Справа № 487/2571/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 487/2571/19
Головуючий в 1 інстанції: Павлова Ж.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача, Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О. В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2019 року по справі № 487/2571/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії НК №151544 від 18.03.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що згідно спірної постанови про накладення адміністративного стягнення серії НК №151544 від 18.03.2019 року він, керуючи транспортним засобом, нібито проїхав на забороняючий сигнал світлофора червоного кольору без зупинки перед стоп лінією 1.12, та дорожнім знаком 5.62, чим на думку інспектора патрульної поліції, порушив п.п. 16.8 ПДР України. Однак, із вказаним позивач не погоджується, вважає дану постанову незаконною, оскільки інспектор патрульної поліції виніс її на місці зупинки, що є грубим порушенням вимог щодо розгляду справи, а також позбавив його в повній мірі скористатись своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

На підставі викладеного позивач просить суд скасувати вказану постанову про накладення на нього адміністративного штрафу.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2019 року по справі № 487/2571/19 позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначає, що з матеріалів справи, зокрема з відеозапису (файл F4604) зафіксовано проїзд т/з Skoda Octavia, д.н.з НОМЕР_1 перехрестя на забороняючий сигнал світлофору.

Щодо посилання позивача на те, що оскаржувана постанова винесена з істотним порушенням його прав, суд першої інстанції зазначає, що інспектор патрульної поліції діяв згідно п. 4 Наказу №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року та мав право винести постанову на місці вчинення правопорушення.

Згідно зі ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом оскаржуваної постанови та вручено її копію, а також роз`яснено йому його права, що також відображено на відеозаписах з нагрудного відеореєстратора , , ).

Не погоджуючись з рішенням першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2019 року та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції невірно трактований п.16.8 ПДР України, за яким водій який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Однак, " якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора". Навпаки, на думку позивача, він був зобов`язаний продовжити рух через перехрестя і звільнити його.

В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, апеляційний суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.03.2019 року інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області Колесником Д.А. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК №15154, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Згідно даної постанови, правопорушення полягає в тому, що 18.03.2019 року об 08:47 год. в м. Миколаєві на перехресті вул. Садова та В. Морська позивач, керуючи т/з Skoda Octavia, д.н.з НОМЕР_1 , не зупинився перед стоп-лінією 1.12 та дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки» та проїхав на забороняючий сигнал світлофора червоного кольору, чим порушив п. 16.8 ПДР України.

На підтвердження факту порушення позивачем ПДР, представником Управління патрульної поліції в Миколаївській області надано відео докази, з яких на думку суду першої інстанції вбачається у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до вимог п. 8.7.3 «Правил дорожнього руху України» сигнали світлофора мають такі значення: ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно п. 8.10 Правил дорожнього руху, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зокрема проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

За змістом ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як убачається з оскаржуваної постанови, 18.03.2019 року об 08:47 год. в м. Миколаєві на перехресті вул. Садова та В. Морська позивач, керуючи т/з Skoda Octavia, д.н.з НОМЕР_1 , не зупинився перед стоп-лінією 1.12 та дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки» та проїхав на забороняючий сигнал світлофора жовтого, а згодом червоного кольору, чим порушив п. 16.8 ПДР України.

Ця обставина зафіксована інспектором патрульної поліції на підставі ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» за допомогою відеореєстратора, закріпленого в службовому автомобілі поліції.

Відеозапис було додано Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції разом з відзивом на адміністративний позов.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, колегія суддів апеляційного суду, вважає, що показання відеозапису з відео реєстратора, закріпленого в службовому автомобілі поліції, є належним та допустимим доказом в розумінні КУпАП, доводять наявність адміністративного правопорушення.

Судом апеляційної інстанції досліджено відео файл F4604, з якого чітко вбачається та зафіксовано факт проїзду позивачем перехрестя на жовтий сигнал світлофору забороняючий рух, однак водій транспортного засобу Skoda Octavia, д.н.з НОМЕР_1 , продовжує рух, не зупиняючись, та перетинає перехрестя вже на забороняючий сигнал світлофору та вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач, керуючи транспортним засобом Skoda Octavia, д.н.з НОМЕР_1 в м. Миколаєві на перехресті вул. Садова та В. Морська здійснив проїзд на забороняючий жовтий сигнал світлофора, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП.

Разом з цим колегія суддів враховує специфіку розгляду цієї категорії адміністративних справ про адміністративні правопорушення та вважає за необхідне наголосити на наступному.

Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 сформулював правову позицію щодо наявності у справах про адміністративні правопорушення переліку адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Отже, посилання позивача, що інспектор патрульної поліції незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля є безпідставними.

Стосовно посилань позивача про неможливість скористатися у повному обсязі своїми правами, колегія суддів зауважує, що позивачем не викладені обставини, яким чином він був позбавлений можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Жодних письмових зауважень з цього приводу в поясненнях до оскаржуваної постанови позивачем не було зроблено.

Також, з відеозапису № убачається, що позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правильно з`ясував усі обставини справи, оскаржуване рішення прийняте судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2019 року по справі № 487/2571/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Єщенко О.В.