Справа № 420/7133/19
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7133/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Мельника Ю.В.,

представника позивача Кулинича К.С. (за довіреністю та ордером),

представника відповідачів Тарановського Р.В. (за довіреностями),

розглянувши в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.06.2019 року, визнання протиправними дій щодо нарахування пені та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 28 листопада 2019 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області та Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивачка просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 18.06.2019 року щодо застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у загальному розмірі 603 300,36 грн.;

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо нарахування 06.05.2019 року пені у загальному розмірі 4 481 962,23 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області виключити з інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) суму пені у розмірі 4 481 962,23 грн., нараховану 06.05.2019 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області звільнити з податкової застави майно ОСОБА_1 , а саме - нежилі приміщення офісу №8, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позивачка зазначає що, у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області знаходився на виконанні виконавчий лист від 17.01.2013 року по справі №1540/4303/2012 про стягнення з ОСОБА_2 з 02.07.2010 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 заборгованості у сумі 3 298 500,00 грн.

У період з 2013-2018 років державним виконавцем було стягнуто з позивачки заборгованість у розмірі 327 071,85 грн. 24.01.2014 року ДПІ в Овідіопольському районні (Чорноморським управлінням ДФС в Одеській області) був зроблений опис майна позивачки у податкову заставу, а саме нежилих приміщень офісів №8 та №9 за адресою: АДРЕСА_1 .

У грудні 2014 року нежилі приміщення офісу №9 були реалізовані Державною виконавчою службою на прилюдних торгах, кошти з реалізації були направлені на погашення боргу позивачки, проте приміщення офісу №8 не були реалізовані у зв`язку з відсутністю попиту.

З метою погашення наявного боргу, позивачка у січні 2019 року реалізувала нежилі приміщення офісу №8, на підставі звіту, оціночна вартість офісу склала 3 992 000,00 грн.

Позивачка також зазначає, що 19.02.2019 року та 08.04.2019 року зверталась до Чорноморського управління ГУ ДФС в Одеській області з проханням повідомити про стан заборгованості за виконавчим листом у ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) та розмір пені, якщо така існує.

Згідно офіційних листів-відповідей №8026/Д/15-32-53-08-09 від 26.02.2019 року та №8026/Д/15-32-53-08-05 від 24.04.2019 року Чорноморського управління ГУ ДФС в Одеській області та ГУ ДФС в Одеській області остаточна заборгованість позивачки по податку на доходи фізичних осіб за виконавчим листом зазначена 3 176 780,51 грн. у тому числі пеня.

07.05.2019 року, згідно платіжного доручення № від 06.05.2019 року позивачкою перераховано до УДКСУ в Овідіопольському районі Одеської області кошти у розмірі 3 176 780,51 грн. на сплату боргу за виконавчим листом виданого Одеським окружним адміністративним судом 17.01.2013 року по справі №1570/4303/2012 року.

14.05.2019 року позивачка звернулась до ГУ ДФС в Одеській області з заявою щодо узгодження відчуження заставного майна ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ), а саме офісу №8 розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом ГУ ДФС в Одеській області №10139/Д/15-32-53-08-09 від 21.05.2019 року позивачку було повідомлено про неможливість виведення вищевказаного майна з податкової застави, оскільки станом на 16.05.2019 року відповідно даних ІС «Податковий блок» в КОР по податку на доходи фізичних осіб у платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 наявний податковий борг на загальну суму 4 481 962,23 грн.

Надалі, 18.06.2019 року, ГУ ДФС в Одеській області складено податкове повідомлення-рішення №, за яким позивачці нараховано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у загальному розмірі 603 300,36 грн.

Позивачка зазначає, що під час винесення контролюючим органом оскарженого податкового повідомлення-рішення № від 18.06.2019 року ГУ ДФС в Одеській області було проігноровано вимоги ст.ст.102, 114 Податкового кодексу України, тобто строки нарахування штрафних (фінансових) санкцій.

Також, позивачка зазначає, що вона дізналася з повідомлення ГУ ДФС в Одеській області що 06.05.2019 року їй було нараховано суму пені за обліковими даними у розмірі 4 481 962,23 грн., з урахуванням чого загальна сума заборгованості, яка була визначена до сплати становила 5 085 262,59 грн.

Крім того, позивачка також стверджує, що грошове зобов`язання у розмірі 3 298 500,00 грн. стало узгодженим в рамках вимог п.18 ст.56 Податкового кодексу України з 22.12.2011 року, а штрафна санкція за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання могла бути нарахована до 03.01.2015 року (включно), у відповідності до вимог ст.ст.102, 114, 126 Податкового кодексу України.

Таким чином, позивачка посилаючись на приписи ст.19 Конституції України, ст.ст.54, 58, 102, 114 Податкового Кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року, наказу Міністерства фінансів України №1204 від 28.12.2015 року Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків та не погоджуючись з вищенаведеним податковим повідомленням-рішенням № від 18.06.2019 року, вважає його протиправним, а також дії ГУ ДФС в Одеській області щодо нарахування 06.05.2019 року пені у загальному розмірі 4 481 962,23 грн. та включення її до інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 незаконними та такими, що вчинені з порушенням норм чинного законодавства, а також вважає незаконними дії ГУ ДПС в Одеській області щодо залишення майна ОСОБА_1 у податковій заставі, попри повне погашення податкового боргу на підставі якого було накладено зазначену заставу на майно.

Процесуальні дії

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання по справі призначено на 13 грудня 2019 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, судом витребувано: 1) З Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №4831886 з примусового виконання виконавчого листа №1570/303/2012, виданого 17.01.2013 року Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з фізичної особи ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості у сумі 3 298 500,00 грн. по податку на доходи фізичних осіб; 2) З Головного управління ДФС в Одеській області належним чином засвідчені копії: інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 2012 року по даний час; податкових повідомлень-рішень № від 02.07.2014 року, № від 15.01.2015 року, № від 10.11.2015 року, № від 24.09.2018 року.

В судовому засіданні 13 грудня 2019 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи наданий відповідачами спільний відзив на адміністративний позов з додатками (вх. №47347/19 від 13.12.2019 року).

В судовому засіданні 09 січня 2020 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи відповідь на відзив на адміністративний позов (вх. №48230/19 від 18.12.2019 року).

В судовому засіданні 23 січня 2020 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи надані відповідачами спільні додаткові пояснення (вхід. №3034/20 від 23.01.2020 року).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року враховуючи невиконання ухвали від 03 грудня 2019 року про витребування доказів судом повторно витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №4831886 з примусового виконання виконавчого листа №1570/4303/2012, виданого 17.01.2013 року Одеським окружним адміністративним судом про стягнення з фізичної особи ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості у сумі 3 298 500,00 грн. по податку на доходи фізичних осіб з Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

В судовому засіданні 30 січня 2020 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №48318860 на 192 арк. (вхід. №4269/20 від 30.01.2020 року).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2020 року враховуючи не надання ГУ ДФС належним чином оформленої інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з метою отримання зазначеного доказу, належної підготовки справи для розгляду по суті та у зв`язку з необхідністю належного повідомлення позивача про призначене судове засідання, продовжено підготовче провадження по справі на 30 днів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 03 березня 2020 року.

Позиція відповідачів обґрунтовується наступним

Відповідачі не погоджуються з доводами позивачки та вважають, що адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.06.2019 року, визнання протиправними дій щодо нарахування пені та зобов`язання виключити з інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб суму пені у розмірі 4 481 962,23 грн. та зобов`язання звільнити майно з податкової застави не підлягає задоволенню.

Відповідачі зазначають, що актом камеральної перевірки №004382/15-32-53-07/ НОМЕР_1 від 13.05.2019 року по декларації про доходи одержані з 01.01.2007 року по 31.12.2007 рік від 12.02.2009 року №391/17-2 позивачці нараховано податок на доходи з фізичних осіб у сумі 3 298 500,00 грн.

28.08.2012 року Одеським окружним адміністративним судом у справі №1570/4303/2012 винесено постанову про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості по податку на доходи з фізичних осіб в сумі 3 298 500,00 грн. на користь ДПІ в Овідіопольському районі Одеської області.

Головним управлінням ДФС в Одеській області 13.05.2019 року було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати за період з 01.01.2019 року по 13.05.2019 рік фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та результати перевірки було оформлено актом камеральної перевірки №004382/15-32-53-07/ НОМЕР_1 від 13.05.2019 року, який було направлено позивачці за податковою адресою засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачі, посилаються на п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України та, вказує що якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним тому встановлене камеральною перевіркою своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати за період з 01.01.2019 року по 13.05.2019 року порушення несвоєчасної сплати податку на доходи з фізичних осіб та нараховано штрафну санкцію в розмірі 603 300,36 грн. було правомірним.

Також, відповідачі звертають увагу суду, на те що позивач тільки 06.05.2019 року платіжним дорученням перерахував кошти для погашення існуючої заборгованості у розмірі 3 176 780,00 грн., а тому штрафна санкція (пеня) нараховувалась з моменту оплати, так як з 2012 році позивач не сплачував штраф, а тому зазначене нарахування не могло бути застосовано.

Відповідачі наголошують на правомірності нарахування пені ОСОБА_1 , що підтверджується інтегрованими картками платника податку за період з 2012 року по 2019 рік посилаючись на приписи Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016 року яким встановлено, що після рознесення сум до ІКП автоматично проводиться розрахунок пені за правилами, визначеними главою 7 розділу ІІІ, та проведення відповідних операцій щодо нарахування пені в ІКП.

Також відповідачі зазначають, що станом на 01.11.2019 року відповідно даних ІС «Податковий блок» в КОР по податку на доходи фізичних осіб у позивачки рахується податковий борг на загальну суму 5 085 262,59 грн., тому позовна вимога ОСОБА_1 щодо зобов`язання ГУ ДПС в Одеській області звільнити майно з податкової застави не підлягає задоволенню, оскільки положеннями ст.93 Податкового кодексу України передбачено звільнення майна платника податків з податкової застави з дня отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку.

Отже, на підставі вищезазначеного та у зв`язку з наявним податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області вказує на те, що не має законних підстав для звільнення з податкової застави майна фізичної особи ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) зазначеного в акті опису майна №18/17-02 від 23.01.2014 року.

Таким чином, на підставі встановлених під час проведення перевірки порушень визначених в акті камеральної перевірки №739/15-32-14-05/38534742/12 від 22.04.2019 року згідно яких було винесено податкове повідомлення-рішення № від 18.06.2019 року, яким встановлено штрафну санкцію в розмірі 603 300,36 грн., на підставі правомірності нарахування пені у розмірі 4 481 962,23 грн. та на законних підставах утримання майна у податковій заставі, згідно наявності у ОСОБА_1 податкового боргу, відповідачі заперечують у задоволенні адміністративного позову та вважають, що контролюючий орган діяв в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та додаткові пояснення, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Постановою ВАС України від 22.12.2011 року в справі №2-а-8828/09/1570 скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2010 року та позовні вимоги щодо скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 12.02.2009 року ДПІ в Овідіопольському районі Одеської області про визнання ОСОБА_5 податкового зобов`язання з ПДФО в сумі 3 298 500,00 грн. (основний платіж) залишено без задоволення.

03.04.2012 року ДПІ в Овідіопольському районі Одеської області винесено податкову вимогу №11 якою повідомлено ОСОБА_3 що станом на 03 квітня 2012 року суму податкового боргу платника податків за узгодженим грошовим зобов`язанням становить 3 298 500,00 грн. (т.1 а.с.102).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року в справі №1570/4330/2012 стягнуто з фізичної особи ОСОБА_3 заборгованість у сумі 3 298 500,00 грн. по податку на доходи фізичних осіб.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року постанова Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року в справі №1570/4330/2012 щодо стягнення з фізичної особи ОСОБА_3 заборгованості у сумі 3 298 500,00 грн. по податку на доходи фізичних осіб залишена без змін.

17 січня 2013 року Одеським окружним адміністративним судом в справі №1570/4043/2012 видано виконавчий лист від 17.01.2013 року щодо стягнення з фізичної особи ОСОБА_3 заборгованості у сумі 3 298 000,00 грн. (т.1 а.с.19).

30 липня 2015 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Койчевою О.Ф. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (т.2 а.с.29).

У листопаді 2014 року Державною виконавчою службою на прилюдних торгах було реалізовано нежилі приміщення підвалу офісу №9, яке знаходилось за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно ІКП станом на 28.11.2014 року зазначено суми операції на 327 071,85 грн., 145 763,55 грн., 65 414,37 грн. В графі «недоїмка» зазначено сума 2 961 188,15 грн., в графі «залишок несплаченої пені» зазначено сума 147 714,86 грн. та в графі «заборгованість всього» зазначено сума 3 108 903,01 грн. (т.1 а.с.138). При цьому реалізація нежилого приміщення офісу №8 не відбулась за відсутністю покупця.

19.02.2019 року позивачка звернулась до Чорноморського управління ГУ ДФС в Одеській області із заявами від 19.02.2019 року щодо з`ясування існуючої заборгованості в тому числі по пені та її розміру (т.1 а.с.26). У листі-відповіді «Про надання інформації» №3193/Д/15-32-53-08-09 від 26.02.2019 року позивачці повідомлено, що станом на 20.02.2019 року згідно даних ІС «Податковий блок» - «Облік платежів» - «Ведення ІКП» заборгованість всього складає 3 176 305,55 грн., в тому числі основний податковий борг 3 014 945,56 грн., та пеня 161 362,99 грн. (т.1 а.с.27).

03.04.2019 року на підстав договору на проведення незалежної оцінки об`єкта нерухомості №794/2019 від 02.04.2019 року на замовлення позивачки відбулась оцінка нежилого приміщення офісу №8 згідно якої ринкова вартість нежилих приміщень АДРЕСА_2 у житловому будинку АДРЕСА_1 за АДРЕСА_3 зазначена 3 992 000,00 грн. (т.1 а.с.36).

08.04.2019 року позивачка звернулась до Чорноморського управління ГУ ДФС в Одеській області із заявою від 08.04.2019 року щодо з`ясування існуючої заборгованості в тому числі по пені та її розміру (т.1 а.с.28). У листі-відповіді «Про надання інформації» №8026/Д/15-32-53-08-05 від 24.04.2019 року позивачку повідомлено, що згідно даних ІС «Податковий блок» - «Облік платежів» - «Ведення ІКП» заборгованість складає 3 176 780,51 грн., в тому числі основний платіж складає 3 013 996,56 грн. та пеня 162 784,17 грн. (т.1 а.с.29).

Згідно ІКП по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати ОСОБА_1 станом на 30.04.2019 року в графі «недоїмка» зазначено 3 013 996,34 грн., в графі «залишок несплаченої пені» зазначено сума 162 784,17 грн. та в графі «заборгованість всього» зазначено сума 3 176 780,51 грн. (т.1 а.с.161).

Платіжним дорученням № від 06.05.2019 року позивачкою було перераховано до УДКСУ в Овідіопольському районі Одеської області 3 176 780,51 грн., як сплата боргу згідно виконавчого листа виданого Одеським окружним адміністративним судом 17.01.2013 року по адміністративній справі №1570/4303/2012 (т.1 а.с.20).

Згідно ІКП податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати ОСОБА_1 станом на 06.05.2019 року сума 3 176 780,51 грн. відображена як надходження до бюджету коштів у рахунок погашення податкового боргу/недоїмки з єдиного внеску (т.1 а.с.161).

Згідно ІКП податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати ОСОБА_1 станом на 06.05.2019 року в графі «недоїмка» зазначено 70 499,55 грн., в графі «сума пені» зазначено сума 4 381 563,20 грн. з 03.04.2012 по 05.05.2019 та в графі «залишок несплаченої пені» зазначено сума 4 544 347,37 грн. та в графі «заборгованість всього» сума 4 614 846,92 грн.

14.05.2019 року позивачка звернулась до ГУ ДФС в Одеській області із заявою від 14.05.2019 року щодо узгодження відчуження заставного майна, а саме офісу №8, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У листі-відповіді «Про надання інформації» №10139/Д/15-32-53-08-09 від 21.05.2019 року позивачку повідомлено, що згідно даних ІС «Податковий блок» в КОР по податку на доходи фізичних осіб у платника податків фізичної особи ОСОБА_6 рахується податковий борг на загальну суму 4 481 962,23 грн. тому для надання згоди щодо відчуження майна, яке перебуває у податковій заставі позивачка зобов`язана надати перелік майна яке перебуває у власності ОСОБА_1 (т.1 а.с.30).

13.05.2019 року на підставі пункту 20.1.4 ст.20 розділу І, пп.75.1 ст.75, п.76.1 ст.76.1 ПК України №2755-VI від 02.12.2010 року зі змінами та доповненнями головним державним інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Чорноморського управління ГУ ДФС в Одеській області Погорєловою Т.С. проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати за період з 01.01.2019 по 13.05.2019 року фізичною особою ОСОБА_1 за результатами якої складено акт №004382/15-32-53-07/ НОМЕР_1 від 13.05.2019 року та зафіксовано порушення ст.57.1 ПК України, а саме несвоєчасна сплата податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 603 300,36 грн. з посиланням на те, що відповідальність за порушення граничних термінів сплати визначена ст.126.1 ПК України №2755-VI від 02.12.2010 року зі змінами та доповненнями (т.1 а.с.19-23).

На підставі Акту №004382/15-32-53-07/ НОМЕР_1 від 13.05.2019 року з посиланням на ст.ст.122, 126 ПК України Головним управління ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення рішення № від 18.06.2019 року за затримку сплати грошового зобов`язання в сумі 3 016 501,80 грн. та зобов`язано ОСОБА_1 сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 603 300,36 грн. (т.1 а.с.24), яке отримано позивачкою 23.07.2019 року.

Крім того, судом встановлено, що ДПІ в Овідіопольському районі ГУ Міндоходів в Одеській області на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.20.1.19 п.20.1 ст.20, пп.75.1 ст.75, п.76.1 ст.76.1 ПК України №2755-VI від 02.12.2010 року 12.06.2014 року, 02.12.2014 року, 27.10.2015 року було проведено камеральні перевірки своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_1 за результатами яких складено акти №933/17-02/ НОМЕР_1 від 12.06.2014 року, №749/15-21-17-01-39 від 27.10.2015 року, №2236/15-21-17-02 від 02.12.2014 року (т.1 а.с.68-71, 114-117), та зафіксовано порушення позивачкою терміну сплати ПДФО за 2013, 2014, 2015 роки. За результатами перевірок з урахуванням акту перевірки №391/17-0 від 12.02.2012 року, податкового повідомлення-рішення №/0 від 12.02.2009 року та постанови ВАС України від 22.12.2011 року в справі №2-а-8828/09/1570 винесено податкове повідомлення рішення № від 02.07.2014 року на суму 2 560,00 грн., № від 15.01.2015 року на суму 65 414,37 грн., № від 10.11.2015 року на суму 512,00 грн. (т.1 а.с.105-108) за затримку сплати узгодженого грошового зобов`язання в сумі 3 298 500,00 грн. по податку на доходи фізичних осіб.

Станом на 31.08.2019 року згідно даних ІКП за ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі 5 085 262,59 грн. (т.1 а.с.181).

Джерела права та висновки суду

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 року зі змінами та доповненнями (далі ПК України).

Згідно пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп.14.1.155 п.14.1 ст.14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Згідно пп.14.1.156 п.14.1.ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно пп.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Згідно пп.14.1.175. п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.20.1.28 ст.20 ПК України, органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції та стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.56.18 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Згідно п.87.9 ст.89 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно п.92.1 ст.92 ПК України платник податків може відчужувати майно, що перебуває у податковій заставі, тільки за згодою контролюючого органу, а також у разі, якщо контролюючий орган впродовж десяти днів з моменту отримання від платника податків відповідного звернення не надав такому платнику податків відповіді щодо надання (ненадання) згоди.

Відповідно до пп.93.1.1 п.93.1 ст.93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює до платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п.102.1 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно п.102.4 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Згідно п.114.1 ст.114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно пп.129.1.1, 129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно пп.129.3.1 нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Судом встановлено, що ДПІ у Овідіопольському районі Одеської області була виставлена ОСОБА_1 податкова вимога від 03.04.2012 року №11 на загальну суму боргу у розмірі 3 298 500,00 грн.

В судовому засіданні з урахуванням вимог п.56.18 ст.56 ПК України представниками сторін визнано, що сума 3 298 500,00 грн. як грошове зобов`язання визнається узгодженою з моменту набрання законної сили постанови ВАС України від 22.12.2011 року в справі №2-а-8828/09/1570, а саме з 22.12.2011 року.

Матеріалами справи підтверджено, що в ході проведення перевірки встановлено, що позивачкою в порушення п.57.1 ст.57 ПК України у граничні терміни (а саме до 01.01.2012 року включно (рішення ВАСУ 22.12.2011 + 10 днів) не було сплачено узгодженої суми податкових зобов`язань.

Судом встановлено що позивачкою погашення узгодженого податкового зобов`язання відбувалось в період з 13.12.2012 року по 06.05.2019 року.

Згідно ІКП податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати ОСОБА_1 здійснено зменшення податкового зобов`язання та зарахування сум 12800,00 грн. 13.12.2013 року, 327 071,85 грн. 28.11.2014 року, 2560,00 грн. 28.02.2015 року, 300,71 грн. 31.01.2016 року, 300,71 грн. 04.02.2016 року (платіжне доручення №1114), 300,71 грн. 04.02.2016 року (платіжне доручення №1115), 302,23 грн. 04.02.2016 року (платіжне доручення №1116), 302,23 грн. 04.02.2016 року (платіжне доручення №1117), 536,12 грн. 03.03.2016 року (платіжне доручення №1903), 302,45 грн. 09.03.2016 року (платіжне доручення №1903), 82,49 грн. 05.04.2016 року (платіжне доручення №2814), 302,45 грн. 11.05.2016 року (платіжне доручення №3732), 302,45 грн. 02.06.2016 року (платіжне доручення №4635), 302,45 грн. 05.07.2016 року (платіжне доручення №5553), 302,45 грн. 13.09.2016 року (платіжне доручення №1903), 302,45 грн. 14.11.2016 року (платіжне доручення №7979), 302,45 грн. 09.12.2016 року (платіжне доручення №9145), 302,45 грн. 09.12.2016 року (платіжне доручення №9228), 302,45 грн. 11.01.2017 року (платіжне доручення №118), 300,77 грн. 14.03.2017 року (платіжне доручення №790), 302,50 грн. 07.04.2017 року (платіжне доручення №1546), 300,77 грн. 10.05.2017 року (платіжне доручення №2580), 302,45 грн. 08.06.2017 року (платіжне доручення №3513), 302,66 грн. 13.06.2017 року (платіжне доручення №3769), 302,67 грн. 11.07.2017 року (платіжне доручення №4232), 288,83 грн. 17.07.2017 року (платіжне доручення №4520), 302,50 грн. 08.09.2017 року (платіжне доручення №5728), 314,79 грн. 12.10.2017 року (платіжне доручення №30), 311,41 грн. 07.11.2017 року (платіжне доручення №368), 309,55 грн. 17.01.2018 року (платіжне доручення №372), 309,55 грн. 08.02.2018 року (платіжне доручення №632), 309,55 грн. 21.03.2018 року (платіжне доручення №), 311,41 грн. 11.04.2018 року (платіжне доручення №1428), 309,55 грн. 15.05.2018 року (платіжне доручення №2099), 313,29 грн. 06.06.2018 року (платіжне доручення №2338), 311,51 грн. 05.07.2018 року (платіжне доручення №2820), 302,97 грн. 05.10.2018 року (платіжне доручення №4325), 309,55 грн. 05.10.2018 року (платіжне доручення №4372), 309,55 грн. 06.11.2018 року (платіжне доручення №4825), 314,95 грн. 07.12.2018 року (платіжне доручення №5332), 319,17 грн. 10.01.2019 року (платіжне доручення №73), 325,65 грн. 07.02.2019 року (платіжне доручення №559), 325,65 грн. 11.03.2019 року (платіжне доручення №1263), 297,92 грн. 11.04.2019 року (платіжне доручення №189). Загальна сума сплачених коштів позивачкою на погашення грошового зобов`язання склала 354 988,27 грн.

Згідно ІКП податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати ОСОБА_1 судом також встановлено, що на зазначені податкові зобов`язання починаючи з моменту визнання суми грошового зобов`язання узгодженою, відбулося нарахування пені 13.12.2013 року у сумі 1951,31 грн. за період з 03.04.2012 року по 12.12.2013 рік; 28.11.2014 року у сумі 145763,55 грн. за період з 03.04.2012 року по 27.11.2014 рік; 04.03.2015 року у сумі 1746,66 грн. за період з 03.04.2012 року по 03.03.2015 рік; 04.02.2016 року у сумі 304,75 грн. за період з 03.04.2012 року по 03.02.2016 рік; 04.02.2016 у сумі 304,75 грн. за період з 03.04.2012 року по 03.02.2016 рік; 04.02.2016 року у сумі 306,29 грн. за період з 03.04.2012 року по 03.02.2016 рік; 04.02.2016 року у сумі 306,29 грн. за період з 03.04.2012 року по 03.02.2016 рік; 03.03.2016 року у сумі 554,15 грн. за період з 03.04.2012 року по 02.03.2016 рік; 09.03.2016 року у сумі 313,93 грн. за період з 03.04.2012 року по 08.03.2016 рік; 05.04.2016 року у сумі 87,23 грн. за період з 03.04.2012 року по 04.04.2016 рік; 11.05.2016 року у сумі 282,99 грн. за період з 03.04.2012 року по 10.05.2016 рік; 02.06.2016 року у сумі 272,03 грн. за період з 03.04.2012 року по 01.06.2016 рік; 05.07.2016 року у сумі 254,76 грн. за період з 03.04.2012 року по 04.07.2016 рік; 13.09.2016 року у сумі 250,08 грн. за період з 03.04.2012 року по 12.09.2016 рік; 14.11.2016 року у сумі 234,48 грн. за період з 03.04.2012 року по 13.11.2016 рік; 09.12.2016 року у сумі 237,95 грн. за період з 03.04.2012 року по 08.12.2016 рік; 09.12.2016 року у сумі 237,95 грн. за період з 03.04.2012 року по 08.12.2016 рік; 11.01.2017 року у сумі 242,54 грн. за період з 03.04.2012 року по 10.01.2017 рік; 14.03.2017 року у сумі 249,77 грн. за період з 03.04.2012 року по 13.03.2017 рік; 07.04.2017 року у сумі 254,55 грн. за період з 03.04.2012 року по 06.04.2017 рік; 10.05.2017 року у сумі 239,26 грн. за період з 03.04.2012 року по 09.05.2017 рік; 08.06.2017 року у сумі 234,95 грн. за період з 03.04.2012 року по 07.06.2017 рік; 13.06.2017 року у сумі 235,73 грн. за період з 03.04.2012 року по 12.06.2017 рік; 11.07.2017 року у сумі 239,22 грн. за період з 03.04.2012 року по 10.07.2017 рік; 17.07.2017 року у сумі 229 грн. за період з 03.04.2012 року по 16.07.2017 рік; 08.09.2017 року у сумі 246,42 грн. за період з 03.04.2012 року по 07.09.2017 рік; 12.10.2017 року у сумі 260,83 грн. за період з 03.04.2012 року по 11.10.2017 рік; 07.11.2017 року у сумі 282,27 грн. за період з 03.04.2012 року по 06.11.2017 рік; 17.01.2018 року у сумі 311,85 грн. за період з 03.04.2012 року по 16.01.2018 року; 08.02.2018 року у сумі 347,69 грн. за період з 03.04.2012 року по 07.02.2018 рік; 21.03.2018 року у сумі 376,51 грн. за період з 03.04.2012 року по 20.03.2018 рік; 11.04.2018 року у сумі 382,43 грн. за період з 03.04.2012 року по 10.04.2018 рік; 15.05.2018 року у сумі 386,03 грн. за період з 03.04.2012 року по 14.05.2018 рік; 06.06.2018 року у сумі 394,54 грн. за період з 03.04.2012 року по 05.06.2018 рік; 05.07.2018 року у сумі 397,35 грн. за період з 03.04.2012 року по 04.07.2018 рік; 07.08.2018 року у сумі 420,47 грн. за період з 03.04.2012 року по 06.08.2018 рік; 05.10.2018 року у сумі 425,68 грн. за період з 03.04.2012 року по 04.10.2018 рік; 05.10.2018 року у сумі 434,93 грн. за період з 03.04.2012 року по 04.10.2018 рік; 06.11.2018 року у сумі 440,79 грн. за період з 03.04.2012 року по 05.11.2018 рік; 07.12.2018 року у сумі 454,26 грн. за період з 03.04.2012 року по 06.12.2018 рік; 10.01.2019 року у сумі 466,77 грн. за період з 03.04.2012 року по 09.01.2019 рік; 07.02.2019 року у сумі 481,64 грн. за період з 03.04.2012 року по 06.02.2019 рік; 11.03.2019 року у сумі 487,81 грн. за період з 03.04.2012 року по 10.03.2019 рік; 11.04.2019 року у сумі 451,73 грн. за період з 03.04.2012 року по 10.04.2019 рік.

Станом на 30.04.2019 року згідно даних ІКП, за позивачкою рахується заборгованість в сумі 3 176 780,51 грн. (т.1 а.с.161).

Аналіз наведених положень ПК України та встановлені судом факти та обставин справи свідчать про наявність складу податкового правопорушення, яке полягає у несвоєчасній сплаті позивачкою узгодженої суми грошового зобов`язання.

При цьому, аналізуючи в сукупності приписи ст.ст.102, 114, 126 ПК України суд зазначає, що відповідач дійшов помилкових висновків, пов`язуючи відлік строку давності у 1095 днів із фактичною сплатою позивачем узгодженої у 2011 році суми податкового зобов`язання в той час, як норма пункту 102.1. статті 102 ПК України пов`язує відлік строку давності саме із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань які настали 01.01.2012 року, відносно чого представники сторін в судовому засіданні не заперечували.

Суд вважає, що нарахування податковим органом штрафних санкцій має відбуватись з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що грошове зобов`язання з ПДФО ОСОБА_1 є узгодженими з 22.12.2011 року та граничні строки сплати грошових зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням №/0 від 12.02.2009 року сплинули, тому суд вважає, що здійснення розрахунку штрафних санкцій, які застосовані до ОСОБА_1 згідно податкового повідомлення-рішення № від 18.06.2019 року за затримку сплати грошового зобов`язання в сумі 3 016 501,80 грн. та зобов`язання ОСОБА_1 сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 603 300,36 грн. поза межами 1095 днів є протиправним.

Враховуючи дати прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення №/0, а саме 12.02.2009 року, яким до позивачки застосовані штрафні санкції, постанови ВАС України в справі №2-а-8828/09/1570, а саме 22.12.2011 року, після якої сума визнана узгодженою, а також дати граничних строків сплати грошових зобов`язань, а саме до 01.01.2012 року, не проведення перевірок щодо своєчасності сплати ПДФО фізичною особою ОСОБА_1 у період з 27.10.2015 року по 12.05.2019 рік суд дійшов висновку про те, що податкове повідомлення-рішення № від 18.06.2019 року в частині суми штрафу у розмірі 603 300,36 грн. прийняте ГУ ДФС в Одеській області поза межами 1095 днів у зв`язку з чим вимога позивача щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.06.2019 року підлягає задоволенню.

Щодо тверджень представника відповідачів відносно правомірного початку автоматичного розрахунку пені, відображеного в ІКП з 02.04.2012 року (т.1 а.с.136), за правилами визначеними главою 7 розділу ІІІ Порядку ведення органами ДФС України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016 року, з урахуванням надходження постанови ВАС України в справі №2-а-8828/09/1570 від 22.12.2011 року саме 02.04.2012 року суд наголошує, що зазначене не відповідає вимогам пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України згідно якого нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом, (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження). Враховуючи викладене суд вважає недоведеним правомірність не нарахування відповідачами пені позивчці за період з 01.01.2012 року до 03.04.2012 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В зв`язку з чим, суд прийшов до висновку, що позивач довів суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги в частині нарахування пені та надав необхідні докази, в підтвердження своїх позовних вимог.

Враховуючи те, що податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб є узгодженим та сплаченим позивачкою за період 02.04.2012 року по 06.05.2019 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій ГУ ДФС в Одеській області щодо нарахування 06.05.2019 року пені саме в розмірі 4 481 962,23 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відносно вимог позивачки щодо визнання протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо нарахування 06.05.2019 року пені у загальному розмірі 4 481 962,23 грн.; зобов`язання Головне управління Державної податкової служби в Одеській області виключити з інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) суму пені у розмірі 4 481 962,23 грн., нараховану 06.05.2019 року суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

Пунктом 129.3. статті 129 Податкового кодексу України передбачено, що нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини). У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

Виходячи з системного аналізу наведених норм, суд дійшов висновку, що ПК України прямо передбачено, що при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, пеня нараховується починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, та закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

У відповідності до пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Таким чином, за своєю суттю пеня є видом юридичної відповідальності, яка застосовується до платників податків за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань, та нараховується на основну суму грошового зобов`язання яка визначається платником податку та/або контролюючим органом.

Відповідно до п.102.1. ст.102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно ст.114.1. ПК України, граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п.126.1. ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом було встановлено, що протягом усього періоду існування податкової заборгованості з податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 сплачувалися суми штрафних санкцій за несвоєчасне погашення боргу згідно податкових повідомлень-рішень № від 02.07.2014 року на суму 2 560,00 грн.; № від 15.01.2015 року на суму 65 414,37 грн.; № від 10.11.2015 року на суму 512,00 грн.; № від 24.09.2018 року на суму 2 0133,18 грн., а також остаточно погашено 06.05.2019 року суму пені у розмірі 162 784,17 грн., що підтверджується належними доказами, наявними в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що нарахування податковим органом пені в розмірі 4 481 962,23 грн. відповідно до ст.102 ПК України здійснено без нарахувань за період з 01.01.2012 року по 03.04.2012 року та без урахування обставин погашення позивачкою штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату основної суми заборгованості, яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення №/0 від 12.02.2009 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій ГУ ДФС в Одеській області щодо нарахування 06.05.2019 року пені саме в розмірі 4 481 962,23 грн. та зобов`язання ГУ ДПС в Одеській області виключити з інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 суму пені у розмірі 4 481 962,23 грн., нараховану 06.05.2019 року підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.07.2019 року по справі №820/11541/13-а, від 06.02.2018 року по справі №807/2097/16, від 10.05.2018 року по справі №820/3544/17.

Щодо вимоги позивачки про зобов`язання Головне управління ДПС в Одеській області звільнити з податкової застави майно ОСОБА_1 , а саме - нежилі приміщення офісу №8, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.

Умови припинення податкової застави визначені статтею 93 ПК України.

Так, відповідно до пункту 93.1 вказаної статті майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.

За приписами пункту 93.2 ПК України, підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що право податкової застави виникає в силу закону та не потребує письмового оформлення, опис майна проводиться на підставі рішення контролюючого органу, а акт опису майна лише фіксує певний перелік майна.

При цьому, підставою для звільнення майна з податкової застави є відповідний документ, що засвідчує закінчення подій, наявність яких зумовили виникнення права податкової застави.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року по справі №560/495/19.

Як було встановлено судом, 24.01.2014 року ДПІ в Овідіопольському районі Одеської області на підставі виконавчого листа №1570/4303/2012 та наявного податкового боргу 3 298 500,00 грн. був зроблений опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу, а саме нежилих приміщень офісів №8 та №9 за адресою: АДРЕСА_1 .

У листопаді 2014 року нежилі приміщення офісу №9 були реалізовані Державною виконавчою службою на прилюдних торгах, а нежилі приміщення офісу №8 реалізовані не були у зв`язку з відсутністю попиту.

При цьому, остаточна заборгованість позивачки по податку на доходи фізичних осіб за виконавчим листом №1570/4303/2012 складала 3 176 780,51 грн., що підтверджується листами ГУ ДФС в Одеській області №3193/Д/15-32-53-08-09 від 26.02.2019 року та №8026/Д/15-32-53-08-05 від 24.04.2019 року (т.1 а.с.27, 29).

Судом було встановлено, що після отримання позивачкою від податкового органу офіційної інформації щодо розміру податкового боргу, 07.05.2019 року ОСОБА_1 платіжним дорученням № від 06.05.2019 року було перераховано до УДКСУ в Овідіопольському районі Одеської області 3 176 780,51 грн. (т.1 а.с.20), що не заперечується представником відповідачів.

Таким чином, отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку відбулось саме 06.05.2019 року.

Водночас, суд звертає увагу, що згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Положеннями Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 №П-278/10, встановлено, що з огляду на вимоги КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначений законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Таким чином, враховуючи, що позивачка просить звільнити з податкової застави нежилі приміщення офісу №8, що розташовані за адресою: м. Одеса, провулок Генерала Вишневського, 13/1, взявши до уваги викладені норми законодавства, суд дійшов висновку, що цими повноваженнями наділений виключно податковий орган у порядку, встановленому ст.93 Податкового кодексу України.

Проте, з метою належного захисту прав позивачки та відновлення фінансового стану останньої, єдиним ефективним способом захисту, не втручаючись у дискреційні повноваження податкового органу щодо звільнення майна з податкової застави, є зобов`язання Головне управління ДПС в Одеській області розглянути питання звільнення з податкової застави майна ОСОБА_1 , а саме - нежилі приміщення офісу №8, що розташовані за адресою: м. Одеса, провулок Вишневського Генерала, 13 АДРЕСА_4 , з урахуванням обставин та висновків встановлених в даному рішенні щодо правомірного нарахування суми пені на суму податкового боргу з урахуванням строків її узгодження та правомірності накладення штрафу.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Дотримання цього принципу, розкритого в частині четвертій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вимагає від суду, який розглядає адміністративну справу, вжиття визначених законом заходів, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 р. Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.06.2019 року, визнання протиправними дій щодо нарахування пені та зобов`язання вчинити певні дії підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 в загальній сумі 8 338,20 грн., сплачені згідно квитанцій від 27.11.2019 року №ПН2223 на суму 768,40; №ПН2228 на суму 768,40; №ПН2235 на суму 768,40; №ПН2214 на суму 6 033,00 грн., підлягають солідарному стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області та Головного управління ДФС в Одеській області.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.06.2019 року, визнання протиправними дій щодо нарахування пені та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 18.06.2019 року щодо застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у загальному розмірі 603 300,36 грн.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо нарахування 06.05.2019 року пені у загальному розмірі 4 481 962,23 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області виключити з інтегрованої картки платника податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) суму пені у розмірі 4 481 962,23 грн., нараховану 06.05.2019 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області розглянути питання, з урахуванням обставин та висновків встановлених в рішенні суду, щодо звільнення з податкової застави майна ОСОБА_1 , а саме - нежилі приміщення офісу №8, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області () та Головного управління ДФС в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 8 338 грн. 20 коп. (вісім тисяч триста тридцять вісім гривень двадцять копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст.255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повне рішення суду складено та підписано суддею 25 березня 2020 року.

Суддя С.О. Cтефанов

.