року по 04.09.1986 року на посаді інженера по контролю за експлуатацією фільмів в Дніпропетровській обласній конторі по прокату кінофільмів, період роботи з 06.09.1986 року по 14.08.1991 рік на посаді майстра груп кіномеханників в ПТУ № 52. Період роботи з 01.05.1994 року по 04.09.1995 рік в ТОВ «VG Actor» на посаді комерційного агенту, та генерального директора, що відповідає записам в Трудовій книжці на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу роботи ОСОБА_1 періоди навчання: з 01.09.1977 року по 20.07.1978 рік у технічному училищі № 5 м. Дніпропетровська за професією кіномеханник, період з 01.09.1978 року по 29.06.1981 рік в Советському кінотехнікумі Держкіно РСФСР, що підтверджується оригіналами атестату та диплому. Періоди роботи з 04.08.1981 року по 02.10.1981 рік на посаді фільмоперевірщіці першої категорії, з 02.10.1981 року по 04.09.1986 року на посаді інженера по контролю за експлуатацією фільмів в Дніпропетровській обласній конторі по прокату кінофільмів. Період роботи з 06.09.1986 року по 14.08.1991 рік на посаді майстра груп кіномеханників в ПТУ № 52, період роботи з 01.05.1994 року по 04.09.1995 рік в ТОВ «VG Actor" на посаді комерційного агенту, та генерального директора, що відповідає записам в трудовій книжці на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_1 , та нарахувати пенсію з 07.07.2019 року;
- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 840, 80 грн.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 з 01 січня 2019 по 31 грудня 2019 року позивач повинен мати не менше 26 років загального стажу, щоб у 59 років йти на пенсію. Так, ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачу виповнилось 59 років та згідно трудової книжки він має трудовий стаж 28 років 10 місяців 21 день.
За отриманням пенсії ОСОБА_1 звернулась до підрозділу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Лівобережного управління, та надала документи, які підтверджують її право на отримання пенсії: трудову книжку, документи, які підтверджують освіту, свідоцтво про народження, свідоцтво про реєстрації шлюбу, тощо.
Однак, 11.12.2019 позивачем від Пенсійного фонду було отримано лист про відмову в призначенні пенсії № 44/03-7/18 від 02.08.2019 з посиланням на відсутність необхідного трудового стажу, оскільки відповідач не прийняв при нарахуванні пенсійного стажу атестат ПТУ № 5, диплом технікуму - Советский кинотехникум Госкино РСФСР (на мові документу), а також трудову книжку, оскільки прізвище, зазначене в них, не співпадає з прізвищем, зазначеним в свідоцтві про шлюб. Не визнаючи вище зазначені документи, відповідачем було нараховано загальний стаж 12 років 06 місяців 06 днів.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду для захисту своїх порущених прав та законних інтересів.
Ухвалою суду від 17.01.2020 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
10.02.2020 до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на адміністративний позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж позивача складає 12 років 06 місяців 06 днів, що є недостатнім для призначення пенсії, а належність наданих позивачем документів до заяви не була доведена останнім.
За таких обставин, ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки згідно наданих документів загальний стаж роботи становить 12 років 06 місяці 06 днів.
18.02.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що відповідачем не доведено, що не внесення зміни про прізвище в трудову книжку будь-яким законом надає йому право не визнавати трудовий стаж при призначенні пенсії особи, прізвище, ім`я та по батькові, дата народження якої було первинно вписано в трудову книжку і відповідає записам її свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб.
Позивач вважає, що відмова відповідача є незаконною, оскільки формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, оскільки підставою для призначення пенсії є стаж роботи, а не дотримання формальних вимог заповнення трудової книжки.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно із ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст. 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 , яка містяться в матеріалах справи.
Відповідно до копії атестату № НОМЕР_7 з відзнакою, виданого 20 липня 1978 року, ОСОБА_1 01.09.1977 вступила до міського ПТУ № 5 м. Дніпропетровська та 20.07.1978 закінчила повний курс Технічного училища за професією кіномеханік.
Згідно з копією диплома НОМЕР_3 , виданого ОСОБА_1 29.06.1981, реєстраційний номер 4327, ОСОБА_1 в 1978 році вступила в Советский кинотехникум Госкино РСФСР (мовою оригіналу) та в 1981 році закінчила повний курс названого технікуму за спеціальністю - оборудование фильмобаз (мовою оригіналу) та рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 29.06.1981 ОСОБА_3 присвоєна кваліфікація кіномеханік.
01 грудня 1990 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_5, копія якого міститься в матеріалах справи.
Так, внаслідок укладення шлюбу, дівоче прізвище ОСОБА_1 було змінено на прізвище ОСОБА_1 .
В матеріалах справи міститься копія трудової книжки НОМЕР_1 від 15.09.1980 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з записами якої зазначено наступне.
Так, з 04.08.1981 року наказом № 179 від 04.08.1981 року ОСОБА_1 прийнята на роботу до Дніпропетровської обласної контори по прокату кінофільмів на посаду фільмоперевірщиці першої категорії (запис № 5). В подальшому, наказом № 236 від 02.10.1981 року була переведена на посаду інженера по контролю за експлуатацією фільмів.
Наказом № 199 від 04.09.1986 року була звільнена по ст. 36 п. 5 КЗпП у зв`язку з переведенням до ПТУ № 52.
Суд звертає увагу, що запис про прийом та переведення позивача на даному підприємстві було зроблено на дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 , що співпадає з прізвищем, зазначеним в свідоцтві про народження позивача.
Наказом № 236 від 06.09.1986 року позивача було прийнято на роботу в ПТУ № 52 на посаду майстра груп кіномеханіків. Наказом № 153 від 14.08.1991 року позивача було звільнено згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП.
Наказом № 2 від 21.01.1993 року позивача було прийнято на роботу до ТОВ «VG Actor» на посаду комерційного агенту. Наказом № 3 від 01.05.1994 року позивача було переведено на посаду генерального директора. Наказом № 8 від 04.09.1995 року позивача було звільнено за ст. 38 КЗпП.
З матеріалів справи видно, що 29.05.2019 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, разом із документами, для призначення їй пенсії за віком.
Листом від 02.08.2019 № 44/03-07/18 «Про відмову в призначенні пенсії» Відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 3 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України на заяву позивача від 29.05.2019 повідомив, що неможливо прийняти до заліку трудову книжку НОМЕР_1 , оскільки вона не відповідає вимогам п.2.13. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників». Також атестат № НОМЕР_7 від 20.07.1978 та диплом НОМЕР_8 від 29.06.1981 не взято при розрахунку стажу, оскільки прізвище в зазначених документах не відповідає прізвищу, зазначеному у свідоцтві про шлюб. Належність даних документів ОСОБА_1 не доведена. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж складає 12 років 06 місяців 06 днів.
Таким чином, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю трудового стажу.
Не погоджуючись з позицією відповідача та вважаючи дії відповідача протиправними, та такими, що порушують законні права та інтереси, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок № 637).
Згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджено Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58), до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Суд зазначає, що зазначені записи в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 містять всю необхідну інформацію про період роботи позивача та підстави внесення таких записів до трудової книжки, а також виконані без виправлень.
Відповідно до положень п. 2.13 Інструкції № 58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
Щодо неприйняття відповідачем до заліку трудової книжки НОМЕР_1 , то суд вважає за необхідне зазначити, що працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по інвалідності, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивачу вказаного у його трудовій книжці з підстав того, що не було внесено зміни на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки щодо зміни прізвища позивача.
Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Відповідач, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки, визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність ведення трудової книжки.
Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Отже, суд доходить висновку, що відповідачем також протиправно не зараховано до трудового стажу ОСОБА_1 період навчання згідно атестату № НОМЕР_7 від 20.07.1978 та диплому НОМЕР_3 від 29.06.1981.
Посилання відповідача на те, що в зазначених документах прізвище не відповідає прізвищу, зазначеному у свідоцтві про шлюб суд не бере до уваги, оскільки судом встановлено, що позивачем лише 01.12.1990 було змінено дівоче прізвище ОСОБА_1 на - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_5 , тоді як атестат № НОМЕР_7 від 20.07.1978 та диплом НОМЕР_9 від 29.06.1981 було видано позивачу раніше, на дівоче прізвище - ОСОБА_1 .
Отже, суд доходить висновку, що належність даних документів ОСОБА_1 доведено повністю та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що доводи позивача знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а відповідачем протилежного не доведено, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 139, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати неправомірною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.08.2019 року № 44/03-7/18 щодо не зарахування до трудового стажу роботи ОСОБА_1 періоди навчання: з 01.09.1977 року по 20.07.1978 рік у технічному училищі № 5 м. Дніпропетровська за професією кіномеханник, період з 01.09 1978 року по 29.06.1981 рік в Советському кінотехнікумі Держкіно РСФСР, що підтверджується оригіналами атестату та диплому. Періоди роботи з 04.08.1981 року по 02.10.1981 року на посаді фільмоперевірщіці першої категорії, з 02.10.1981 року по 04.09.1986 року на посаді інженера по контролю за експлуатацією фільмів в Дніпропетровській обласній конторі по прокату кінофільмів, період роботи з 06.09.1986 року по 14.08.1991 рік на посаді майстра груп кіномеханників в ПТУ № 52. Період роботи з 01.05.1994 року по 04.09.1995 рік в ТОВ «VG Actor» на посаді комерційного агенту, та генерального директора, що відповідає записам в трудовій книжці на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_1 .
Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу роботи ОСОБА_1 періоди навчання: з 01.09.1977 року по 20.07.1978 рік у технічному училищі № 5 м. Дніпропетровська за професією кіномеханник, період з 01.09.1978 року по 29.06.1981 рік в Советському кінотехнікумі Держкіно РСФСР, що підтверджується оригіналами атестату та диплому. Періоди роботи з 04.08.1981 року по 02.10.1981 рік на посаді фільмоперевірщіці першої категорії, з 02.10.1981 року по 04.09.1986 року на посаді інженера по контролю за експлуатацією фільмів в Дніпропетровській обласній конторі по прокату кінофільмів. Період роботи з 06.09.1986 року по 14.08.1991 рік на посаді майстра груп кіномеханників в ПТУ № 52, період роботи з 01.05.1994 року по 04.09.1995 рік в ТОВ «VG Actor" на посаді комерційного агенту, та генерального директора, що відповідає записам в трудовій книжці на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_1 , та нарахувати пенсію з 07.07.2019 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко