Справа № 500/553/20
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/553/20

24 березня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі: судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо відмови у призначенні їй пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ з дати звернення - 30 січня 2020 року відповідно до поданих довідок про складові заробітної плати.

Позов обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та з липня 2019 року їй призначено пенсію за віком. ОСОБА_1 30 січня 2020 року звернулася до відповідача із заявою, у якій просила перевести її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-ІV), на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-ХІІ).

Відповідач листом від 03 лютого 2020 року №284/03-04 відмовив у призначенні позивачу пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ з тих підстав, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні та спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ, а подані довідки Головного управління ДПС у Тернопільській області (за останнім місцем роботи) не відповідають вимогам, зазначеним у постанові Кабінету Міністрів України № 622 від 14 вересня 2016 року «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яким визначено Порядок обчислення заробітної плати для розрахунку пенсії (далі - Порядок № 622).

Позивач вважає, що відмова органу пенсійного фонду перевести її на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ є протиправною, в обґрунтування чого посилається на пункти 8, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VІІІ), статтю 37 Закону №3723-ХІІ, Закон України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року № 509-ХІІ, Податковий кодекс України, положення Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283. Вказує, що період проходження нею служби в органах державної податкової служби на відповідних посадах з присвоєнням персональних та спеціальних звань підлягає зарахуванню до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Ухвалою суду від 28 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 24.03.2020 о 09:30.

17 березня 2020 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на позов (а.с.34-36). Відповідач у відзиві на позов його заперечує, посилаючись на те, що посадовим особам контролюючих (податкових) органів відповідно до спеціального законодавства присвоюються спеціальні звання і періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання (а не ранги державних службовців), не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Позивач працювала в органах державної податкової служби у періоди з 05 липня 1999 року по 31 березня 2006 року, з 01 квітня 2006 року по 13 вересня 2018 року, з 14 вересня 2018 року по 16 вересня 2019 року, з 17 вересня 2019 року по 04 жовтня 2019 року, з них лише у період з 01 липня 2013 року по 31 грудня 2013 року ОСОБА_1 отримувала надбавку за ранг державного службовця, а тому лише такий період (6 місяців) підлягає врахуванню як стаж державного службовця. Інші періоди роботи не підлягають зарахуванню до стажу державної служби, оскільки у цей період позивачу виплачувалась надбавка за персональне чи спеціальне звання, а не за ранг державного службовця.

Також відповідач зазначив, що пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 622 від 14 вересня 2016 року «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» визначено Порядок обчислення заробітної плати для розрахунку пенсії відповідно до Закону №889-VIII. Врахування надбавки за спеціальне звання вказаним Порядком № 622 не передбачено, а тому довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Головним управлінням ДПС у Тернопільській області позивачу, не відповідають вимогам цього Порядку.

Оскільки стаж ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, становить 6 місяців (період з 01 липня 2013 року по 31 грудня 2013 року), то право на призначення пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ у позивача відсутнє. З наведених вище підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Інших заяв по суті справи, крім позовної заяви та відзиву на позов від учасників справи не надходило.

23.03.2020 до суду від відповідача надійшли копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

У судове засідання 24.03.2020 учасники справи не прибули.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, одночасно зазначено, що ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Від відповідача будь-яких клопотань не надходило, у тому числі щодо відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини третьої статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з частиною дев`ятою статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За приписами частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Щодо неявки відповідача, то суд враховує запровадження в Україні карантину на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», рекомендації викладені у рішенні Ради суддів України №19 від 17 березня 2020 року «Щодо організації роботи судів та органів суддівського самоврядування в умовах карантину».

Разом з тим, з огляду на те, що дана справа є справою незначної складності, для якої пріоритетним є швидке її вирішення, та сторони подали письмові пояснення та докази щодо спірних правовідносин та предмету доказування у цій справі незначної складності, суд вважає за можливе розгляд справи не відкладати та розглянути її за відсутності представників сторін, у письмовому провадження, без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 15 липня 2019 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV, на підтвердження чого у матеріалах справи наявні відомості пенсійної справи (а.с.46-48), копія пенсійного посвідчення позивача серії НОМЕР_1, виданого 20 листопада 2019 року Пенсійним фондом України (а.с.10).

ОСОБА_1 30 січня 2020 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із письмовою заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ (а.с.19).

До заяви про призначення/перерахунок пенсії додала довідки Головного управління ДПС у Тернопільській області від 29 січня 2020 року №80/10/19-00-13-33 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №81/10/19-00-13-33 про складові заробітної плати для призначення пенсії особи, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби (а.с.20-21, 89-94).

Відповідач листом від 03 лютого 2020 року № 284/03-04 відмовив ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ, оскільки підтверджений стаж державної служби становить 6 місяців (період з 01 липня 2013 року по 31 грудня 2013 року), що не дає право на призначення пенсії відповідно до цього Закону. Позивачу не зараховано до стажу державної служби, що дає право на отримання пенсії державного службовця, період роботи ОСОБА_1 в органах державної податкової служби на посадах, на яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання. Лише періоди роботи позивача з 01 липня 2013 року по 31 грудня 2013 року, коли був встановлений ранг державного службовця, зараховано до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Також у відмові відповідача вказано, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, не відповідають нормам Порядку № 622 (а.с.22-23).

Не погодившись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на пенсійне забезпечення державних службовців визначено Законом №889-VIII, який набув чинності 01 травня 2016 року.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII - втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Щодо обчислення стажу державної служби, то пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 37 Закону №3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Статтею 46 Закону № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Предметом спору у цій справі є оцінка обставин щодо: наявності у позивача стажу роботи на державній службі, необхідного для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ; правомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у переведенні її на пенсію за віком на підставі Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 05 липня 1999 року по 04 жовтня 2019 року безперервно працювала на різних посадах в органах державної податкової служби, зокрема: старшого державного податкового інспектора сектора по роботі з платниками податків, головного державного податкового ревізора-інспектора відділу стягнення податкової заборгованості, старшого державного податкового ревізора-інспектора сектору стягнення коштів, майна відділу забезпечення податкових зобов`язань, головного державного податкового інспектора відділу по обслуговуванні платників податків, завідувача сектору зв`язків з громадськістю, засобами масово-роз`яснювальної роботи, головного державного податкового інспектора сектору погашення прострочених податкових зобов`язань, старшого державного податкового ревізора-інспектора сектору погашення прострочених зобов`язань, головного державного податкового інспектора з питань організаційно-розпорядчої роботи, головного державного податкового інспектора (з питань організаційно-розпорядчої роботи), головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб (а.с.11-18).

На підтвердження трудової діяльності позивача в органах державної податкової служби з прийняттям присяги державного службовця, присвоєнням персональних та спеціальних звань, рангів державного службовця у трудовій книжці ОСОБА_1 містяться наступні записи:

05.07.1999 року прийнята на посаду старшого державного податкового інспектора сектору по роботі з платниками податків Бучацької міжрайонної держаної податкової інспекції, 06.07.1999 року прийняла присягу державного службовця;

01 лютого 2000 року присвоєно персональне звання - інспектор податкової служби ІІІ рангу;

01 лютого 2003 року присвоєно персональне звання - інспектор податкової служби ІІ рангу;

17 лютого 2005 року присвоєно персональне звання - інспектор податкової служби І рангу;

01 липня 2013 року присвоєно 13 ранг державного службовця;

01 січня 2014 року присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової та митної справи І рангу;

12 грудня 2018 року присвоєно спеціальне звання - радник податкової та митної справи ІІІ рангу;

04 жовтня 2019 року припинена державна служба та звільнена з посади головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб Теребовлянського управління Головного управління ДПС у Тернопільській області за угодою сторін відповідно до частини другої статті 86 Закону України «Про державну службу» та пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України.

Визначаючись щодо зарахування вказаних періодів роботи до стажу державної служби суд враховує таке.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04 грудня 1990 року №509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон №509-XII), а з 12 серпня 2012 року - Податковий кодекс України.

Статті 1, 6 Закону №509-XII на момент прийняття позивача до органів державної податкової служби (станом на 05 липня 1999 року) передбачали, що до системи органів державної податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах (далі - органи державної податкової служби). Видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Посадовою особою органу державної податкової служби, за правилами частини першої статті 15 Закону України №509-XII, може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини перша, четверта статті 15 цього Закону).

Цією ж нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондують вимогам статей 5, 12 Закону №3723-ХІІ щодо обмежень пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання і які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебувають на державній службі та є державними службовцями.

З 12 серпня 2012 року відповідно до пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб органів державної податкової служби України здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах державної податкової служби зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого Законом України «Про державну службу».

Редакція пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України, чинна з 11 серпня 2013 року, передбачала, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Стаття 1 Закону № 3723-XII визначала, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій (частина друга статті 2 Закону № 3723-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, який діяв до набрання чинності Законом №889-VІІ. Абзацами першим-третім пункту 2 цього Порядку передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Таким чином, наведені положення законодавства, передбачали і передбачають зарахування періодів роботи в органах державної податкової служби до стажу державного службовця.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 05 липня 1999 року по 04 жовтня 2019 року на посадах в органах державної податкової служби підлягає зарахуванню до стажу роботи державної служби.

Отож, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області необґрунтовано відмовило ОСОБА_1 у зарахуванні періодів роботи з 05 липня 1999 року по 04 жовтня 2019 року (крім періоду з 01 липня 2013 року по 31 грудня 2013 року) до стажу державної служби.

Як зазначено вище, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, позивач, з огляду на безперервність перебування на службі в органах державної податкової служби на різних посадах з 05 липня 1999 року по 04 жовтня 2019 року, станом на 01 травня 2016 року мала стаж роботи на посадах державної служби не менш як 10 років, на час досягнення пенсійного віку працювала на посада державної служби, має 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а відтак, є всі підстави для переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону № 1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII. Позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, підлягають до задоволення.

Також у цій справі предметом доказування є обставини щодо наявності підстав для врахування чи не врахування при переведенні позивача на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-XII довідок про складові заробітної плати, виданих 29 січня 2020 року Головним управлінням ДПС у Тернопільській області.

Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктами 5 та 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Суд вважає доводи відповідача про неможливість врахування довідок про складові заробітної плати, які видані Головним управлінням ДПС у Тернопільській області від 20 січня 2020 року, через їх невідповідність нормам Порядку №622 безпідставними з огляду на наступне.

На момент звернення позивача з заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ (30 січня 2020 року), вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 року за № 180/30048.

Судом встановлено, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) Головного управління ДПС у Тернопільській області від 29 січня 2020 року за №80/10/19-00-13-33 видана за останньою займаною ОСОБА_1 посадою головного державний ревізора-інспектора Головного управління ДПС у Тернопільській області на січень 2020 року (а.с.20).

Довідка складена за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містить відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за звання (державний службовець 6 рангу), надбавка за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.20).

У затвердженій постановою правління Пенсійного фонду України формі довідки складові заробітної плати складаються з: посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому, зазначення у спірній довідці надбавки за звання, прирівнявши її до такої складової заробітної плати як надбавка за ранг, є правомірним і має бути враховане відповідачем при обчисленні розміру пенсії з огляду на наступне.

Поставною Кабінету Міністрів України «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» від 20 квітня 2016 року №306 встановлено співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями працівників посадових осіб органів доходів і зборів (додаток 6).

Відповідно до змісту цього додатку 6 спеціальне звання - радник податкової та митної справи ІІІ рангу служби прирівнюється до 6 рангу державного службовця.

Оскільки в органах державної податкової служби присвоюються спеціальні звання і таке спеціального звання прирівнюється до відповідного рангу державного службовця, то відповідно й виплата надбавки за звання, на яку нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, має враховуватися як складова заробітної плати, що прирівнюється до надбавки за ранг державного службовця .

Довідка Головного управління ДФС у Тернопільській області від 29 січня 2020 року №81/10/19-00-13-33 про складові заробітної плати для призначення пенсії особи, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади держаної служби, відповідає формі довідки, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містить дані про надбавку за інтенсивність праці, розмір місячної премії та інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць) в частині, що відповідає календарному місяцю, які визначені в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, за грудень 2019 року.

На всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.21). Всі відображені в довідках види оплати праці, - є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Такий висновок суду узгоджується з положеннями пункту 1 частини першої статті 41 Закон № 1058-ІV, відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 має стаж роботи на посадах державної служби більше 20 років, дотримані усі умови та є всі підстави для переведення її на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення її на інший вид пенсії 30 січня 2020 року, то саме з цієї дати необхідно здійснити переведення на інший вид пенсії.

Застосовуючи механізм захисту права позивача на пенсію, порушеного відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд вважає, що з урахуванням повноважень, наданих суду частиною другою статті 245 КАС України, в частині позовної вимоги зобов`язального характеру позов належить задовольнити шляхом прийняття рішення про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії, починаючи з 30 січня 2020 року, з урахуванням поданих довідок про складові заробітної плати Головного управління ДПС у Тернопільській області від 29 січня 2020 року.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій та рішень.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн, який перераховано до бюджету згідно з квитанцією від 19 лютого 2020 року №0.0. (а.с.25).

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні її на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16 грудня 1993 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09 липня 2003 року на інший вид пенсії - пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16 грудня 1993 року та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії з 30 січня 2020 року з урахуванням поданих довідок про складові заробітної плати Головного управління ДПС у Тернопільській області від 29 січня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок), сплачений відповідно до квитанцій від 07 травня 2019 року № 0.0..1, № 0.0..1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код в ).

Повний текст рішення складено та підписано 24 березня 2020 року.

Суддя Чепенюк О.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя Чепенюк О.В.