Справа № 544/1473/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 р.Справа № 544/1473/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 07.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Сайко О.О., вул. Радянська, 17, м. Пирятин, Пирятинський, Полтавська, 37000, повний текст складено 07.02.20 по справі № 544/1473/19

за позовом ОСОБА_1

до Дніпровської митниці Держмитслужби

про скасування постанови Полтавської митниці ДФС №0157/80600/17 від 08.11.2017 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі відповідач), в якому просив скасувати постанову Полтавської митниці ДФС № 0157/80600/17 від 08.11.2017 про порушення митниї правил та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 07.02.2020 адміністративний позов задоволено.

Постанову Полтавської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №0157/80600/17 від 08.11.2017 за ч.3 ст.470 Митного кодексу України (далі МК України) та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8 500 грн. - скасовано.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.470 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) відносно ОСОБА_1 - закрито.

Не погодившись з даним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що добровільна сплата коштів не є штрафом і в даному випадку ОСОБА_1 вже був притягнений 08.11.2017 до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення у виді штрафу до дати здійснення 30.01.2019 митного оформлення зазначеного транспортного засобу. За таких обставин, посилання позивача на ч. 1 ст. 58 Конституції України відповідач вважає безпідставними.

Митне оформлення 30.01.2019 зазначеного транспортного засобу із добровільною сплатою до державного бюджету коштів на суму 8 500,00 грн. не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку сплатити штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки постанова у справі про порушення митних правил від 08.11.2017 Полтавської митниці ДФС № 0157/80600/17 вже набрала законної сили до дати митного оформлення транспортного засобу в режимі імпорт.

Крім того, відповідач послався на відсутність документального підтвердження обгрунтування поважності причин пропуску строку оскарження в період з серпня по листопад 2019 року постанови Полтавської митниці ДФС від 08.11.2017 в справі порушення митних правил № 0157/80600/17.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020 призначено до розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження у порядку письмового провадження.

12 березня 2020 року ухвалами колегії суддів задоволено вищезазначене клопотання відповідача, відкрито апеляційне провадження по справі, закінчено підготовку до розгляду та призначено справу у відкритому судовому засіданні.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до положень ч. 2 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

06 травня 2017 року в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_1 на митну територію України в режимі «транзит» був ввезений автомобіль BMW Х5, д.р.н. НОМЕР_1 В8У, кузов № НОМЕР_2 .

Під час проведення перевірки по факту відсутності інформації про вивезення ОСОБА_1 у встановлені законом строки зазначеного вище транспортного засобу за межі митної території України було встановлено, що згідно даних з програмно-інформаційного комплексу «Автотранспортні засоби» Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС відомості щодо вивезення за межі митної території України зазначеного автомобіля в період з 06.05.2017 по 23.10.2017 відсутні.

На підставі викладеного, 23.10.2017 головним державним інспектором відділу протидії митним правопорушенням Полтавської митниці ДФС Ціленко А.С. у відношенні громадянина України ОСОБА_1 складений протокол про порушення митних правил № 0157/80600/17 за ознаками порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

08 листопада 2017 року за результатами розгляду даної справи відповідно до ст.522 - 527 МК України першим заступником начальника Полтавської митниці ДФС Вороньком В.Л. винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0039/80600/19, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень. Розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 . Копію постанови митниці направлено ОСОБА_1 із супровідним листом від 08.11.2017 № 1182/10/16-70-20, який був надісланий йому за адресою: АДРЕСА_1 . Даний лист повернувся на адресу митниці по причині закінчення встановленого строку зберігання, про що свідчить довідка пошти.

30 січня 2019 року згідно митної декларації за формою МД-2 від 30.01.2019 позивач здійснив митне оформлення вказаного вище транспортного засобу та сплатив усі необхідні платежі, які передбачені для розмитнення ввезеного ним транспортного засобу: автомобілю марки BMW, моделі Х5 з дизельним двигуном V-299 см3, номер кузова/шасі: НОМЕР_2 , реєстраційний номер: НОМЕР_3 , що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД на пільгових умовах, які передбачені Законом України № 2612-VIII «Про внесення змін до МК України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України».

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваної постанови митного органу.

Суд апеляційної інстанції з даними висновками суду погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

У ст.ст. 486, 488, 497, 498 МК України закріплено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

У провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь: 1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил; 2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи); 3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники, які діють на підставі довіреності, доручення); 4) захисники; 5) представники органів доходів і зборів; 6) свідки; 7) експерти; 8) перекладачі; 9) поняті.

Особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно ст. 526 МК України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Як вбачається з вище зазначених правових норм законодавством регламентовано чітку процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передбачає повідомлення особи, щодо якої розглядається справа, поштовим відправленням з повідомленням про вручення та розгляд справи виключно за наявності відомостей про належне і завчасне повідомлення такої особи та в її присутності.

При цьому, зазначена процедура покликана забезпечити реальну можливість особі, яка притягається до відповідальності, реалізувати її процесуальні права, зокрема на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, бути присутньою під час розгляду справи тощо.

Як наслідок, відсутність належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил.

Судом першої інстанції вищеозначені обставини залишені поза увагою.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів погоджується із загальним висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 , проте дійшла висновку про необхідність зміни судового рішення , шляхом зміни підстав та мотивів його прийняття.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміна рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи (п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Доводи апеляційної скарги митного органу щодо пропуску позивачем строку звернення до суду стосовно оскарження постанови Полтавської митниці ДФС від 08.11.2017 по справі про порушення митних правил №0157/80600/17 колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки будь-яких належних доказів отримання ОСОБА_2 копії оскаржуваної постанови митного органу відповідачем не надано та судом під час розгляду даної справи не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, , 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 7 лютого 2020 року по справі № 544/1473/19 змінити з підстав та мотивів його прийняття.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 23.03.2020 року