Справа № 620/3647/19
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/3647/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Дуденок О.О.,

представника відповідача Карпенка В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області про скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області, в якому просить суд:

- скасувати рішення 47 сесії 7 скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 01.11.2019 №498 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчого комітету за угодою сторін (пункт 1 статті 36 Кодексу законів про працю України) з 05.11.2019;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчого комітету з 05.11.2019;

- стягнути з Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, без урахування відповідних зборів та обов`язкових платежів, з 05.11.2019 по день поновлення на роботі включно.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є: 1) самостійне волевиявлення працівника про припинення трудового договору, 2) узгодження сторонами підстав та строку припинення договору. Однак позивач вказав, що його волевиявлення при написанні заяви про звільнення за згодою сторін не було, оскільки заява була написана під психологічним тиском голови Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області у зв`язку із неприязними відносинами з останньою. Причиною звільнення в заяві позивач вказав стан здоров`я, проте зауважив, що в дійсності він має задовільне здоров`я, у зв`язку з чим може виконувати свої службові обов`язки. Крім того зазначив, що підстави та строк припинення трудового договору не було узгоджено як з головою Парафїївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області, так і на сесії Парафїївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області. При цьому у заяві про звільнення позивач також не вказав з якого часу його слід звільнити із займаної посади. Враховуючи наведене, вважає, що оскаржуваний наказ підлягає скасуванню, а він поновленню на посаді з виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 24.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та встановлено відповідачу для подання відзиву на позов або заяви про визнання адміністративного позову 15 - денний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У встановлений судом строк відповідач надав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що ОСОБА_1 за час роботи на посаді заступника селищного голови з питань діяльності виконавчого комітету всі надбавки, премії, матеріальні допомоги на оздоровлення, на поліпшення матеріально-побутових умов отримував щомісячно в повному обсязі, що свідчить про той факт, що немає жодних підстав стверджувати про недоброзичливе відношення до ОСОБА_1 з боку селищного голови та психологічного тиску на нього. Проте бували випадки недобросовісного відношення ОСОБА_1 до своїх посадових обов`язків про що свідчить вказівка прокуратури від 10.09.2019. За час відпустки селищного голови ОСОБА_2 позивач недобросовісно виконував свої обов`язки, не здійснював належним чином контроль за відбування громадських робіт ОСОБА_3 , за що отримав догану і не отримав премію. В своїй пояснювальній записці ОСОБА_4 . ОСОБА_5 визнав свою вину. 23.10.2018 ОСОБА_1 добровільно написав заяву про звільнення його з посади, за угодою сторін, за станом здоров`я, яка була передана на розгляд сесії селищної ради. Про розгляд заяви про звільнення на сесії селищної ради ОСОБА_1 було відомо, оскільки дата проведення сесії, порядок денний, проект рішення про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади були оприлюднені на сайті селищної ради. Позивач був присутній на сесії селищної ради, але ніяких заяв про здійснення на нього тиску на сесії ради не оголошував.

Ухвалою суду від 23.01.2020, без виходу до нарадчої кімнати, занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, приєднано до матеріалів справи заяву про уточнення позовних вимог в порядку статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення 47 сесії 7 скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 01.11.2019 №498 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів за угодою сторін (пункт 1частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України) з 05.11.2019; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів з 05.11.2019; стягнути з Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, з 05.11.2019 по день поновлення на роботі включно, допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Ухвалами суду від 18.02.2020, без виходу до нарадчої кімнати, занесеними секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача та вирішено допитати в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; задоволено клопотання представника відповідача та вирішено допитати в якості свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Ухвалами суду від 16.03.2020, без виходу до нарадчої кімнати, занесеними секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про проведення експертизи документів, які були надані відповідачем та клопотання представника відповідача про допит свідків всіх депутатів Парафіївської селищної ради з підстав, що клопотання про проведення експертиз та допит свідків подаються на стадії підготовчого провадження, проте вказані клопотання подані на стадії розгляду справи по суті, що суперечить статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши у судових засіданнях пояснення позивача, представників позивача та відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Судом встановлено, що рішенням 3 сесії 7 скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 29.12.2015 затверджено з 01.01.2016 ОСОБА_1 на посаді заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчого комітету (а.с.30).

23.10.2019 ОСОБА_1 подав заяву Парафіївському селищному голові про звільнення його з займаної посади, за угодою сторін, в зв`язку зі станом здоров`я (а.с.47).

Рішенням 47 сесії 7 скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 01.11.2019 №498 «Про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнено з посади заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів, згідно пункту 1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України з 05.11.2019 (а.с.49).

Позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що його волевиявлення при написанні заяви про звільнення за угодою сторін не було; заява була написана під психологічним тиском голови Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області, у зв`язку із неприязними відносинами з останньою; дату його звільнення з займаної посади селищною радою не було з ним узгоджено, а тому вважає оскаржуване рішення прийнято відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства України.

В судовому засіданні, допитаний в якості свідка ОСОБА_1 пояснив суду, що селищний голова ОСОБА_2 23.10.2019 повідомила йому, що разом вони не зможуть працювати, а тому запропонувала йому написати заяву про звільнення з займаної посади за угодою сторін, при цьому дату звільнення вони не узгоджували. 28.10.2019 позивач був викликаний в кабінет селищного голови, де мова йшла тільки про час, необхідний для передачі справ. Під час розгляду даного питання на сесії селищної ради він не був присутній.

Свідок ОСОБА_6 повідомив, що він займав посаду заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів, проте рішенням Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 19.02.2020 звільнений із займаної посади, через скорочення штатів. Пояснив, що розмови селищного голови з позивачем були інколи на підвищених тонах. 28.10.2020, у кабінеті селищного голови, обговорювалось питання передачі справ від позивача йому, при цьому конкретна дата звільнення позивача не обговорювалась, як і дата проведення сесії. На пленарному засіданні ради не був присутній, оскільки його не запрошували, тому не може повідомити, чи був позивач присутній на цьому засіданні.

Свідок ОСОБА_11 , секретар Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області повідомила, що позивач просив селищного голову звільнити його якнайшвидше, та про той факт, що з позивачем узгоджувалась дата проведення сесії та дата звільнення. Також повідомила, що позивача усно запрошували на пленарне засідання ради, на якому розглядалось питання про його звільнення, а також, що останній не виступав на сесії.

Свідок ОСОБА_12 , начальник загального відділу виконавчого комітету Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області повідомила, що заяву про звільнення з займаної посади позивач писав у кабінеті селищного голови; вказана заява не реєструвалась у загальному відділі; дату звільнення - 05.11.2019 позивач визначив усно сам, а селищний голова погодилась; конфліктів у позивача з селищним головою не було.

Свідок ОСОБА_9 , начальник земельного відділу виконавчого комітету Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області повідомила, що їй було відомо, що позивач подав заяву про звільнення за угодою сторін та що у останнього не було конфліктних ситуацій з позивачем.

Свідок ОСОБА_8 , начальник відділу у справах дітей, сім`ї та з питань соціального захисту населення виконавчого комітету Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області повідомила, що позивач їй говорив, що сам написав заяву про звільнення з займаної посади, оскільки хоче трохи відпочити та зайнятися домашнім господарством; конфліктних ситуацій у селищного голови з позивачем не було.

Свідок ОСОБА_10 , керуючий справами, секретар виконавчого комітету Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області повідомила, що обставини звільнення їй невідомі, оскільки в той час вона була на лікарняному; конфліктних ситуацій у селищного голови з позивачем не було.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

За приписами частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Однією із підстав припинення трудового договору є угода сторін (пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП України).

При цьому згідно частини 1 статті 20 Закону України від 07.06.2001 №2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі Закон №2493-III, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) служба в органах місцевого самоврядування припиняється також і із загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України.

Частиною 3 статті 20 Закону №2493-III встановлено, що рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

З обставин цієї справи слідує, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення стала особиста письмова заява позивача, що містила прохання звільнити його із займаної посади за угодою сторін.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін щодо підстави припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (стаття 38 КЗпП України).

За такого правового регулювання основними умовами угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є підстава припинення угоди сторін та строк, з якого договір припиняється. Визначення дати звільнення за згодою сторін є обов`язковою умовою такого звільнення, оскільки сприяє свідомому волевиявленню працівника щодо звільнення з підстав передбачених пунктом 1 частини 1 статті 36 КЗпП України. Відсутність належного волевиявлення не дає підстави вважати наявність наміру працівника звільнитись саме за згодою сторін, а сама по собі згода роботодавця задовольнити прохання працівника про звільнення також не означає наявність угоди про припинення трудового договору за пунктом 1 частини 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін).

Угода - це дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і розуміє під собою вільне волевиявлення обох сторін.

Волевиявлення - це засіб, яким особа має намір досягти певних юридичних результатів і пов`язується із вчиненням фактичних дій.

Дія - це зовнішнє вираження волі і свідомості людей.

Отже, законність припинення трудових відносин за угодою сторін фактично поставлено у залежність від наявності взаємної згоди працівника та роботодавця на таке звільнення.

Разом з тим, за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України безстроковий трудовий договір може бути припинено у будь-який строк, стосовно якого досягли домовленості працівник та роботодавець. Такий строк може бути як меншим, так і перевищувати встановлений для звільнення за власним бажанням двотижневий період.

При цьому, дату припинення трудових відносин за угодою сторін сторони (працівник і роботодавець) визначають за взаємною домовленістю.

Проте, як встановлено судом, заява позивача про звільнення з займаної посади за угодою сторін не містить волевиявлення (пропозиції) позивача щодо визначення строку, з якого трудовий договір пропонується розірвати за угодою сторін.

Резолюція селищного голови, проставлена на цій заяві (датована 23.10.2019) також не містить пропозиції/рішення, з якого може бути розірвано трудовий договір з позивачем, міститься тільки запис «на розгляд сесії селищної ради», проте дата проведення сесії та дата звільнення позивача не вказана, що свідчить також про відсутність волевиявлення зі сторони відповідача.

Як пояснив, допитаний в суді ОСОБА_1 в якості свідка селищний голова ОСОБА_2 23.10.2019 повідомила йому, що разом вони не зможуть працювати, а тому запропонувала йому написати заяву про звільнення з займаної посади за угодою сторін, при цьому дату звільнення вони не узгоджували. 28.10.2019 позивач був викликаний в кабінет селищного голови, де мова йшла тільки про час, необхідний для передачі справ. Під час розгляду даного питання на сесії селищної ради він також не був присутній.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 в судовому засіданні також не підтвердили того факту, що позивач був присутній 01.11.2019 на пленарному засіданні Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області під час розгляду питання про його звільнення з займаної посади з 05.11.2019.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 запрошували на пленарне засідання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області, яке відбулось 01.11.2019 та на якому розглядалося питання звільнення позивача з займаної посади та узгоджувалася з ним дата його звільнення з 05.11.2019 відповідачем суду не надано.

Суд критично сприймає показання свідка ОСОБА_11 щодо того факту, що з позивачем узгоджувалась дата проведення сесії та дата звільнення та, що позивача усно запрошували на пленарне засідання ради, на якому розглядалось питання про його звільнення, та що останній не виступав на сесії, оскільки рішення 47 сесії сьомого скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 01.11.2019 «Про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 » підписано секретарем селищної ради ОСОБА_11 .

Також суд не приймає до уваги копію проекту рішення 47 сесії сьомого скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 01.11.2019 «Про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 », в якому вказана дата звільнення позивача з займаної посади - 05.11.2019, наданий суду відповідачем (а.с.50), оскільки матеріали справи містять копію проекту вказаного рішення, який розміщений на офіційному сайті Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області в мережі Інтернет (https://parafiivska-sr.gov.ua/docs/264418/), в якому конкретна дата звільнення не вказана, а зазначено - з жовтня 2019 (а.с.83-85).

Також суд не приймає до уваги копію протоколу 47 сесії сьомого скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 01.11.2019, наданий на вимогу суду відповідачем, в якому зазначено про присутність ОСОБА_1 на 47 сесії сьомого скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області (а.с.105) з підстав, що матеріали справи містять копію протоколу 47 сесії сьомого скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 01.11.2019, який розміщений на офіційному сайті Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області в мережі Інтернет (https://parafiivska-sr.gov.ua/docs/269604/) та зі змісту якого випливає про відсутність ОСОБА_1 на засіданні сесії, що спростовує твердження відповідача про присутність позивача на сесії під час розгляду селищною радою питання про звільнення останнього з займаної посади за угодою сторін та узгодження з ним дати такого звільнення (а.с.106-107).

Суд вважає, що недосягнення сторонами згоди щодо припинення трудового договору та відсутність узгодженої дати звільнення, позбавляє роботодавця права на звільнення працівника за угодою сторін.

На думку суду, матеріали справи дають підстави для висновку, що сторони домовились про звільнення позивача за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України, однак домовленості відносно дати такого звільнення сторони не досягли.

Наведене дає підстави для висновку, що сторони не погодили всі істотні умови угоди, а тому звільнення позивача на підставі пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України є протиправним, оскільки вчинене без відповідної згоди на це позивача.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо недобросовісного відношення ОСОБА_1 до своїх посадових обов`язків, не здійснення ним належного контролю за відбування громадських робіт ОСОБА_3 , оскільки позивач звільнений з займаної посади з підстав пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України, тобто за угодою сторін, а не з підстав притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з займаної посади.

Доводи позивача щодо того, що заява була написана ним під психологічним тиском голови Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області у зв`язку з неприязними відносинами з останньою у судовому засіданні не підтвердились, оскільки позивачем не було зазначено, у чому полягав тиск, яким чином і коли він здійснювався.

Крім того, під час розгляду даної справи судом допитано свідків, із показів яких не встановлено обставин здійснення на позивача тиску, погроз, примушування до написання заяви про звільнення з займаної посади.

До правоохоронних органів з цього питання позивач також не звертався.

Доказів, які б свідчили про зворотне матеріали справи не містять.

При вирішенні спору в межах цієї справи, суд з урахуванням приписів частини 5 статті 242 КАС України враховує також правову позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 06.06.2018 (№ 813/5855/15), від 21.11.2018 (№820/243/16), від 31.10.2019 (№1340/6082/18). В межах цих судових справ, Верховним Судом при виборі та застосуванні норми права вже була надана правова оцінка положенням пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України у справах за аналогічних по своїй суті фактичних обставин.

За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення 47 сесії 7 скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 01.11.2019 №498 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів за угодою сторін (пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП України) з 05.11.2019 та її задоволення.

При цьому ОСОБА_1 просить суд поновити його на посаді заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів з 05.11.2019, проте судом встановлено, що 05.11.2019 був останнім робочим днем позивача, тому останній підлягає поновленню на посаді з 06.11.2019.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок) вбачається, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт 8 Порядку).

Відповідно до довідки Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 19.02.2020 середньоденна заробітна плата позивача за останні 2 робочі місяці (вересень-жовтень 2019) становить 1024,88 грн.

Позивач просить суд стягнути з Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 05.11.2019 по день поновлення на роботі включно, проте суд вважає, що період вимушеного прогулу позивача обраховується в робочих днях, починаючи з першого дня після звільнення до дати прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді, тобто з 06.11.2019 по 16.03.2020, що становить 90 днів (листопад 2019 -18, грудень 2019 - 21, січень 2020 - 21, лютий 2020 20, березень 2020 10).

Середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 92239 (дев`яносто дві тисячі двісті тридцять дев`ять) грн. 20 коп. (1024,88 грн. х 90 роб. дні = 92239,20 грн.).

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про судовий збір» підстави для стягнення судового збору відсутні.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області про скасування рішення, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 47 сесії 7 скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 01.11.2019 №498 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів за угодою сторін (пункт 1 статті 36 Кодексу законів про працю України) з 05.11.2019.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника Парафіївського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів з 06.11.2019.

Стягнути з Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, з 06.11.2019 по 16.03.2020 у сумі 92239 (дев`яносто дві тисячі двісті тридцять дев`ять) грн. 20 коп.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського окружного адміністративного суду або до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі виготовлено 25.03.2020.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Відповідач: Парафіївська селищна рада Ічнянського району Чернігівської області (вул. Т. Шевченка, 95, смт. Парафіївка, Ічнянський район, Чернігівська область, 16730, код ЄДРПОУ - 04412521).

Суддя В.В. Падій