Справа № 120/320/20-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 березня 2020 р. Справа № 120/320/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Вінницької міської ради, Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради (далі - ДАБК ВМР), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача; заступник директора Департаменту АБК Сивенюк Іван Миколайович про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Держави України в особі Вінницької міської ради (далі - відповідач 1), Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради (далі - відповідач 2, ДАБК ВМР, Департамент), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача; заступник директора Департаменту АБК Сивенюк Іван Миколайович (далі - третя особа) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 27.12.2019 він звернувся до директора Департаменту архітектурно-будівельного контролю зі скаргою на дії співвласника будинку, що розташований за адресою його місця реєстрації. Розгляд даної скарги просив здійснювати за його участі з наданням відповіді на електронну пошту. Однак, листом №К-36-123780/01-36 від 27.01.2020 за підписом заступника директора Департаменту архітектурно-будівельного контролю Сивенюка І.М., позивач був повідомлений, про наслідки розгляду його скарги. Таким чином, позивач зрозумів, що скаргу було розглянуто без його участі, не дивлячись на його прохання. Такі дії відповідача, позивач вважає протиправними.

Ухвалою суду від 31.01.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків.

05.02.2020 позивачем через канцелярію суду подано клопотання за вх. №3498 про залучення Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради в особі заступника директора департаменту Сивенюка І.М. в якості третьої особи з самостійною вимогою на стороні відповідача, а також клопотання за вх. №3499 про залучення до участі у справу співвідповідача.

Ухвалою від 10.02.2020 позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви на 7 днів, адже зміст поданих 05.02.2020 клопотань (їх формулювання та обґрунтування) унеможливлює визначити суб`єктний склад відповідачів, а також статус третьої особи.

У встановлений судом строк позивач подав до суду заяву з додатками, відповідно до якої недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою від 28.02.2020 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16.03.2020 представником ДАБК ВМР через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, просить відмовити в задоволенні позову та звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду його скарги від 27.12.2019. Також представник ДАБК ВМР зазначив, що оскільки 24.01.2020 позивач повторно не з`явився на розгляд поданої ним скарги, зважаючи на сплив встановлених Законом України "Про звернення громадян" строків розгляду відповідних звернень, розгляд скарги ОСОБА_1 відбувся за відсутності останнього.

Відповідач 1 та третя особа своїм правом на подання відзиву та письмових пояснень не скористались, клопотань про надання додаткового часу для формування своєї позиції з приводу заявлених позовних вимог не подали.

З огляду на викладене суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що 27.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до директора ДАБК ВМР зі скаргою на дії співвласника будинку, що розташований за адресою його місця реєстрації, в частині неналежної експлуатації газового устаткування в приміщеннях, які не прийняті в експлуатацію. Вказану скаргу позивач просив розглянути за його участі з наданням відповіді на електронну пошту.

Дане звернення було зареєстровано відділом звернень Вінницької міської ради 27.12.2019 за вх. №К-36-123780.

13.01.2020 відповідачем-2 сформовано лист-запрошення, яким повідомлено позивача, що 17.01.2020 об 09 год. 00 хв. за адресою м. Вінниця, вул. Театральна, 29 (3 поверх) буде проводитись розгляд його звернення від 27.12.2019. Даний лист за вих. №К-36-123780/01-36 рекомендованою поштовою кореспонденцією з повідомленням про вручення був надісланий ОСОБА_1 та отриманий останнім 15.01.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням.

16.01.2020 засобами електронного зв`язку позивач повідомив представника ДАБК ВМР про те, що він не може прибути на розгляд скарги 16.01.2020, оскільки пізно отримав лист Департаменту. Крім того, зазначив, що отримав повістку про виклик до суду на 16.01.2020, в зв`язку з чим повинен підготуватись до участі у судовому засіданні. Також просив завчасно узгодити наступну дату розгляду його скарги від 27.12.2019.

Враховуючи повідомлені ОСОБА_1 обставини, ДАБК ВМР повторно направив позивачу лист-запрошення від 20.01.2020 за №К-36- 123780/01-36, в якому повторно запросив ОСОБА_1 для розгляду звернення на 24.01.2020 об 09 год. 00 хв. за адресою м. Вінниця, вул. Театральна, 29 (3 поверх). Даний лист також був надісланий позивачу рекомендованою поштовою кореспонденцією з повідомленням про вручення та отриманий ОСОБА_1 29.01.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням.

В зв`язку з неявкою ОСОБА_1 24.01.2020 за вказаною у листі від 20.01.2020 адресою, розгляд його звернення від 27.12.2019 за вх. №К-36-123780 відбувся за відсутності останнього та надано письмову відповідь від 27.01.2020 вих. №К-36-123780/01-36 відповідно до вимог ст. ст. 18, 20 Закону України «Про звернення громадян».

Вважаючи, що розгляд його скарги проведено відповідачем неналежно, зокрема проігноровано його право на участь в розгляді скарги, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує таке.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України кожна особа має право направляти письмові звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, які зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Преамбулою Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон 393/96-ВР) визначено, що Закон України "Про звернення громадян" регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Частиною 1 статті 1 зазначеного Закону 93/96-ВР передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненням громадян, згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 93/96-ВР, слід розуміти викладені в письмовій формі або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

З огляду на вищенаведені положення Закону № 93/96-ВР, а також зважаючи на зміст звернення ОСОБА_1 від 27.01.2019, адресоване Голові ДАБК ВМР, суд доходить до переконання, що останнє за своїм змістом є заявою (клопотанням), в якому заявник повідомляє суб`єкта владних повноважень про порушення чинного законодавства та просить вчинити дії щодо їх усунення.

Отже, в даному випадку, надаючи оцінку діям відповідача щодо дотримання останнім вимог Закону № 93/96-ВР в частині належного повідомлення особи про дату, час та місце розгляду його звернення, а також забезпечення права позивача бути присутнім на розгляді його звернення, суд керується нормами зазначеного Закону, в частині щодо стосується розгляду саме заяв (клопотань) особи.

Частиною 1 ст. 15 № 393/96-ВР передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

За змістом ч. 1 ст. 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Статтею 19 Закону № 393/96-ВР передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Обґрунтовуючи підстави здійснення поданого ОСОБА_1 звернення від 27.12.2019 за відсутності останнього, представник Департаменту покликався на те, що будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду його клопотання позивач повторно не прибув на розгляд відповідного клопотання.

Разом з тим, суд критично оцінює посилання сторони відповідача на належне повідомлення ОСОБА_1 про те, що розгляд поданого ним клопотання відбудеться 24.01.2020 о 09:00, адже лист від 13.01.2020 за вих. №К-36-123780/01-36, в якому зазначено про дату, час та місце розгляду відповідного звернення, був отриманий позивачем лише 29.01.2020, тобто фактично через п`ять днів після визначеної у листі дати. Вказане підтверджується доданим до відзиву на позовну заяву рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Також суд критично оцінює посилання сторони відповідача 2 на сплив строку розгляду поданої ОСОБА_1 заяви (клопотання) від 27.12.2019, з огляду на наступне.

Так, строки розгляду звернень громадян встановлені статтею 20 Закону № 393/96-ВР, якою визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Отже, максимальний термін відведений законодавцем для розгляду звернення громадянина обмежений 45 днями, що обраховуються від дати подання відповідного звернення.

Як самостійно вказує відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву, звернення ОСОБА_1 від 27.01.2019 було зареєстровано відділом звернень Вінницької міської ради 27.12.2019 за вх. №К-36-123780. Таким чином, вирішення питань, порушених позивачем у зверненні від 27.12.2019 не могло перевищувати 45 днів, тобто дане звернення мало бути розглянуто до 10.02.2020. Разом з тим, розгляд звернення ОСОБА_1 без участі останнього відповідачем 2 було здійснено 24.01.2020.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що відповідачем під час розгляду заяви позивача від 27.12.2019 допущено протиправні дії, які виразились в позбавленні заявника, встановленого ч. 1 ст. 18 Закону № 393/96-ВР, права бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій ДАБК ВМР щодо неналежного розгляду його звернення та зобов`язання повторно розглянути його звернення від 27.12.2019 підлягають задоволенню.

В той же час, надаючи оцінку позовним вимогам позивача в частині стягнення з Вінницької міської ради моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн., суд зазначає наступне.

Положеннями статті 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 №4 (пункт 3) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 зазначеної Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Цю частину позовних вимог позивач мотивував тим, що протиправні дії Департаменту спричинили марнування його часу, що викликало глибоку стурбованість, додаткове психічне напруження, недовіру до владних органів, відчуття власної нікчемності перед цинічною брехнею.

Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди, не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Сам лише факт порушення прав не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

За сукупністю наведених обставин підстави для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди відсутні.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 27 грудня 2019 року, в частині недотримання положень ч. 1 ст. 18 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року № 393/96-ВР.

Зобов`язати Департамент архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 27 грудня 2019 року з належним забезпеченням реалізації, встановленого ч. 1 ст. 18 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року № 393/96-ВР, права заявника бути присутнім при розгляді його заяви чи скарги.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст постанови виготовлено 26.03.2020.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Вінницька міська рада (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050, )

Департамент архітектурно-будівельного контролю (вул. Театральна, 29, м. Вінниця, 21050, )

Заступник директора Департаменту АБК Сивенюк Іван Миколайович (вул. Театральна, 29, м. Вінниця, 21050)

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна