Справа № 540/234/20
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/234/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації (Департамент будівництва та розвитку інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації), Херсонської обласної державної адміністрації про визнання незаконним наказу від 10.01.2020 р. № 4-ос про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації (далі - Відповідач - 1), Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації (далі - Відповідач - 2), Херсонської обласної державної адміністрації (далі - Відповідач - 3), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 10 січня 2020 року №4-ос Управління транспортно - комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації «Про звільнення ОСОБА_1 » із посади публічної служби;

- зобов`язати Департамент інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації поновити позивача з 10 січня 2020 року на посаді головного спеціаліста відділу управління Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації відповідно до штатного розпису;

- стягнути з Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації на користь позивача середній заробіток за період з 10 січня 2020 року по дату постановлення судового рішення;

- зобов`язати Департамент інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації відобразити в Звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за час вимушеного прогулу суми нарахованої середньої заробітної плати ОСОБА_1 і суми нарахованого єдиного соціального внеску виходячи з середнього заробітку за відповідні звітні місяці.

Встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати до суду протягом місяця з моменту набуття чинності судовим рішення звіт про його виконання, а в частині поновлення на посаді - протягом місяця з моменту винесення судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача було звільнено з посади головного спеціаліста відділу транспорту управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської ОДА на підставі пункту 1-1 частини першої ст. 87 ЗУ «Про державну службу» (ліквідація державного органу) згідно Наказу № 4 - ос від 10.01.2020 р. винесеного Відповідачем - 1. Разом з тим, Відповідач - 1 не попередив Позивача відповідно до ст. 9-1 ЗУ «Про державну службу» про ліквідацію Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури ХОДА та про його звільнення з займаної посади на підставі п. 11 ч. 1 ст. 87 Закону. Одночасно Відповідач - 3 не пропонував Позивачеві рівнозначну посаду державної служби в новоствореному органі Департаменті інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації або в інших його структурах. Позивач вважає, що фактично відбулася реорганізація у структурних підрозділах Херсонської ОДА, внаслідок чого, Відповідач 2 - Департамент інфраструктури Херсонської ОДА став правонаступником Відповідача - 1 Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури ХОДА .

Зазначає, що він мав переважне право на працевлаштування до Відповідача - 2, однак, його про вивільнення персонально не попередили, Відповідачем - 1 і Відповідачем - 3 не запропоновано жодної рівнозначної посади державної служби, які існували у Відповідача - 2, а відтак, звільнення відбулось з порушенням вимог статті 49-2 КЗпП України і було незаконним. На підставі викладеного, позовні вимоги просить задовольнити.

За змістом відзивів, Відповідач - 2 та Відповідач - 3 з позовними вимогами не погоджуються та у задоволенні позову просять відмовити.

Департамент інфраструктури Херсонської ОДА (Відповідач - 2) вважає, що у зв`язку із ліквідацією Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської ОДА (Відповідача - 1), були відсутні підстави пропонувати позивачеві роботу в якомусь іншому органі, тому звільнення відбулось на законних підставах.

Херсонська ОДА (Відповідач - 3) зазначає, що відношення до цього спору не має, оскільки не є правонаступником ліквідованого органу.

Учасники справи подали заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження, у зв`язку із чим та на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України, розгляд справи здійснюється у письмовому провадженні.

Дослідивши подані учасниками справи письмові докази, зокрема заяви по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Херсонської обласної державної адміністрації від 24.10.2019 № 715 «Про вдосконалення та затвердження структури і граничної штатної чисельності працівників Херсонської обласної державної адміністрації» (далі - Розпорядження № 715) припинено шляхом ліквідації структурні підрозділи обласної державної адміністрації зі статусом юридичних осіб публічного права, зокрема, Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації.

Цим же розпорядженням Департамент будівництва та розвитку інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації перейменовано у Департамент інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації та визначено його правонаступником повноважень Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури в частині управління доріг місцевого значення.

28.10.2019 року позивача під підпис попереджено про можливе звільнення із займаної посади у зв`язку із ліквідацією Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації.

10.01.2020 р. наказом № 4-ос Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації від 10.01.2020 р. позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу транспорту управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації на підставі пункту 1-1 частини першої ст. 87 ЗУ «Про державну службу» (ліквідація державного органу).

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного наказу, суд враховує наступні приписи законодавства.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби визначає Закон України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII).

За правилами ч. 2, 3 ст. 5 Закону № 889-VІІІ відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Підстави припинення державної служби визначені ст. 83 Закону № 889-VІІІ, серед яких зокрема і за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку із ліквідацією державного органу (п. 1-1 ч. 1 ст. 87 цього Закону).

Частиною 1 ст. 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Ліквідація - це одна із форм припинення юридичної особи. Ліквідація юридичних осіб здійснюється без переходу прав i обов`язків підприємства, що ліквідується, до інших осіб, тобто без правонаступництва. При ліквідації підприємства його права й обов`язки припиняються.

Виходячи з наведеного, та того, що до Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації перейшли права та обов`язки Управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, з якого позивача було звільнено, наявні усі підстави вважати, що у даному випадку мала місце саме реорганізація, оскільки повноваження ліквідованої установи перейшли до правонаступника, а не припинені взагалі.

Верховний Суд України у постановах від 04.03.2014 у справі №21-8а14, від 27 05.2014 у справі №21-108а14, від 28.10.2014 у справі №21-484а14 сформував наступні правові висновки з цього приводу та зазначив, що ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. У зв`язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з`ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: припинено виконання функцій ліквідованого органу чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

У постанові Верховного Суду України від 16.10.2012 у справі №21-267а12 висловлено правовий висновок про те, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, що буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Із урахуванням вищевикладених правових висновків, суд вважає, що у даному випадку фактично відбулась реорганізація в структурних підрозділах Херсонської обласної державної адміністрації шляхом ліквідації одного із структурних підрозділів, що в свою чергу покладає на Департамент інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації обов`язок по працевлаштуванню позивача та дотриманню правил по вивільненню працівників встановлених ст. 49-2 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року (далі - КЗпП).

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги статті 49-2 КЗпП України, якщо він запропонував працівнику наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 18.10.2017 по справі №6-1723цс17.

Позивач зазначає, що рівнозначних посад державної служби відповідачами йому не запропоновано, а відтак, звільнення відбулось з порушенням вимог статті 49-2 КЗпП України і було незаконним.

Ці обставини не спростовують і відповідачі по справі, оскільки вважають, що у них відсутній обов`язок по працевлаштуванню позивача оскільки відбулась ліквідації органу, що суд, виходячи з вищенаведених обґрунтувань вважає помилковим, а наказ про звільнення протиправним.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Підсумовуючи викладене, оскаржуваний наказ підлягає скасуванню, а позивач поновленню на роботі.

Разом із тим, як встановлено судом, позивача було звільнено з посади головного спеціаліста відділу транспорту управління транспортно-комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, яке припинено у зв`язку із ліквідацією, проте вказаний орган має правонаступника - Департамент інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації.

Частинами 2-3 статті 36 КЗпП передбачено, що зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації (керівників або складу державних органів) не припиняє дії трудового договору і в разі реорганізації підприємства (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника повинна бути продовжена.

Таким чином, при реорганізації до правонаступника переходять права та обов`язки юридичної особи, які стосуються не лише майнових правовідносин, але і правовідносин з приводу проходження публічної служби, зокрема, в частині продовження дії трудового договору з працівником, саме тому, позивач має бути поновлений на роботі у Департаменті інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації, оскільки цей орган є правонаступником ліквідованої установи.

Крім того, відсутність у штатному розписі посади, яку займав до звільнення позивач, не може слугувати підставою для відмови у його поновленні на роботі, адже, судом встановлено протиправність наказу про звільнення, внаслідок чого, становище позивача повинно бути відновлене, тобто, йому необхідно забезпечити ті ж самі умови праці, які останній мав до незаконного звільнення.

Тобто, позивач поновлюється судом на тій посаді яку він займав до звільнення, незалежно від її наявності в штатному розписі відповідача і тільки після виконання приписів законодавства, щодо його працевлаштування та виконання інших обов`язків відповідача при реорганізації, позивач може бути або працевлаштований на іншу посаду або звільнений з посади на яку він поновлений судом, але вже з інших підстав передбачених законом.

Таким чином, суд відхиляє всі обґрунтування відповідачів, щодо відсутності установи в якій позивач просить його поновити та відповідно і посади.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України).

Порядок обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок № 100).

В п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про працю" зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Пунктом 5 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п. 8 Порядку № 100 у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно п. 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Слід зазначити, що в ухвалі про відкриття провадження суд зобов`язував Відповідача - 1 надати суду розрахунок середнього заробітку позивача, проте ця вимога залишилась без виконання, у зв`язку із чим, суд враховує інформацію про заробітну плату позивача з відкритого веб-порталу ПФУ, згідно якого, у листопаді 2019 року заробітна плата останнього склала 7713,25 грн, у грудні 2019 року - 6854,86 грн.

Відтак, середньоденна заробітна плата позивача складає 346,86 грн виходячи із такого розрахунку:

7713,25 + 6854,86 = 14568,11 грн (заробітна плата за листопад, грудень 2019 року).

Кількість робочих днів у листопаді та грудні 2019 року складає 42 дні.

14568,11 : 42 = 346,86.

Кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до часу ухвалення рішення у цій справі, тобто з 10.01.2020 по 26.03.2020 року та складає 54 робочих дні.

Відтак, сума заробітної плати за час вимушеного прогулу становить 18730,44 грн (346,86 х 54).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

Разом із тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про зобов`язання Відповідача - 2 відобразити в Звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за час вимушеного прогулу суми нарахованої середньої заробітної плати ОСОБА_1 і суми нарахованого єдиного соціального внеску виходячи з середнього заробітку за відповідні звітні місяці, оскільки ці дії повинні бути виконані після поновлення позивача на посаді у відповідності до вимог чинного законодавства без додаткового зобов`язання у судовому порядку.

Відповідно до пунктів 2 та 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

З приводу встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає, що вказане питання регулюється ст. 382 КАС України та відноситься до дискреційних повноважень суду і не містить в собі імперативного обов`язку, а отже суд вільний у виборі щодо застосування таких заходів впливу. Враховуючи положення вказаної норми, підстав для зобов`язання відповідача у справі подати звіт про виконання рішення, суд не знаходить, з огляду на що, в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити.

Керуючись статтями 242 - 246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ від 10 січня 2020 року №4-ос винесений Управлінням транспортно - комунікаційної інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Департамент інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації поновити ОСОБА_1 з 10 січня 2020 року на посаді головного спеціаліста відділу управління Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації відповідно до штатного розпису.

Стягнути з Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, просп. Ушакова, 47) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.01.2020 року по 24.03.2020 року у сумі 18730,44 грн (вісімнадцять тисяч сімсот тридцять гривень) 44 коп., з відрахуванням обов`язкових платежів та зборів.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу управління Департаменту інфраструктури Херсонської обласної державної адміністрації та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов

кат. 106030000