Справа № 160/8210/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2020 року Справа № 160/8210/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.
при секретарі судового засідання Піддубцева О.В.
представника позивача Вошколупа В.Г.
представника відповідача Коваля О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Експі» до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій -
23.08.2019 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Експі» до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області (надалі - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення №1 від 11.07.2019 р. про застосування фінансових санкцій за донарахування органом ПФУ або страхувальником сум, своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, яким ГУ ПФУ у Дніпропетровській області до ТОВ «Партнер-Експі» застосовано фінансові санкції у сумі 1115515,56 грн.
В обґрунтуванні позовних вимог вказано, що ТОВ «Партнер - Експі» вважає оскаржуване Рішення №1 від 11.07.2019 р. про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків таким, що винесене на підставі хибних висновків за наслідками перевірки та неправильного застосування відповідачем норм законодавства.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/8210/19 передана до розгляду судді Віхровій В.С.
У відповідності до ч.1 ст.173 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі.
Згідно положень ст.ст.175, 182 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач - заперечення.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст.192 КАС України).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче провадження призначено на 18.09.2019 р. об 11:20 год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2019 р. провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №160/5354/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Експі» до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування вимоги про сплату недоїмки №Ю-41 від 27.05.2019 р.
16.09.2019 р. через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач посилаючись на висновки перевірки вказує на правомірність прийнятого рішення про донарахування позивачу штрафних санкцій за не сплату соціальних внесків, оскільки вважає, що законом покладено на позивача обов`язок щодо його сплати.
Ухвалою суду від 20.12.2019 р. провадження у справі поновлено.
Судове засідання призначено на 20.01.2020 р. о 10:00 год.
Ухвалою від 20.01.2020 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.
У підготовче судове засідання 20.01.2019 р. відповідач не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Для повторного виклику сторін судове засідання відкладено до 11:40 год. 05.02.2020 р.
У підготовче судове засідання 05.02.2020 р. прибули уповноважені представники сторін. Для надання додаткових доказів по справі розгляд справи відкладено до 10:40 год. 26.02.2020 р.
Ухвалою суду від 05.02.2020 р. строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів.
У підготовче судове засідання 05.02.2020 р. прибули уповноважені представники сторін.
Суд ухвалив закінчити підготовче провадження у справі та призначити розгляд справи по суті на 11:40 год. 16.03.2020 р.
У судове засідання 16.03.2020 р. прибули уповноважені представники сторін.
Представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
В акті перевірки, зокрема, вказано на те, що підприємством за 2004 рік занижено суми фактичних витрат на оплату праці з урахуванням максимальної величини, на які нараховуються страхові внески в розмірі 32% на загальну суму 403 426,78грн.
За результатами перевірки зроблено висновок про несвоєчасну сплату підприємством єдиного страхового внеску за 2004 рік на суму 128 744,16 грн.
27.05.2019 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області складено вимогу №Ю-41 від 27.05.2019 року про сплату недоїмки зі страхових внесків, фінансових санкцій (штрафів) та пені на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 128949,35 грн., в тому числі і у сумі 128744,16 грн. за 2004 рік.
11.07.2019 р. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області винесено Рішення №1 від 11.07.2019 р. про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, прийняте ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яким до підприємства було застосовано фінансові санкції (штраф) у сумі 1 150 515,56 грн.
Досліджуючи оскаржуване рішення на предмет його відповідності закону суд виходить з наступного.
З 1 січня 2004 року набув чинності Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яким передбачено перехід від системи пенсійного забезпечення до системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і встановлення прямої залежності розмірів пенсій від страхового стажу й заробітку, з якого були фактично обчислені та сплачені внески до Пенсійного фонду та загального порядку сплати страхових внесків для всіх роботодавців за найманих працівників, незалежно від обраного способу оподаткування.
Статтею 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що цим законом регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обов`язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками.
Пунктом 1 статті 11 Закону № 1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях, інших відокремлених підрозділах цих підприємств, організацій, в об`єднаннях громадян, у фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності та інших осіб, включаючи юридичних та фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований чи єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством.
Згідно з пунктом 1 статті 14 Закону № 1058-IV страхувальниками зазначених осіб є їхні роботодавці, які відповідно до частини першої статті 15 цього Закону належать до платників страхових внесків і зобов`язані на підставі пункту 6 частини другої статті 17 цього ж нормативно-правового акта нараховувати, обчислювати та сплачувати в установлені строки й у повному обсязі страхові внески.
Статтею 18 Закону № 1058-IV встановлено, що страхові внески є цільовим загальнообов`язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом, вони не включаються до складу податків, інших обов`язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.
Ставки, механізм справляння та пільги зі сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування встановлено Законом України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР, яким, як і Законом № 1058-IV, не передбачено такої пільги, як звільнення від сплати цього збору для суб`єктів підприємницької діяльності, які перейшли на спрощену систему оподаткування.
Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
У відповідності із п.1 ст.2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» об`єктом оподаткування є: для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, - фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці" (крім сум виплат, що не враховуються при визначенні бази нарахування страхових внесків відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян"), а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру.
Згідно п.1 ст.4 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, станом на 2004 рік) на обов`язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору в таких розмірах для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону: 32 відсотки від об`єкта оподаткування, визначеного абзацами першим і другим пункту 1 статті 2 цього Закону.
З викладеного слідує висновок, що у зв`язку з набранням чинності з 01 січня 2004 року Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач мав обов`язок сплачувати страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування осіб, які у нього працювали, на загальних підставах (32% від суми фактичних витрат на оплату праці своїх працівників), не залежно від того, що у вказаному періоді підприємство перебувало на спрощеній системі оподаткування.
При цьому, оскільки страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не входять до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, та іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.
Статтею 15 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування прямо передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, сплачував у 2004 році єдиний податок за ставкою 10% у складі якого, з урахуванням положень Указу Президента України від 03.07.1998 року №27/98, 42% сплачених сум це є суми страхових внесків на пенсійне страхування, які перераховувалися до Пенсійного фонду України.
Отже, при визначені сум недоїмки по сплаті страхових внесків підлягають врахуванню ті суми страхового внеску, які сплачені позивачем у звітному 2004 році у складі єдиного податку.
З акту перевірки вбачається та не заперечується представником відповідача те, що розраховуючи розмір недоїмки, до уваги прийнято суми фактичних витрат на оплату праці, у тому числі за 2004 рік. При цьому акт перевірки не містить інформації про те, чи було враховано УПФУ те, що позивачем у складі єдиного податку, у 2004 році, сплачувалися і страхові внески на пенсійне страхування. Докази того, що такі суми були враховані відповідачем при розрахунку недоїмки, відсутні.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про протиправність висновків Акту перевірки, які стали підставою для прийняття Рішення, яке оскаржується. По суті зобов`язання сплатити 32% від сум фактичних витрат на оплату праці за 2004 р. матиме наслідком подвійне оподаткування.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржуване Рішення прийнято за результатом розгляду матеріалів документальної перевірки від 27.05.2019 р. №52/10.2-10, тобто на підставі Акту перевірки від 27.05.2019р. №52/10.2-10.
В п.3 розділу «Опис виявлених порушень» Акту перевірки вказано, що перевіряючими донараховано страхових внесків за 2004 рік на загальну суму 128 949,35 грн.
На цю ж суму відповідачем було прийнято вимогу про сплату боргу №Ю-41 від 27.05.2019 р.
Вказана вимога скасована у судовому порядку (постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 28.11.2019 р. у справі №160/5354/19).
В силу положень ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини встановлені рішенням, яке набрало законної сили має преюдиційне значення при вирішенні даної справи по суті.
Отже, сума донарахованих страхових внесків визнана протиправною та вимога про сплату боргу за таке донарахування скасована рішенням суду, яке набрало законнної сили.
Відтак правові підстави визначення до сплати позивачем тієї самої суми соціальних внесків оскаржуваним рішенням суд не вбачає.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, правомірність свого рішення перед судом не доведена.
При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За наведених обставин у сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
За результатами розгляду даної справи, сплачений судовий збір за подання даного позову підлягає стягненню на користь позивача з суб`єкта владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань відповідно до ст. 139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 11, 14, 72, 73, 77, 90, 134, 139, 241, 250 КАС України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-ЕКСПІ" до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій, - задовольнити;
Визнати протиправним та скасувати рішення №1 від 11.07.2019 р. про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум, своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, яким Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер-ЕКСПІ" застосовано фінансові санкції у сумі 1115515,56 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 березня 2020 року.

Суддя В.С. Віхрова