Справа № 480/883/20
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2020 р. Справа №480/883/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), і просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Сумській області №1800-0302-8/291 від 27.01.2020 про відмову у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області призначити позивачу пенсію з 15.01.2020 довічно і в подальшому проводити їй нарахування та виплати пенсії згідно чинного законодавства України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при зверненні до відповідача із заявою про дострокове призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як дружині військовослужбовця, який помер (загинув) після звільнення із служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, та яка не взяла повторний шлюб, відповідач відмовив у призначенні дострокової пенсії, посилаючись на те, що позивач не відноситься до категорії осіб, яким передбачено призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку. Позивач, не погоджуючись із вказаною відмовою, звернулася до суду із даним позовом.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
23.03.2020 відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечує, просить відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що, відмова Головного управління у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 4, ч. 1, ст. 115 Закону України №1058-IV є правомірною, оскільки позивач не відноситься до категорії осіб зазначених в п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV, оскільки на ОСОБА_1 не поширюється Закон №3551-ХІ (а.с.99-100).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи із наступного.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 27.02.1988, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.15).
ОСОБА_3 з 22.06.1986 по 24.07.1986 був призваний на військові збори по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою військової частини № 58 від 24.12.2012 (а.с.23).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).
Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України встановлено, що причиною смерті ОСОБА_3 стало захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.21).
У подальшому ОСОБА_1 надано статус дружини померлого учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_3 від 28.11.2019 (а.с.22).
Дані факти відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечуються.
15.01.2020 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про дострокове призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як дружина військовослужбовця, який помер (загинув) після звільнення із служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, та яка не взяла повторний шлюб.
Листом від 27.01.2020 №1800-0302-8/291 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомило ОСОБА_1 , що рішенням від 21.01.2020 у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» їй відмовлено, оскільки згідно з наданими документами позивач не відноситься до категорії осіб, передбачених вищезазначеним законом, а право на призначення вищезазначеної пенсії позивач матиме після досягнення нею віку 63 років та звернення до управління (а.с.14).
Вказане рішення позивач вважає незаконним, оскільки до військовослужбовців належать відповідно до статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" й особи, призвані на військові збори. Позивач має посвідчення дружини померлого громадянина із числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорія 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, а тому має право на пільги і компенсації передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вважаючи відмову ГУ ПФУ в Сумській області протиправною та прийнятою з поршенням вимог чинного законодавства позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 статті 26 цього Закону встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до пп. 4 п. 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарант
Також відповідно до статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення", військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно із статтею 10 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Примітка вказаної статті визначає, що до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Положення наведених норм та правовий висновок Верховного Суду дають підстави стверджувати, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають у тому числі і дружини померлих військовозобов`язаних осіб, які належать до категорії військовослужбовців.
У період перебування ОСОБА_3 на військових зборах діяв Закон СРСР від 12.07.1967 "Про загальний військовий обов`язок".
Відповідно до статей 5, 6 цього Закону (зі змінами, внесеними Указом Президії Верховної Ради СРСР від 17.12.1980 № 3535-Х), військова служба складається з дійсної військової служби та служби в запасі Збройних Сил СРСР. Громадяни, які перебувають на дійсній військовій службі, іменуються військовослужбовцями, а ті, що перебувають у запасі, - військовозобов`язаними.
За правилами статей 7-9 цього ж Закону військовослужбовці і військовозобов`язані приймають військову присягу на вірність своєму народові, поділяються на солдатів, матросів, сержантів, старшин, прапорщиків, мічманів і офіцерський склад та кожному присвоюється відповідне військове звання.
Військовослужбовці і призвані на військові збори військовозобов`язані користуються всією повнотою соціально-економічних, політичних та особистих прав і свобод і несуть усі обов`язки громадян СРСР, передбачені Конституцією СРСР.
Проаналізувавши викладені вище норми законів, Верховний Суд України у постанові від 01.03.2016 у справі № 398/5910/14-а (номер рішення в ЄДРСР 57067142) дійшов висновку, що громадяни із числа військовозобов`язаних, які проходять збори (навчальні, перевірочні, спеціальні), у цей період вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями.
Наданими до позовної заяви документами підтверджується, а відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із померлим ОСОБА_3 , не взяла повторний шлюб, досягла пенсійного віку, встановленого пп. 4 п. 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Отже, ОСОБА_1 має право на дострокове призначення пенсії як дружина військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, відповідно до пп. 4 п. 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 21.01.2020 про відмову ОСОБА_1 у достроковому призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України.
Зважаючи на викладене, з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за її заявою згідно п. 4, ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як дружині, яка не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію з 15.01.2020 довічно та у подальшому проводити їй нарахування та виплати пенсії згідно чинного законодавства, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. (ч. 1 ст. 5 КАС України)
Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.
З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
У зв`язку із викладеним, у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права. Суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє. Суд зазначає, що права позивача, в частині призначення пенсії ОСОБА_1 довічно та у подальшому проводити їй нарахування та виплати пенсії на час розгляду даної справи не порушені, оскільки призначення пенсії на даний час не здійснено, а виплати не проведено, а відтак в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн, згідно квитанції №56-1410к від 07.02.2020 (а.с.8).
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 21.01.2020 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії згідно п.4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як дружині, яка не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька