Справа № 480/1493/19
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2020-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 р. Справа № 480/1493/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Мікулінцевої А.П.,

представника відповідача - Семерня І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/1493/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) від 05.02.2019 р. № Ф-13202-17 на суму 18632,30 грн. в повному обсязі.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана вимога є протиправною, оскільки з 1 кварталу 2017 року нарахування йому єдиного внеску здійснюється ГУ ДФС у Сумській області за двома підставами: як фізичній особі-підприємцю на спрощеній системі оподаткування та як фізичній особі-підприємцю з ознакою незалежної професійної діяльності. Разом з тим, як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат), у період 2017- січень 2019 років ним доходу, який відноситься до бази оподаткування єдиним внеском, не отримувалось. Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не містить положень, відповідно яких у разі якщо застрахована особа є одночасно і фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування, та має статус самозайнятої особи (адвоката), то сума єдиного внеску нараховується в розмірі подвійного мінімального страхового внеску за відповідний період.

Ухвалою від 02.05.2019р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

07.05.2019р. ОСОБА_1 надіслав заяву про зміну предмету позову (а.с.15), в якій просив визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Сумській області від 02 квітня 2019 року №Ф-13202-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску станом на 31.03.2019р. в сумі 16792грн.30коп., оскільки саме ця вимога з оновленою сумою боргу є чинною у розумінні абз.1,3 абз.7-9 п.3, абз.7 п.4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну від 20.04.2015р. №449, і саме скасування останньої вимоги про сплату боргу призведе до належного захисту його порушених прав.

Ухвалою від 07.05.2019р. у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони ГУ ДФС у Сумській області до набрання законної сили судовим рішенням в даній справі приймати нові вимоги із сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску, штрафів, пені відмовлено.

21.05.2019р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.27-31), в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, що ОСОБА_1 здійснює відмінні види діяльності, а саме: діяльність у сфері права та надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, а також є особою, яка провадить незалежну професійну діяльність - адвокатом, що підтверджується його реєстраційними даними, а також витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а тому він є платником єдиного внеску як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність з 03.06.2016р., та як фізична особа-підприємець з 11.07.2006р. Фізичні особи-підприємці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, не звільняються від сплати єдиного внеску, адже виключенням є тільки фізичні особи-підприємці за умови, що вони отримують пенсію за віком, або є особами з інвалідністю або досягли віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. ОСОБА_1 сплачував єдиний внесок за 2017 р. - 2019 р. за себе лише, як за фізичну особу - підприємця, а за себе, як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, не сплачував, внаслідок чого виникла недоїмка, за наявності якої сформована оскаржувана вимога.

Ухвалою від 27.05.2019р. розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного провадження за клопотанням представника відповідача та призначено судове засідання.

11.06.2019р. провадження у справі зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №520/3939/19.

Ухвалою від 23.12.2019р. провадження у справі поновлено та її призначено до судового розгляду.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.75), в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій розгляд справи просив проводити у його відсутність та підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. У задоволенні позову просив відмовити.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.34-36), із основним видом економічної діяльності 69.10 - «Діяльність у сфері права».

Також позивач займається адвокатською діяльністю з червня 2016 року (а.с.33).

02.04.2019р. ГУ ДФС у Сумській області сформована вимога №Ф-13202-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску станом на 31.03.2019р. в сумі 16792грн.30коп. (а.с.16).

Як зазначає представник відповідача, ОСОБА_1 сплачував єдиний внесок за 2017 р. - 2019 р. за себе лише, як за фізичну особу - підприємця, а за себе, як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, не сплачував.

Відповідно ІКП ЄВ ОСОБА_1 проведені нарахування по строку сплати ЄВ:

19.01.2018р. - за IV квартал 2017 - 2112 грн. - як фізичній особі підприємцю на спрощеній системі оподаткування;

19.04.2018р. - за І квартал 2018 - 2457,18 грн. - за 1 квартал 2018 року - як фізичній особі підприємцю на спрощеній системі оподаткування;

19.04.2018р. - за І квартал 2018 - 2457,18 грн. - за 1 квартал 2018 року - як платнику незалежної професійної діяльності;

02.05.2018р. - за 2017 у сумі 8448,00 грн. - за 2017 рік - як платнику незалежної професійної діяльності;

19.07.2018р. - за II квартал 2018 - 2457,18 грн. - за 2 квартал 2018 року - як фізичній особі підприємцю на спрощеній системі оподаткування;

19.07.2018р. - за II квартал 2018 - 2457,18 грн. - за 2 квартал 2018 року - як платнику незалежної професійної діяльності;

19.10.2018р. - за III квартал 2018 - 2457,18 грн. - за квартал 2018 року - як фізичній особі підприємцю на спрощеній системі оподаткування;

19.10.2018р. - за III квартал 2018 - 2457,18 грн. - за 3 квартал 2018 року - як платнику незалежної професійної діяльності;

21.01.2019р. - за IV квартал 2018 - 2457,18 грн. - за 4 квартал 2018 року - як платнику незалежної професійної діяльності;

21.01.2019р. - за IV квартал 2018 - 2457,18 грн. - за 4 квартал 2018 року - як платнику незалежної професійної діяльності (а.с.32).

Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для формування спірної вимоги стало твердження контролюючого органу про наявність у позивача обов`язку нараховувати та сплачувати ЄСВ як фізичною особою-підприємцем, а також як самозайнятою особою - адвокатом.

Проте суд не погоджується з такими висновками відповідача з наступних підстав.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону №2464 визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п.4, 5 ч.1 ст.4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є:

фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464 передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Як встановлено судом, позивачем, як фізичною особою-підприємцем, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, сплачений ЄСВ за період з 31.12.2017р. до 31.03.2019 року.

Щодо твердження відповідача про наявність у позивача обов`язку сплачувати ЄСВ і як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з пунктами 178.1, 178.2 статті 178 ПК України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 65.1 статті 65 ПК України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Згідно з пунктом 65.2 статті 65 ПК України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

При цьому відповідно до пп. 65.4.4 п.65.4 ст.65 ПК України контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Таким чином, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

З аналізу зазначених положень законодавства вбачається, що адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 ПК України, лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.

Суд зазначає, що законодавець розмежовує фізичних осіб-підприємців, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом №2464 не передбачений.

Облік платників єдиного внеску здійснюється відповідно до ст. 5 Закону №2464, зокрема відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону №2464 взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1 до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1162 від 24.11.2014.

Суд зазначає, що оскільки позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", до нього не можуть застосовуватись положення ч. 3 ст. 5 Закону № 2464.

Пунктом 2 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015 року (далі - Порядок № 435), визначено, що фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.

З огляду на зазначене вище варто зазначити, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної діяльності та отримання доходу від такої роботи.

Відповідно до пункту 4 розділу III Порядку №435 особи, які провадять незалежну професійну діяльність, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт один раз на рік до 01 травня року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік.

Згідно з пунктом 16 розділу IV Порядку 435 фізичні особи - підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти.

При цьому, із системного аналізу вказаної норми та положень ПК України можна зробити висновок, що дана норма застосовується у разі якщо особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, та одночасно є фізичної особою підприємцем і здійснює відмінні види діяльності.

Слід зауважити, що позивач, здійснюючи підприємницьку діяльність за кодом КВЕД 69.10 - «Діяльність у сфері права» та адвокатську діяльність, займається одним і тим же видом підприємницької діяльності і у нього не виникає обов`язку подання звітності як особи, що провадить незалежну професійну діяльність, адже у такому випадку буде мати місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, а відповідно і подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.

Враховуючи зазначене, суд зазначає, що контролюючим органом належним чином не доведено наявності підстав для формування та направлення позивачу спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Крім того, у постанові від 04.12.2019р. у зразковій справі №520/3939/19 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що «фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску. Законом №2464-VI не передбачається порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. При цьому положення пункту 16 розділу IV «Формування звіту» Порядку № 435 відсилають до додатка 5 «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску», розділом 6 якого визначені типи платника, серед яких окремо зазначено ФО - на загальній системі оподаткування, ФО - на спрощеній системі оподаткування, особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, членів фермерського господарства. Визначення окремого типу платника «фізична особа - підприємець, з ознакою незалежної професійної діяльності» формою звіту не передбачено».

Згідно з ч.3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності оскаржуваної вимоги.

Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 768грн.40коп., сплачена під час звернення із позовом до суду (а.с.4).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 02.04.2019 № Ф-13202-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску станом на 31.03.2019 року в сумі 16792,30грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, Сумська область, 40009, ) суму судового збору в розмірі 768грн.40коп. (сімсот шістдесят вісім грн.сорок коп.)

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 березня 2020 року

Суддя О.О. Осіпова