Справа № 356/71/20
Суддя: Голік Г. К.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 356/71/20
№ провадження 2-а/356/6/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.20 року Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Голік Г.К.

за участю секретаря Бейгул Л.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Березань адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області Андрійченка Ярослава Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 21.01.2020 постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 364828 від 21.01.2020 про скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 інспектором СРПП № 3 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області сержантом поліції Андрійченком Я.О. було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення є незаконною, зважаючи на наступне.

Так, 21.01.2020 близько 13 год. 30 хв., керуючи автомобілем FORD TRANSIT, д.н.з. НОМЕР_1 , позивач був зупинений в центрі м. Березань, Київської області інспектором СРПП № 3 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області сержантом поліції Андрійченком Я.О. та інспектором СРПП № 2 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області рядовим поліції ОСОБА_2 Вказані працівники поліції не пояснили, чому був зупинений позивач в центрі міста, при цьому вони вказали на порушення ПДР, начебто зовсім в іншому місці (за декілька кілометрів від зупинки). При цьому, ніяких доказів (відеозапису чи показів свідків) не надали. Чому не зупиняли його раніше і як зафіксували порушення також не роз`яснили. Інспектори вказали на те, що він начебто не увімкнув світловий покажчик повороту. В свою чергу, ОСОБА_1 заперечив цьому. Свою вину не визнав.

Враховуючи відсутність будь-яких доказів щодо порушення ним правил дорожнього руху, він вказав інспекторам на незаконність зупинки, адже під час зупинки ніяких порушень не допускав, від працівників поліції не тікав, і будь-які дії по зупинці транспортного засобу не ігнорував. При цьому повідомив, що має при собі всі передбачені законодавством документи на транспортний засіб та на право керування ним, але, враховуючи безпідставну зупинку, відсутність будь-яких доказів та можливості безпідставно притягнути його до адміністративної відповідальності, він відмовився їх надати вказаним інспекторам, вважаючи їх вимогу передати для перевірки посвідчення водія незаконною.

Після цього, інспектор СРПП № 3 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області сержант поліції Андрійченко Я.О., без відповідного протоколу, по суті не розглянувши справу, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 364828 від 21.01.2020 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП - без пояснень і заперечень ОСОБА_1 .

В пункті 7 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 364828 від 21.01.2020, інспектор СРПП № 3 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області сержант поліції Андрійченко Я.О. вказав, що до постанови додаються пояснення свідка, хоча ніяких свідків, окрім іншого інспектора СРПП № 3 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області рядового поліції ОСОБА_2, який є зацікавленою особою і перебував також на службі в одному патрулі з Андрійченком Я. О. - не було.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, адже вважає себе не винуватим, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 364828 від 21.01.2020 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушенням норм права.

Таким чином, ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 364828 від 21.01.2020 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП про застосування адміністративного стягнення штрафу у розмірі 425 грн.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 31.01.2020 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №3 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Андрійченка Я.О. про скасування постанови про адміністративне правопорушення до розгляду та відкрито спрощене провадження у вищевказаній адміністративній справі з обов`язковим викликом (повідомленням) сторін. Призначено судове засідання на 12 лютого 2020 року.

12.02.2020 в судовому засіданні було оголошено перерву для повторного виклику відповідача.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, з підстав, викладених у ньому, просив позовні вимоги задоволити. Пояснив, що він був зупинений працівниками поліції безпідставно, Правил дорожнього руху не порушував, тому підстав для зупинки та перевірки документів не було. Оскільки тиждень тому його зупинили, він пред`явив посвідчення водія, поліцейські, скориставшись цим, склали відносно нього протокол про те, що в салоні автомобіля перебувала дитина, без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу.

Відповідач Андрійченко Я.О., належним чином повідомлений, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи суду не надав.

Згідно з ч. 1,2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідачем на виконання вимог ст. 175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, не надано відзиву.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Приписами ст. 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 2. ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 21.01.2020 поліцейський СРПП № 3 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області сержант поліції Андрійченко Я.О. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 364828 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Згідно зазначеної постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом FORD TRANSIT, д.н.з. НОМЕР_1 , 21.01.2020 о 13 год. 30 хв. в Київській області, м. Березань, вул. Гагаріна, водій, керуючи авто, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи поворот праворуч на вул. Шевченків шлях, не ввімкнув світловий покажчик повороту, чим порушив п. 9.2 б ПДР України, також водій не мав при собі, не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії «В», чим порушив п. 2.1 А Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу у сумі 425 гривень (а.с. 5).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в ній фактично викладено два склади адміністративних правопорушень із зазначенням порушених норм Правил дорожнього руху. Разом з тим, як вбачається з постанови дії позивача кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КУпАП, тобто, за порушення п. 2.1 Правил дорожнього руху, посилань на ст. 36 КУпАП, яка регулює порядок накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, оскаржувана постанова не містить.

Відтак, суд здійснює розгляд справи в межах кваліфікації дій/бездіяльності позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП згідно постанови, оскільки суд не може змінювати фабулу постанови на шкоду особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, додатково визначаючи нібито порушені позивачем норми права.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положенням частини 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ, передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо, зокрема, ч. 1,2,4 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Тобто, посилання позивача на те, що інспектором СРПП № 3 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області сержантом поліції Андрійченком Я.О. було всупереч законодавчим вимогам не складено протокол про адміністративне правопорушення, спростовуються наведеними вище нормами права.

В розділі 2 Правил дорожнього руху закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За приписами пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 Правил дорожнього руху.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 Правил дорожнього руху документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 127/19283/17 від 25 вересня 2019 року.

Як вказує позивач у своєму позові та як він пояснив у судовому засіданні, «враховуючи відсутність будь-яких доказів щодо порушення ним правил дорожнього руху, він вказав інспекторам на незаконність зупинки, адже під час зупинки ніяких порушень не допускав, від працівників поліції не тікав, і будь-які дії по зупинці транспортного засобу не ігнорував. При цьому повідомив, що має при собі всі передбачені законодавством документи на транспортний засіб та на право керування ним, але, враховуючи безпідставну зупинку, відсутність будь-яких доказів та можливості безпідставно притягнути його до адміністративної відповідальності, він відмовився надати їх вказаним інспекторам, вважаючи їх вимогу передати для перевірки посвідчення водія незаконною».

Такі доводи позивача не грунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов'язку водія транспортного засобу мати при собі та пред'явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначений вище документ - посвідчення водія.

Проте, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт порушення п. 9.2 б Правил дорожнього руху не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

Таким чином, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія відповідної категорії) мали місце, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 364828 від 21.01.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Відтак, у задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області Андрійченка Ярослава Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, слід відмовити.

Частиною 4 ст. 286 КАС України (яка є спеціальною нормою відносно ст. 295 КАС України) передбачено, що апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах по притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі положень ст. 288 КУпАП.

Керуючись ст. 19, 55 Конституції України, ст. 7, 9, 126, 245, 251, 258, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 72, 73, 74, 75, 77, 205, 242, 243, 246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII, ст. 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію» 02.07.2015 № 580-VІІІ, п. 1.3, 1.9, 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ НП в Київській області Андрійченка Ярослава Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,- відмовити.

Відповідно до підпункту 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Березанський міський суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г. К. Голік