Справа № 817/1696/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 817/1696/17 пров. № Н-857/1340/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Старунського Д.М.,

Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання Пильо І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року за наслідками розгляду апеляційної скарги Прокуратури Запорізької області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Запорізької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії (суддя першої інстанції Зозуля Д.П., м. Рівне, повний текст складено 12.02.2018),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2018 року. В заяві зазначив, що виключною обставиною для справи є визнання Конституційним Судом України у рішенні №7-р(ІІ)/2019 від 13 грудня 2019 року неконституційним положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду за п`ять днів шляхом надіслання судової повістки на офіційну електронну адресу та телефонограмою, що підтверджено матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та заяви про перегляд за виключними обставинами постанови суду, в межах викладених в ній доводів, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом встановлено, що в листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Прокуратури Запорізької області про зобов`язання видати йому довідку про розмір чинної заробітної плати працівника прокуратури за останнім його місцем роботи, за всіма складовими, на які нараховуються страхові внески, з яких було призначено пенсію, після змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» станом на 01.09.2017.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено; зобов`язано Прокуратуру Запорізької області видати ОСОБА_1 довідку про розмір чинної заробітної плати працівника прокуратури за останнім місцем роботи ОСОБА_1 , за всіма складовими, на які нараховуються страхові внески, з яких було призначено пенсію, після змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» станом на 01.09.2017.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Прокуратура Запорізької області оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року апеляційну скаргу Прокуратури Запорізької області задоволено, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2018 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Положеннями п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частинами 1, 2 статті 365 КАС України передбачено, що заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року, ОСОБА_1 у якості виключної обставини зазначив те, що Конституційним Судом України встановлено неконституційність ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», як основа перерахунку його пенсії.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019: ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 у позовній заяві просив суд зобов`язати Прокуратуру Запорізької області видати йому довідку про розмір чинної заробітної плати працівника прокуратури за останнім його місцем роботи, за всіма складовими, на які нараховуються страхові внески, з яких було призначено пенсію, після змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» станом на 01.09.2017.

Разом з тим, Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 04 грудня 2018 було враховано, що з 15 липня 2015 року Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень) у зв`язку з набуттям чинності новим Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII.

У мотивувальній частині постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року зазначено, що згідно ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 18.10.2014 (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Проте, Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 встановлено неконституційність норми закону, застосованого судом при вирішенні справи.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У відповідності до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 814/1274/17, за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням.

Згідно з ч. 6 ст. 361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Зміна правового регулювання правовідносин щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури внаслідок ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 є підставою для звернення позивача до Прокуратури Запорізької області із новою заявою про видачу йому довідки про розмір чинної заробітної плати працівника прокуратури за останнім його місцем роботи.

У разі, якщо після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення, поновлення права на перерахунок пенсії не відбулося, у позивача виникають підстави для звернення до суду з новим позовом задля його захисту.

Отже, ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 не може слугувати підставою для перегляду постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року за виключними обставинами, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 814/1274/17.

Також колегія суддів враховує правову позицію, що міститься у постанові Верховного Суду 17 грудня 2019 року у справі № 808/2492/18. У вказаному судовому рішенні зазначено, що із тексту імперативних приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України слідує, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане. У випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами із зазначеної підстави, обов`язково належить враховувати, що згідно зі ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, що визнані неконституційними, втрачають чинність не раніше, ніж з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність.

Відтак, в кожному окремому випадку належить перевіряти, чи може рішення Конституційного Суду України вплинути на зміст раніше прийнятого судового рішення у справі з урахуванням того, що визнані неконституційними закони не підлягають застосуванню лише з дати прийняття Конституційним Судом України відповідного рішення (або іншої дати, яка, однак, не може передувати дню ухвалення рішення). Натомість у разі підтвердження Конституційним Судом України відповідності певного закону вимогам Конституції України, такий закон є обов`язковим для застосування з дня набуття ним чинності.

Для вірного застосування п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, її необхідно застосовувати у системному зв`язку з положення ч.ч. 3, 4 ст. 7 КАС України.

Вказані норми права передбачають, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Зазначені норми Кодексу адміністративного судочинства України у своїй сукупності вказують на те, що п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України встановлює підставу для перегляду судового рішення, яке було ухвалене адміністративним судом із застосування ч.ч. 3, 4 ст. 7 КАС України, проте у подальшому Конституційний Суд України дійшов іншого висновку щодо відповідності певного закону вимогам Конституції України.

Колегія суддів встановила, що рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 на спірні правовідносини та на зміст постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року не впливає.

Отже, станом на день звернення позивача до відповідача із заявою про видачу довідки останній діяв відповідно до вимог чинного законодавства, адже на момент вчинення таких дій частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, яка передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, була чинною.

Оскільки предметом розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції були правовідносини, що існували до прийняття рішення Конституційного суду України у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) від 13 грудня 2019, а рішення суду, яке позивач просить переглянути за виключними обставинами, не містило вимог зобов`язального характеру (не було зобов`язано відповідача вчинити дії, у тому числі нарахувати та виплатити, стягнути кошти), оскільки за наслідком апеляційного перегляду в позові позивача було відмовлено, відсутня передбачена пунктом 1 частини 5 статті 361 КАС України підстава для перегляду рішення суду за виключними обставинами.

Згідно вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні у справі «Христов проти України» від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04, Європейський суд з прав людини зазначив, що:

п. 33. «… право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

п. 34. « Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу resjudicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX)».

Таким чином, виходячи з вищенаведеної практики Європейського суду з прав людини, скасування рішення суду, що набрало законної сили, в провадженні за виключними обставинами в даному випадку буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто пункту 1 статті 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», а також статті 1 протоколу першого цієї Конвенції.

Судом також враховано, що згідно клопотання від 21.03.2020, яке зареєстроване за вх. № К7453/20 від 23.03.2020, заявник просить залишити без розгляду його заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами у зв`язку з тим, що Прокуратурою Запорізької області видана довідка про його чинну заробітну плату і отримана ним 21.032.2020.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 368 КАС України суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, 321, 325, п. 1 ч. 4 ст. 368, ст. 369 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року відмовити.

Залишити в силі постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді Д. М. Старунський
М. П. Кушнерик
Повний текст виготовлено 26 березня 2020 року.