Справа № 260/422/20
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2020 року м. Ужгород№ 260/422/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцької Н.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач, Військова частина НОМЕР_1 ), якою просить: 1) Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації податку на доходи фізичних осіб у сумі 62835,62 грн., утриманого з грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року включно; 2) Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 компенсацію податку на доходи фізичних осіб у сумі 62835,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Відповідач протиправно не виплатив позивачу компенсацію податку на доходи фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення за період проходження військової служби позивача з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року включно.

Ухвалою судді від 24 лютого 2020 року відкрито провадження у адміністративній справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії даної ухвали суду та роз`яснено сторонам, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вказану ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав 02 березня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відтак, останній день для подання відповідачем відзиву на позовну заяву 17 березня 2020 року.

Відповідач, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та надано достатній строк для подання відзиву на позовну заяву, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

У відповідності до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Згідно копії військового квитка, позивач в період з 29.04.2013 року по 31.12.2018 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 і отримав статус та посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_3 від 08.11.2017 року.

Згідно наказу командира військової частини По стройовій частині від 29.12.2018 року №315 солдата ОСОБА_1 , кулеметника 3-го відділення 1-го взводу 8-ї стрілецької роти 4-го стрілецького батальйону, звільненого відповідно до п. ж п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 31.12.2018 року.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011).

Відповідно до ст. 12 Закону № 2011 військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону № 2011 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону № 2011 грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону № 2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок №44).

Відповідно до п. 2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Згідно з п. 3 Порядку № 44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Відповідно до п. 4 Порядку № 44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Згідно з п. 5 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Як вбачається із розрахункових листів позивача за період з січня 2016 року по грудень 2018 року Військовою частиною утримано з суми виплаченого позивачу грошового забезпечення податок з доходів фізичних осіб та нараховано компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями.

Так, зокрема, у 2016 році позивачу нараховано компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб: за січень 2016 року 1893,00 грн. за лютий 2312,58 грн.; за березень 1304,06 грн.; квітень 1497,54 грн.; травень 1497,54 грн.; червень 1497,54 грн.; липень 1508,24 грн.; серпень 1508,24 грн.; вересень 1508,24 грн.; жовтень 2408,24 грн.; листопад 1508,24 грн.; грудень 4065,17 грн. Загальний розмір нарахованої компенсації за 2016 рік становить 20805,56 грн.

У 2017 році позивачу нараховано компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб: за січень 359,79 грн.; за лютий 1497,54 грн.; березень 1497,54 грн.; за квітень 2312,58 грн.; за травень 1124,52 грн.; за червень 1622,96 грн.; за липень 1736,06 грн.; за серпень 1680,32 грн.; за вересень 2013,24 грн.; за жовтень 2050,30 грн.; за листопад 2010,38 грн.; за грудень 3615, 80 грн. Загальний розмір нарахованої компенсації за 2017 рік становить 21521,03 грн.

У 2018 році позивачу нараховано компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб: за січень 554,14 грн.; за лютий 1265,17 грн.; за березень 2263,13 грн.; за квітень 1613,87 грн.; за травень 3057,54 грн.; за червень 1620,80 грн.; за липень 1620,80 грн.; за серпень 3043,38 грн.; вересень - 1620,80 грн.; жовтень 1620,80 грн.; листопад 1350,54 грн.; грудень 877,66 грн. Загальний розмір нарахованої компенсації за 2018 рік становить 20509,03 грн.

В той же час, як вбачається із вищевказаних розрахункових листів та підтверджується випискою із банківського рахунку позивача, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року позивачу не виплачувалася грошова компенсація сум податку на доходи фізичних осіб, що свідчить про протиправність дій відповідача.

З позовних вимог вбачається, що позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати йому компенсації податку на доходи фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення за період проходження військової служби та стягнути з відповідача компенсацію податку на доходи фізичних осіб.

В той же час, враховуючи вищенаведені норми Податкового кодексу України та Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача у даному випадку буде визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_4 щодо не виплати позивачу компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення за період проходження військової з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

Таким чином враховуючи, протиправність дій відповідача, щодо не виплати ОСОБА_1 компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, суд вважає за необхідне стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення за період проходження військової служби 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року у розмірі 62835,62 грн.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав та не довів правомірності своїх дій щодо не виплати позивачу компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення за період проходження військової служби 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року у розмірі 62835,62 грн. Таким чином, вимоги позову відповідають вимогам законодавства та встановленим судом обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами та, за наведених обставин, позов слід задовольнити в повному обсязі, визнавши протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати позивачу компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення за період проходження військової з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення за період проходження військової служби 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року у розмірі 62835,62 грн.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати під час звернення до суду із даним позовом.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправними дій та стягнення коштів задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не виплати позивачу компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення за період проходження військової з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року.

3. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення за період проходження військової служби 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року у розмірі 62835,62 грн. (шістдесят дві тисячі вісімсот тридцять п`ять гривень шістдесят дві копійки).

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25 березня 2020 року.

СуддяН.Д. Маєцька