Справа № 640/2319/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2020 року м. Київ № 640/2319/19

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючої судді Шевченко Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа - Головне управління Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (надалі по тексту також - відповідач, Ліквідаційна комісія), третя особа - Головне управління Національної поліції Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області, щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням першої групи інвалідності;

- зобов`язати ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності першої групи, внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків при ліквідації аварії на ЧАЕС під час проходження служби в органах МВС України (довідка МСЕК від 24 листопада 2015 року АВ №0512511) відповідно до Закону України від 20.12.1990 року №565-VII «Про міліцію», постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року «Про затвердження порядку та умов призначення виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності, або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції»,

- виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 462121 грн 96 коп. (чотириста шістдесят дві тисячі сто двадцять одна гривня 96 коп.) з урахуванням раніше виплаченої суми та згідно розрахунку суми виплати грошової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з отриманням інвалідності першої групи та 100% втратою працездатності при виконанні службових обов`язків по ліквідації аварії на ЧАЕС під час проходження служби в органах МВС України.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, до матеріалів справи надано відзив, в якому зазначено, що повторний огляд здійснено після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності пройшло після спливу двох років, а тому відсутні підстави для виплати позивачу вдруге одноразової грошової допомоги.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та пояснення третьої особи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі наказу УВС Київської області від 26.04.1986 № 069, позивач виконував службові обов`язки по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у м. Прип`ять, під час проходження служби в органах МВС, являється учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорії (посвідчення НОМЕР_1 від 20.05.1999, маршрутний лист від 28.05.1999 № 17), та отримав захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації аварії на ЧАЕС під час проходження служби в органах МВС (експертний висновок від 29.01.1992 № 39, постанова ВЛК ЕУ МВС України в Київській області від 25.11.2015 № 13).

Відповідно до «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України» 02.03.1992 позивач був звільнений з органів МВС у відставку за п.65 (через хворобу) згідно з наказу УВС Київської області №22 (довідка УВС Київської області від 11.05.1992 № 17).

Після звільнення зі служби 28.04.1999 позивач проходив обстеження в Київській обласній МСЄК. Рішенням Київської обласної спеціалізованої медико-соціальної комісії 28.04.1999 позивача було визнано інвалідом ІІ-ї групи (довідка КИО-І №099091 від 29.04.1999), із 70% втратою працездатності. Причиною інвалідності визнано захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження служби в органах МВС.

24.11.2015 позивач повторно пройшов обстеження в Київській обласній МСЄК. За результатами обстеження позивач отримав довідку АВ № 0512511 про інвалідність 1-ї групи, та довідку АГ № 0006325 в якій зазначено, що ступінь втрати професійної працездатності у відсотках складає 100%, захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків при ліквідації аварії на ЧАЕС під час проходження служби в органах внутрішніх справ МВС України.

В 2015, 2016, 2017 роках позивач звертався з заявами до ГУ МВС України в Київській області з проханням виплати одноразової грошової допомоги в зв`язку з отриманням інвалідності 1-ї групи, так як під час проходження служби отримано захворювання, яке спричинило першу групу інвалідності.

Листами ГУ МВС України в Київській області від 11.01.2016 № Д-43, від 17.03.2016 № Д-117, від 30.09.2016 № 29/Д-650, від 19.12.2017 №22Д-1198 відмовлено позивачу в праві на виплату одноразової грошової допомоги, посилаючись на п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Позивач повторно звернувся 18.07.2018 до ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області з проханням виплати одноразової грошової допомоги, в зв`язку з отриманням інвалідності першої групи, та 100% втратою працездатності при виконанні службових обов`язків по ліквідації аварії на ЧАЕС під час проходження служби в органах МВС України.

Листом від 14.08.2018 № 29/Д-912 відмовлено на підставі п.4 Постанови Кабінету Міністрів від 21.10.2015 № 850. Зокрема, вказано, що виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги. Враховуючи вказане, відповідач посилався, що після первинного встановлення інвалідності позивачу пройшло більше шістнадцяти років, а тому підстав для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 немає.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію»

Відповідно до частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно пункту 5 розділу IX "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 року визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію". Закон № 580-VIII набрав чинності згідно пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону 07.11.2015 року.

Суд також вказує на те, що Законом України № 900-VІІІ від 23.12.2015 року доповнено пункт 15 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII абзацом третім такого змісту: "Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію". Закон № 900-VІІІ набрав чинності 29.12.2015 року.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції встановлено Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (надалі також - Порядок №850).

Відповідно до пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно пункту 4 Порядку №850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У відповідності до пункту 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в п. 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги (п.8 Порядку №850).

Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у п.8 Порядку №850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених п.14 Порядку №850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п.9 Порядку №850).

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку №850, виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено на Міністерство внутрішніх справ України. Законом України «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку №850. Вказана норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само пункт 4 Порядку №850 не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності. Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку №850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" й, виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 808/1866/16.

Відповідач не довів правомірність відмови позивачу щодо призначення одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання відповідача вчинити певні дії. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд вважає, що належним способом захисту прав позивача у вказаному випадку є зобов`язання ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Київській області прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням інвалідності першої групи, внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків при ліквідації аварії на ЧАЕС під час проходження служби в органах МВС України (довідка МСЕК від 24 листопада 2015 року АВ №0512511) відповідно до Закону України від 20.12.1990 року №565-VII «Про міліцію», постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року «Про затвердження порядку та умов призначення виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності, або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції».

Підсумовуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо застосування судового контролю за виконанням рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували б на те, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду, тому, суд вважає, що підстави для зобов`язання відповідача подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду відсутні.

Таким чином, у задоволенні вимоги позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання МВС України подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду слід відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 241, 244, 246, 255, 257, 262, 293, 295- 297 КАС України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням першої групи інвалідності.

3. Зобов`язати ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Київській області прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням інвалідності першої групи, внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків при ліквідації аварії на ЧАЕС під час проходження служби в органах МВС України (довідка МСЕК від 24 листопада 2015 року АВ №0512511) відповідно до Закону України від 20.12.1990 року №565-VII «Про міліцію», постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року «Про затвердження порядку та умов призначення виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності, або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції».

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. В клопотанні про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відмовити.

6. Судові витрати розподілу не підлягають.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко