Справа № 120/1498/19-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про поновлення строку апеляційного оскарження

Справа № 120/1498/19-а

23 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Разом з апеляційною скаргою відповідач подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення.

Вирішуючи питання про поновлення строку суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду-якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини 3 статті 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Апеляційний суд зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Наведене свідчить про те, що скаржник, повинен бути обізнаний з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією висловленою в ухвалі Верховного Суду від 01 березня 2019 року у справі №175/2292/18-а (2а/175/34/18).

В той же час, стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 цієї статті).

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, так і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі і забезпечували ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

У справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішеннях по справі "Мірагаль Есколанро та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали про відкриття провадження у адміністративній справі від 14 травня 2019 року не вручена відповідачу із зазначенням причини невручення - "за закінченням терміну зберігання".

Також судове рішення постановлено 17 липня 2019 року у письмовому провадженні без участі сторін у справі та направлено за адресою вказаною у позовній заяві, однак не вручено з підстав зазначеного на конверті Укрпошти - "за закінченням терміну зберігання".

Колегія суддів, ознайомившись з матеріалами адміністративної справи, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 461/10610/13-ц, згідно якої повернення "за закінченням терміну зберігання" чи "інші причини", що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» не є доказом належного інформування про час і місце розгляду справи, а також відсутність в матеріалах справи відомостей щодо отримання позивачем копії оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що зазначені у клопотанні причини пропуску строку апеляційного оскарження є поважними, а тому з урахуванням положень статті 121 КАС України, необхідно клопотання задовольнити, поновити заявнику апеляційної скарги строк апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі.

Крім того, застосування процесуального обмеження, в цьому випадку, за своєю суттю буде свідченням необґрунтованого позбавлення заінтересованої особи права на апеляційне оскарження рішення суду, тобто права на справедливий суд.

Наведене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 березня 2018 року по справі № 804/243/16, відповідно до якого, вияв надмірного формалізму під час застосування норм права міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла до висновку, що клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року підлягає задоволенню, а процесуальний строк підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 121, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року задовольнити.

2. Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає .

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.