Справа № 260/926/19
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2020 року м. Ужгород№ 260/926/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Петрус К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник - Матій Н.Ю.,

відповідача: ГУ ДФС у Закарпатській області, представник - Крупа-Газуда М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 16 березня 2019 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області, яким просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 12.03.2019 року:

- № про сплату 19845,51грн. податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та штрафних (фінансових) санкцій 4961,38 грн.;

- № про сплату 1653,79грн. військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 413,45грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що оскаржувані податкові повідомлення рішення винесені на підставі Акту складеному за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2017р.

В Акті зазначено (а.с.17), що згаданий ФОП отримав дохід у 2 -му кварталі 2017р. у вигляді безповоротнього фінансування та оскільки перебував на загальній системі оподаткування був зобов`язаний, відповідно до пп.64.2.20, п.164.2 ст.164 ПК України включити вказаний дохід до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017р. А вказана ним сума повинна була бути оподаткована за загальними правилами встановленими ПК України.

Ввважає, що вказаний висновок відповідача є помилковим оскільки, фізична особа підприємець 05.04.2017р. уклала договір на отримання безповоротного фінансування з Благодійним фондом "Закарпатський центр економічного розвитку "Еган Еде" за яким 20.06.2017р. отримала кошти в розмірі 110252,89 грн. з призначенням платежу "безповоротна фінансова допомога", що додатково підтверджується випискою з банку.

Вказана та отримана безповоротна фінансова допомога не є результатом від здійснення підприємницької діяльності вказаного ФОП тому повинна бути оподаткована не за загальним правилом передбаченим ПК України, а за правилами ПК України, що регулюють оподаткування в разі отримання особою «додаткового блага».

Крім того ст.168 ПК України чітко встановлено, що в ситуації, яка склалася податковим агентом (особа яка нараховує та виплачує оподатковуваний дохід) є саме платник такої безповоротної фінансової допомоги - благодійний фонд, який не тільки має право, але й зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за ставкою визначеною ст. 167 ПК України.)

Незважаючи на викладене відповідач, довільно трактуючи норми ПК України, які чітко регулюють дані питання, суперечить роз`ясненням ДФС України викладених в консультаціях і листах та на власну користь трактує «терміни» зазначені в укладеному договорі, ігнорує зазначене «призначення платежу» в банківській виписці та наполягає на загальному порядку оподаткування отриманої ФОП безповоротної фінансової допомоги фактично лише на підставі того, що ФОП перебуває на загальній системі оподаткування.

На підставі наведеного просить позовні вимоги задоволити.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву (а.с. 88), відповідно до якого зазначає, що на його думку, отримані кошти не слід вважати безповоротною фінансовою допомогою, оскільки аналізуючи договір про вказане вище фінансування зазначає про наявність в ньому певних умов, які ФОП повинен здійснити для отримання такої безповоротної допомоги, а відповідно до ст.717 ЦК України за Договором дарування одна особа «дарувальник» передає, або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні майно (обдаровуваному) безоплатно майно. В разі встановлення обов`язку обдаровуваного чинити на користь дарувальника будь- яку дію майнового та немайнового характеру, вказаний договір не є договором дарування. Також вважає, що призначення платежу в банківській виписці - помилкове. Зазначає, що вважати такий дохід безповоротною фінансовою допомогою у відповідача немає підстав. А оподаткування таких коштів повинно здійснюватися в загальному порядку

Так згідно з п.177.6 ст.177 ПК України у разі, якщо Фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими ПК України для платників податку - фізичних осіб.

На підставі наведеного просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримала висунуті вимоги та просила суд задовольнити такі в повному обсязі. Додатково повідомила, що вказана Програмою допомога (розділ 1 Програми) від Благодійного фонду "Закарпатський центр економічного розвитку "Еган Еде" є тільки одного типу «безповоротна фінансова допомога», а мета фонду - виплата саме такої допомоги. Крім того повідомила, що самим відповідачем вже були надані роз`яснення Благодійному фонду "Закарпатський центр економічного розвитку "Еган Еде", в якому вказано, що вказаний «тип допомоги» слід обліковувати, як додаткове благо, а не оподатковувати за загальним правилом (а.с.143-144). З огляду на фактичні обставини, справи, беручи до уваги роз`яснення самого ж відповідача, програму та мету благодійного фонду, просить не брати до уваги неправильне трактування позивачем обставин справи та норм ПК України, просить позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила щодо задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі Наказу №2098 від 29.12.2018 року Головного управління ДФС у Закарпатській області проведено документальну позапланову не виїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 .

Перевіркою встановлено порушення, допущені позивачем, а саме:

- пп.49.18.5 п.49.18, пп. «в» п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 ПК України, в результаті чого встановлено несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік;

- - пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.1.1 п.164.1 ст.164, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.168.1.3 п.168.1 ст.168, п.177.6 ст.177 ПК України, в результаті чого визначено податкове зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб за 2017 рік, у сумі 19845,51грн.;

- пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163 ст.163, пп.168.1.3 п.168.1 ст.168, пп.1.1, пп.1.2, пп.1.4 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в результаті чого перевіркою визначено податкове зобов`язання з військового збору за 2017 рік у сумі 1653,79грн.

За результатами вказаної перевірки складено Акт перевірки №103/13-06/ НОМЕР_1 від 30.01.2019 та винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 12.03.2019р., яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у розмірі 19845,51 грн. за податковим зобов`язанням та 4961,38 грн. за штрафними санкціями,

- № від 12.03.2019р., яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у розмірі 1653,79 та за штрафними санкціями у розмірі 413,45 грн.

Так судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та Благодійним фондом «Закарпатський центр економічного розвитку «ЕГАН ЕДЕ» для отримання безповоротного фінансування укладено Договір від 05.04.2017 року №2016-ЕЕСР-Е1А-1034 «Про фінансування». На виконання умов Договору Благодійний фонд «Закарпатський центр економічного розвитку «ЕГАН ЕДЕ» 20.06.2017 року перерахував на рахунок ФОП ОСОБА_1 , кошти в сумі 110252,89 грн. з призначенням платежу «безповоротна фінансова допомога», що окремо підтверджено випискою з рахунку.

В подальшому позивачем було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік (додається), де у відповідності до вимог пп. 10 п. 2 розділу III «Порядок заповнення декларації», Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, платником податків було зазначено в рядку 10.9 Декларації «Інші доходи» отриманий дохід від Благодійного фонду «Закарпатський центр економічного розвитку «ЕГАН ЕДЕ» у вигляді безповоротної фінансової допомоги (що є додатковим благом, в розумінні пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України ) в розмірі 110252,89 грн. Вказана позиція додатково підтверджується наданим роз`ясненням ДФС (Контакт- центру ДФС).

Незважаючи на вимоги пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу), а саме: суми безповоротної фінансової допомоги (крім суми процентів умовно нарахованих на таку допомогу) та вимог пп. 10 п. 2 розділу III «Порядок заповнення декларації» Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, відповідач дійшов до невірного висновку, що сума безповоротної фінансової допомоги відноситься до інших доходів передбачених пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України. Що відображено в податковому повідомленні-рішенні Головного управління ДФС у Закарпатській області від 12.03.2019 року №.

Оскільки перерахована безповоротна фінансова допомога Благодійним фондом «Закарпатський центр економічного розвитку «ЕГАН ЕДЕ» не є результатом від здійснення підприємницької діяльності ФОП, що проводиться у порядку та за правилами передбаченими законодавством для такої категорії осіб, то така сума допомоги оподатковується за нормами встановленими ПК України для оподаткування доходів фізичних осіб як додаткове благо.

То суд не може брати до уваги посилання відповідача на те, що в даному випадку слід застосовувати пп. 177.6. ст. 177 ПК України, якими передбачено, що у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

Пунктом 163.1 ст. 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого серед іншого включається дохід, отриманий платником податку у вигляді додаткового блага (крім випадків, передбачених ст. 165 ПК України).

Так п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України визначено, що податковий агент (в даному випадку не сторона по справі - Благодійний фонд «Закарпатський центр економічного розвитку «ЕГАН ЕДЕ»), який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за ставкою, визначеною у ст. 167 ПК України. А відповідно до п.п. 1.2 п. 16 прим.1 ст. 16 прим.1 підрозд. 10 розд. XX ПК України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПК України.

Судом не досліджуються відносини між Благодійним фондом «Закарпатський центр економічного розвитку «ЕГАН ЕДЕ» та ГУ ДФС України, оскільки саме фонд уклавши договір та перерахувавши кошти особі з призначенням плетежу «безоплатна фінансова допомога» виступає податковим агентом такої особи, який не тільки має право, а має обов`язок утримувати податок із суми такого доходу за ставкою, визначеною у ст. 167 ПК України, що додатково підтверджується роз`ясненнями, які надані Благодійному фонду самим ГУ ДФС України в Закарпатській області від 12.12.2018р. №11712/10/07-16-13-02-07.

Крім того судом не береться до уваги посилання відповідача на те, що отримані позивачем кошти не слід вважати безповоротною фінансовою допомогою, на підставі того, що Договір про безповоротне фінансування містить певні умови, які ФОП повинен здійснити для отримання такої безповоротної допомоги та самостійно робить ототожнення вказаного договору з договором дарування та/чи договором пожертви, мотивуючи свою позицію тим, що відповідно до ст.717 ЦК України за Договором дарування одна особа «дарувальник» передає, або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні майно (обдаровуваному) безоплатно майно, а разі встановлення обов`язку обдаровуваного чинити на користь дарувальника будь- яку дію майнового та немайнового характеру, вказаний договір не вважається договором дарування.

Стосовно посилання відповідача на те, що даний договір є договором пожертви слід повідомити наступне. Однією з форм дарування є пожертва, зміст якої ст. 729 ЦК України визначає, як дарування нерухомих та рухомих речей, зокрема грошей і цінних паперів, особам, визначеним ч. 1 ст. 720 ЦК України, для досягнення ними певної, наперед обумовленої мети, загальнокорисної цілі. А оскільки пожертва є видом даруванням то до неї слід застосовувати положення про договір дарування.

Відмінність від дарунка вбачається в тому, що пожертва призначена для користування невизначеної кількості осіб і має конкретне призначення. Соціальна роль цього договору полягає у тому, що у будь-якому суспільстві є прошарки населення з невеликими доходами, а також окремі громадяни, соціально незахищені з різних суб`єктивних і об`єктивних причин, яким і здійснюється вказана пожертва.

Вказані ототожнення відповідача договору, яким надали безповоротну фінансову допомогу з договорама дарування чи договорами пожертви базуються на власних уявленнях відповідача та не були предметом окремих судових досліджень. Також не досліджувався і даний договір на відповідність чи невідповідність вимогам ЦК України, дійсність чи недійсність в цілому.

Відповідач до суду з подібними чи аналогічними вимогами не звертався. Тому суд вважає, що трактування в довільній формі та на власну корить термінів зазначених в договорі «безповоротна фінансова допомога» є передчасним та протиправним в т.ч. і з огляду на те, що кошти особою отримані як «безповоротна фінансова допомога», витрачені, а фонд є податковим агентом такої особи та має не право, а обов`язок утримувати податок з таких сум.

На підставі наведеного посилання відповідача на те, що на його думку призначення платежу в банківській виписці «безповоротна фінансова допомога» - помилкове є невірним, оскільки «призначення платежу» регулюється порядком заповнення платіжних документів, відповідає умовам договору та є реалізованим.

Ні банківська виписка, ні платіжне доручення не є первинними документами в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому для визначення юридичної природи отриманих позивачем коштів слід аналізувати виключно умови договору фінансування, а не трактувати терміни в довільній формі.

Щодо довільного тлумачення відповідачем договору, яке передувало винесенню оскаржуваних податкових повідомлень рішень слід повідомити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У ч. 3 та 4 статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими ст. 213 ЦК України.

Так при здійсненні аналізу змісту договору може бути, що правила встановленні статтею 213 ЦК України не дозволяють визначити зміст певних умов договору. Наприклад щодо порядку проведення розрахунку.

Оскільки ці правила не дають можливості визначити повний зміст певних умов договору, тому потрібно застосовувати тлумачення contra proferentem.

Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem- слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party).

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2018 року по справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17)

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ст.72 та ст.73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:- письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

У відповідності до ч.1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів правомірність оскаржуваних рішень.

Суд, відповідно до ст.90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 12 березня 2019 року № та №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 39393632) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1536,80 грн. (тисячу п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяП.П.Микуляк