Справа № 824/255/20-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

24 березня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/255/20-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення.

24.03.2020 року представником ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 60463842 на підставі вимоги Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 20.03.2019 року № Ф-14122-56 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 18276,72 грн - до набрання законної сили рішенням у даній справі.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначав, що 18.11.2019 року стосовно позивача відкрито виконавче провадження (ВП № 60463842) по примусовому виконанню вимоги Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 20.03.2019 року № Ф-14122-56 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 18276,72 грн.

Крім того, 19.12.2019 року постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці винесена постанова «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», яка направлена в ПП « ОСОБА_2 », відповідно до якої стягуються кошти з заробітної плати позивача на користь ГУ ДФС у Чернівецькій області, що призводить до порушення його прав.

Враховуючи те, що оскарження постанови відповідача не зупиняє її виконання, а для відновлення наслідків, до яких призведе звернення цієї постанови про примусове виконання, буде необхідно докласти значних сил та витрат, представник позивача просить забезпечити позов.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову врегульовано статтею 154 КАС України.

Відповідно до частини 1-3 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Аналізуючи наведені позивачем обґрунтування заяви про забезпечення позову та матеріали справи вбачається, що в даному випадку відсутній факт винятковості, а тому суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи та її розгляд у судовому засіданні.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 цієї статті Кодексу забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч. 1 ст. 151 КАС України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

З матеріалів справи видно, що Головним управління ДФС у Чернівецькій області винесено стосовно позивача вимогу від 20.03.2019 року № Ф-14122-56 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 18276,72 грн.

Вважаючи вказану вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

18.11.2019 року стосовно позивача відкрито виконавче провадження (ВП № 60463842) по примусовому виконанню вимоги Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 20.03.2019 року № Ф-14122-56 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 18276,72 грн.

Крім того, 19.12.2019 року постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці винесена постанова «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», яка направлена в ПП «Мелауда», відповідно до якої стягуються кошти з заробітної плати позивача на користь ГУ ДФС у Чернівецькій області.

У заяві про забезпечення позову представник позивача зазначав, що у разі невжиття заходів забезпечення адміністративного позову для відновлення прав, свобод та законних інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону №1404-VIII визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ст. 68 Закону №1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону №1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

У ході розгляду заяви про забезпечення позову судом встановлено, що в межах виконавчого провадження ВП № 60463842 здійснюється примусове виконання вимоги Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 20.03.2019 року № Ф-14122-56 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 18276,72 грн., правомірність якої перевіряється судом в даній справі.

Сам по собі факт оскарження вимоги Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 20.03.2019 року № Ф-14122-56 в судовому порядку не зупинив її виконання.

Враховуючи те, що Другим відділом державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області розпочато виконавчі дії з примусового виконання вимоги Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 20.03.2019 року № Ф-14122-56 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 18276,72 грн, суд вважає, що це може призвести до значної шкоди інтересам позивача та негативних наслідків у вигляді звернення стягнення на кошти, майно, накладення заборони розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або обмеження у користуванні таким майном. При цьому, суд зазначає, що без вжиття заходів забезпечення позову для усунення негативних наслідків необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Отже, суд вважає, що заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову. Водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та набрання законної сили рішенням суду у справі.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що належним заходом забезпечення позову є зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 60463842 на підставі вимоги Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 20.03.2019 року № Ф-14122-56 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 18276,72 грн - до набрання законної сили рішенням в даній адміністративній справі. Відтак, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 150, 151, 153-155, 241-243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

2. Зупинити стягнення у Виконавчому провадженні № 60463842 на підставі вимоги Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 20.03.2019 року № Ф-14122-56 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 18276,72 грн., до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі № 824/255/20-а.

3. Ухвала підлягає негайному виконанню.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя П.Д. Дембіцький