Справа № 415/958/20
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/958/20
Провадження № 2-а/415/189/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря - Кравченко О.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду м. Лисичанська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 3 Управління патрульної поліції в Луганській області капрала поліції Панасюка Олександра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, третя особа - Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП,

встановив:

Описова частина

Зміст позовних вимог

До Лисичанського міського суду Луганської області надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 3 Управління патрульної поліції в Луганській області капрала поліції Панасюка Олександра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, третя особа - Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 23.01.2020 року йому поштою надійшов лист, у якому була копія постанови ДП18 № 470065, яку неможливо прочитати. Дана копія була заповнена нерозбірливо, був накладений один текст на другий. З цих причин позивач не зміг ознайомитись з інформацією, викладеною в ній.

24.01.2020 року він подав запит на отримання інформації, викладеної у постанові ДП18 № 470065, до Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП.

30.01.2020 року позивачем було отримано відповідь на його запит на отримання інформації, викладеної у постанові ДП18 №470065, з якої він дізнався, що відносно нього було винесено постанову ДП18 № 470065 поліцейським взводу 1 роти 3 УПП в Луганській області капралом поліції Панасюком Олександром Сергійовичем.

З порушенням, викладеним у постанові ДП18 №470065, позивач повністю не згоден, винним себе не визнає.

Просив суд визнати дії поліцейського взводу 1 роти 3 УПП в Луганській області капрала поліції Панасюка Олександра Сергійовича при винесенні постанови серії ДП18 № 470065 від 18.01.2020 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності такими, що не відповідають чинному законодавству, скасувати постанову серії ДП18 № 470065 від 18.01.2020, винесену поліцейським взводу 1 роти 3 УПП в Луганській області капрала поліції Панасюком Олександром Сергійовичем, відносно позивача ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (постанова серії ДП18№470065 від 18.01.2020р.) закрити.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 вважає дії патрульного поліції протиправними, а постанову серії ДП18 № 470065 від 18.01.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі незаконною, у зв`язку з чим просить її скасувати.

Відзив на позовну заяву не надійшов. Відповідачем був наданий відеоматеріал правопорушення ОСОБА_1 від 18.01.2020.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

18.02.2020 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/958/20 було відкрито провадження у цій адміністративній справі.

20.02.2020 року відповідачем було надано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та долучено відеоматеріал правопорушення ОСОБА_1 від 18.01.2020.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердив факти, викладені в позові, та просив суд задовольнити позовні вимоги повністю. Суду пояснив, що 18.01.2020 він їхав на своїй машині, не пам`ятає по якій вулиці в м. Рубіжне, зупинився і знаходився в машині зі своєю дівчиною. Тільки він зупинився до нього під`їхала машина патрульної поліції, підійшов інспектор та представився Панасюком О.С. та сказав, що позивач порушив закон, що саме не пам`ятає. Після чого інспектор почав вимагати від нього документи, у зв`язку з порушенням ним закону, а саме: їхав у темну пору добу без ввімкненого світла фар, однак такого не було. На вимогу інспектора надати посвідчення водія, реєстраційний талон на транспортний засіб та поліс, він документів не надав, адже, ПДР України він не порушував. Вважає, що у інспектора не було законних підстав вимагати від нього документи. Зазначив, що не вчиняв адміністративне правопорушення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду надав клопотання, в якому просив справу розглядати за його відсутності.

Судом був заслуханий позивач, досліджені докази та відеоматеріали, наявні в матеріалах адміністративної справи, на підставі чого судом були встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 470065 від 18.01.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом HYUNDAY TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 , 18 січня 2020 р. о 18 годині 22 хвилини у м. Рубіжне по вулиці Володимирська, буд. 33, без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору добу, чим порушив п. 19.1. ПДР - водій ТЗ не використав освітлювальні прилади в темну пору, в умовах недостатньої видимості, під час перевірки не пред`явив документів, зазначених в п. 2.1 ПДР України (посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи ТЗ, поліс обов`язкового страхування), чим порушив п. 2.4 ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з листом № 80зі/41/36/01-2020 від 27.01.2020, наданим Управлінням патрульної поліції в Луганській області Конону М.В., надається копія постанови ДП18 № 470065 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яку склав поліцейський взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Луганській області капрал поліції Панасюк О.С..

Згідно з довідкою про надання інформації від 24.01.2020, наданою начальником сектору зв`язку та телекомунікацій УПП в Луганській області ДПП, 18.01.2020 співробітник УПП в Луганській області ДПП Панасюк О.С. отримав персональний відео реєстратор DMT1 (HD1080p/SD карточка на 32Gb) із GPS та спец.програмне забезпечення ЗН ВВ-00124 з інвентарним номером 101489757. Вищезазначений портативний відео реєстратор знаходиться на обліку УПП з 22.05.2018.

Згідно з посвідченням водія серії НОМЕР_2 від 12.06.2019р., ОСОБА_1 має відкриті категорії В1, В, С1, С.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 13.09.2019, транспортний засіб марка HYUNDAY модель TUCSON, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2007, власник ОСОБА_1 .

Судом були дослідженні відеозаписи від 18.01.2020 року б/н та № НОМЕР_4 , на які є посилання в п. 7 постанови ДП18 № 470065 від 18.01.2020 року.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає дії відповідача протиправними, а постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 470065 від 18.01.2020 року незаконною, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії ДП18 № 470065 від 18.01.2020, посилаючись на не порушення ним правил дорожнього руху та відсутність складу адміністративного правопорушення, скористався своїм правом і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Мотивувальна частина

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 470065 від 18.01.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом HYUNDAY TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 , 18 січня 2020 р. о 18 годині 22 хвилини у м. Рубіжне по вулиці Володимирська, буд. 33, без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору добу, чим порушив п. 19.1. ПДР - водій ТЗ не використав освітлювальні прилади в темну пору, в умовах недостатньої видимості, під час перевірки не пред`явив документів, зазначених в п. 2.1 ПДР України (посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи ТЗ, поліс обов`язкового страхування), чим порушив п. 2.4 ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України "Про дорожній рух").

Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно з законодавством України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного, та не заперечується й позивачем, останній відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. (п.1 р. III Інструкції № 1395)

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р. III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 та статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

Вказаним також спростовуються доводи позивача щодо порушення його прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення через неможливість надати пояснення, скористатись правовою допомогою та послугами перекладача, а також порядку розгляду адміністративної справи.

Тобто, вчинене позивачем порушення правил дорожнього руху належить до випадків скороченого провадження на які вказав Конституційний Суд України в рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/15, а тому відповідач діяв в межах наданих повноважень приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що поліцейський взводу 1 роти 3 Управління патрульної поліції в Луганській області капрал поліції Панасюк Олександр Сергійович при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений нормами КУпАП.

Доводи позивача щодо відсутності у нього можливості користуватись своїми правами належним чином, у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, також спростовуються відеозаписом, з якого встановлено, що позивач заявляв клопотання про надання йому адвоката та перекладача тощо, яке правомірно було відхилено відповідачем, оскільки позивач вимагав негайно надати йому перекладача та адвоката, а не заявив клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з необхідністю отримання правової допомоги та послуг перекладача. Від давання пояснень відповідно до вимог ст. 268 КУпАП позивач взагалі відмовився. Право на оскарження постанови відповідно до ст. 268 КУпАП відповідачем позивачем було роз`яснено.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що позивач вказаними в ст. 268 КУпАП правами міг користуватись.

В даному випадку, суд, оглядаючи вказаний відеозапис, доходить висновку, що позивач, розпочавши суперечку з працівником патрульної поліції, необґрунтовано відхиляв всі пропозиції останнього стосовно з`ясування обставин, що слугували підставою для зупинки його автомобіля. Серед іншого, не надаючи жодних обґрунтованих пояснень, ОСОБА_1 не надав посвідчення водія, реєстраційний талон на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ані технічного паспорту на транспортний засіб.

Таким чином, в результаті здійсненого аналізу обставин справи, суд відхиляє доводи позивача про відсутність законних підстав у відповідача для зупинки його автомобіля та відповідно висування вимоги щодо пред`явлення документів.

Отже, судом встановлено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 470065 від 18.01.2020 року складена з огляду на відсутність у позивача посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, цей факт підтверджується матеріалами справи і встановлено відеозаписом реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного та не заперечувалось позивачем.

Право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Суд констатує, що доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме: факту не здійснення правопорушення, за яке передбачена відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.

Як зазначалось вище, у матеріалах справи наявний відеозапис з місця вчинення адміністративного правопорушення, який подано відповідачем. Зокрема, на вказаному відеозаписі зафіксована розмова позивача з працівниками патрульної поліції, з якої чітко вбачається, що останній ігноруючи вимогу працівника поліції пред`явити документи, зазначив про незаконність останньої. В даному випадку, ОСОБА_1 зауважив, що надасть документи лише на законну вимогу після пред`явлення йому доказів вчинення ним порушення правил дорожнього руху, що стали підставою для зупинки його транспортного засобу, що ним було підтверджено в судовому засіданні.

Водночас, на думку скаржника, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що в його діях наявне адміністративне правопорушення.

Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Водночас, ОСОБА_1 погодився, що працівник патрульної служби, вважаючи, що він як водій допустив порушення правил дорожнього руху, мав підстави для зупинення його автомобіля для з`ясування всіх обставин справи.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови серії ДП18 № 470065 від 18.01.2020 року у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Враховуючи те, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, суд доходить висновку щодо правомірності винесеної поліцейським взводу 1 роти 3 Управління патрульної поліції в Луганській області капралом поліції Панасюком Олександром Сергійовичем постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 470065 від 18.01.2020 року в частині притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому, інспектором не було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та права позивача при прийнятті рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, аналізуючи вказані правові норми та дослідивши поданий відповідачем відеозапис події, суд доходить висновку, що факт порушення позивачем ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: не пред`явлення на вимогу поліцейського документів для перевірки є встановленим відеозаписом, а тому оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 470065 від 18.01.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП винесена правомірно, за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, підстави для її скасування відсутні.

Щодо притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 № 470065 від 18.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом HYUNDAY TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 , 18 січня 2020 р. о 18 годині 22 хвилини у м. Рубіжне по вулиці Володимирська, буд. 33, без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору добу, чим порушив п. 19.1. ПДР - водій ТЗ не використав освітлювальні прилади в темну пору, в умовах недостатньої видимості, під час перевірки не пред`явив документів, зазначених в п. 2.1 ПДР України (посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи ТЗ, поліс обов`язкового страхування), чим порушив п. 2.4 ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Інспектором поліції були надані відеозаписи з патрульного автомобіля та нагрудної камери інспектора поліції, однак з них неможливо встановити факт правопорушення, оскільки на них містяться тільки розмова інспектора поліції з водієм та нечіткий відеоматеріал, з якого не можливо встановити автомобіль, який рухався, та державний номер автомобілю.

Отже, суд доходить висновку, що відповідачем не надані належні, достовірні та достатні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Окремо варто зауважити, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог пункту 19.1 ПДР України не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 3 Управління патрульної поліції в Луганській області капрала поліції Панасюка Олександра Сергійовича в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, штраф накладений відповідачем на позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП корреспондує мінімальному штрафу за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 425 гривень.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, суд не вбачає підстав для застосування вимог ч. 4 ст. 268 КАС України щодо зміни заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено, адже в даному випадку вони однакові за ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Щодо позовних вимог в частині визнання дій поліцейського взводу 1 роти 3 УПП в Луганській області капрала поліції Панасюка Олександра Сергійовича при винесенні постанови серії ДП18 № 470065 від 18.01.2020 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності такими, що не відповідають чинному законодавству, то відповідно до вимог ст. 268 КАС України не передбачено право місцевого загального суду як адміністративного за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень

приймати рішення стосовно таких вимог, у зв`язку з чим, позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 268, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 3 Управління патрульної поліції в Луганській області капрала поліції Панасюка Олександра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, третя особа - Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП, задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксованої не в автоматичному режимі серії ДП18 № 470065 від 18.01.2020 року (виготовлену не друкарським засобом) в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, залишити без змін.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксованої не в автоматичному режимі серії ДП18 № 470065 від 18.01.2020 року (виготовлену не друкарським засобом) в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення в цій частині закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники судового розгляду:

Позивач: ОСОБА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Відповідач: поліцейський взводу 1 роти 3 Управління патрульної поліції в Луганській області капрал поліції Панасюк Олександр Сергійович, місце роботи за адресою: буд. 8, вул. Штейгерська, м. Лисичанськ, 93100, Луганська область, Україна.

Повний текст судового рішення складено 20.03.2020.

Суддя Ю. О. Калмикова