Справа № 420/2577/20
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2577/20
УХВАЛА

26 березня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Кравченко М.М., розглянувши заяву Виробничо-сервісної фірми «Гідрогеосервіс» в вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову Виробничо-сервісної фірми «Гідрогеосервіс» в вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 21.01.2020 року № 1345-51, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Виробничо-сервісної фірми «Гідрогеосервіс» в вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 21.01.2020 року № 1345-51.

В позовній заяві Виробничо-сервісна фірма «Гідрогеосервіс» в вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю просить суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Одеській області від 21.01.2020 року № 1345-51.

Одночасно з позовною заявою Виробничо-сервісна фірма «Гідрогеосервіс» в вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії податкової вимоги від 21.01.2020 року № 1345-51 Головного управління ДПС в Одеській області про сплату суми податкового боргу в розмірі 11633707,50 грн. до набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач вказує, що без вжиття заходів забезпечення позову застосування відповідачем заходів з примусового виконання оскаржуваної податкової вимоги про сплату податкового боргу може призвести до значної шкоди інтересам позивача. Оскарження податкової вимоги не зупиняє її дію і є ризик того, що спірне рішення відповідача про визначення позивачу податкового боргу буде виконано до того, як суд висловить свою позицію щодо законності та обґрунтованості оскаржуваної податкової вимоги. Зупинення видаткових операцій на рахунках позивача в межах застосування відповідачем заходів в порядку п.89.4 ПК України призведе до неможливості захистити в судовому порядку свої порушені права через неможливість сплатити судовий збір, оплатити інші витрати, пов`язані з судовим захистом. В результаті реалізації відповідачем заходів по примусовому стягненню податкового боргу на позивача будуть покладені також і витрати та обмеження, пов`язані з виконанням постанови в порядку примусового виконання, передбачені ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», крім того що ст.34 цього закону не містить таких підстав для зупинення виконавчого провадження, як оскарження позивачем податкової вимоги про сплату податкового боргу в судовому порядку, а тому зупинення стягнення за оскаржуваною податковою вимогою (виконавчим документом) можливе лише шляхом вжиття заходів забезпечення позову. Таким чином, застосування відповідачем заходів в тому числі шляхом стягнення у безспірному порядку з позивача суми податкового боргу на підставі оскаржуваної податкової вимоги може призвести до того, що для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а у випадку реалізації майна позивача з прилюдних торгів, відновлення цих прав та інтересів стане неможливим.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Так, забезпечення позову - це вжиття судом визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, для встановлення існування хоча б однієї з названих обставин з метою недопущення зловживань суд зобов`язаний виходити з конкретних доказів.

Однак, заявник не навів та не надав до суду належних та допустимих доказів, які підтверджували хоча б одну з підстав забезпечення позову, чим не дотримався вимог ч.1 ст.77 КАС України згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Разом з цим, у вказаній заяві не було надано належного обґрунтування щодо забезпечення позову в зазначений спосіб.

Також, в наданих матеріалах відсутні очевидні ознаки протиправності спірної податкової вимоги.

Відповідно до положень Розділу 2 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.06.2017 року № 610 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 року за № 902/30770, податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції. Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом. Протягом періоду оскарження суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до Кодексу, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

Згідно з п.1 Розділу 3 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.06.2017 року № 610 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 року за № 902/30770, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) контролюючих органів.

Відповідно до п.89.4 ст.89 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу. Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов`язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Тобто, заходи щодо зупинення видаткових операцій на рахунках, заборону відчуження майна та зобов`язання допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу можливі лише на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно з п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Тобто, заходи щодо стягнення податкового боргу можливі лише на підставі рішення суду, що набрало законної сили.

При цьому, п.3 ч.1 ст.236 КАС України передбачено, що суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, в даному випадку відсутня необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.1 Розділу 6 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.06.2017 року № 610 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 року за № 902/30770, податкова вимога вважається відкликаною: у день, протягом якого відбулося самостійне погашення суми податкового боргу платником податків або органом стягнення у повному обсязі; з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування податкової вимоги; з дня надходження до платника податків податкової вимоги, яка містить зменшену контролюючим органом або за рішенням суду, що набрало законної сили, суму податкового боргу, визначену в раніше направленій податковій вимозі; у день набрання законної сили рішенням суду, яким скасовано суму податкового боргу, визначену у податковій вимозі.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви Виробничо-сервісної фірми «Гідрогеосервіс» в вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Керуючись ст.ст.150, 151, 154, 243, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Виробничо-сервісної фірми «Гідрогеосервіс» в вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову Виробничо-сервісної фірми «Гідрогеосервіс» в вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 21.01.2020 року № 1345-51.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко