Справа № 540/2525/19
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2525/19
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

суддів - Джабурія О.В., Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 2 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ГУПФ України в Херсонській області про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість по пенсії за віком за період з березня 2016 року по березень 2019 року.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала незаконністю спірної бездіяльності відповідача.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 2 січня 2020 року позов задоволено. Зобов`язано відповідача вчинити спірні дії.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Херсонській області просить скасувати вищенаведене рішення, як таке, що прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні даного позову.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно довідки № 6508- від 01.04.2019 року виданої структурним підрозділом з питань соціального захисту населення Управління праці та соціального захисту Новокаховської міської ради Херсонської області, ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщену особу (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ).

З 01.04.2019 року на підставі рішення постійно діючої комісії з питань призначення всіх видів державної допомоги та надання пільг з оплати житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання позивача взято на облік Головним управління ПФУ в Херсонській області, виплату пенсії поновлено з цієї ж дати, цей факт не спростовується відповідачем.

До цього, з 05.10.2015 року позивач як внутрішньо переміщена особа на підставі довідки УПСЗН Розівської РДА Запорізької області перебувала на обліку в Пологівському об`єднаному УПФУ в Запорізькій області та отримувала пенсію за віком, виплата якої була припинена з березня 2016 року, у зв`язку з відсутністю місця реєстрації та фактичного місця проживання на підконтрольній території.

Вказаний факт підтверджується копіями матеріалів пенсійної справи, зокрема листом № 241/07 від 09.07.2019 року Пологівського об`єднаного УПФУ в Запорізькій області.

Електронна пенсійна справа позивачки, яку було витребувано за її заявою, надійшла з Пологівського об`єднаного УПФУ в Запорізькій області до ГУ ПФУ в Херсонській області 16.04.2019 року.

Отже, судом встановлено, що позивачці у період з березня 2016 року по квітень 2019 року виплата пенсії не здійснювалась.

З метою отримання заборгованості по пенсійній виплаті за вказаний період, позивач звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області на обліку в якому перебувала у цей час.

Листом від 02.07.2019 року № 435/Ф-99-1 Головне управління повідомило, що для поновлення виплати пенсії у період з 01 березня 2016 року по 31 березня 2019 року відсутні підстави.

Так, право на пенсійне забезпечення, що є безпосереднім предметом спору, гарантується ст. 46 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до ст. 2, ст. 5, ч. 3 ст. 7, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» - Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Кабінет Міністрів України: координує і контролює діяльність органів виконавчої влади щодо вжиття ними необхідних заходів із забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб відповідно до цього Закону.

У ст. 49 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Судова колегія зазначає, що вимоги ст. 49 Закону №1058-IV є пріоритетними до застосування, а тому відсутність місця реєстрації та фактичного місця проживання на підконтрольній території не є підставою для припинення виплати пенсії позивачці, тим паче, що згідно довідки УПСЗН Розівської РДА Запорізької області, на підставі якої її було взято на облік Пологівським об`єднаним УПФУ в Запорізькій області, місцем проживання останньої зазначено АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене, колегія суд відхиляє позицію відповідача з приводу порушення позивачкою строку звернення до суду, оскільки пенсія на яку позивач має право не виплачена їй саме з вини органу на який Законом покладено таку функцію .

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.

Згідно п. 4, 5 Порядку соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Судами 1-ї та 2-ї інстанцій встановлено, що позивач зверталась до відповідача стосовно виплати їй суми заборгованості по пенсії за спірний період, і Головним управлінням було розглянуто вказане питання та надана відповідь про відсутність підстав поновити виплату за бажаний період, що в свою чергу спростовує твердження відповідача з приводу відсутності факту звернення з цих підстав до ГУ ПФУ в Херсонській області.

З аналізу викладеного, суд дійшов висновку, що виплата пенсії, продовження виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на обліку в якому перебуває особа.

Отже, позивач має право на отримання пенсії за період з 01.03.2016 по 31.03.2019, провести виплату їй має орган Пенсійного фонду, в якому вона знаходиться на обліку на час звернення, та в якому знаходиться її пенсійна справа, тобто ГУ ПФУ в Херсонській області.

Слід зауважити, що відповідачем не допущено протиправних дій або бездіяльності щодо невиплати позивачці пенсії за спірний період, оскільки до 01.04.2019 року остання перебувала на обліку в іншому Управлінні ПФУ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі № 804/4498/18. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.1 ст.263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 2 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість по пенсії за віком за період з березня 2016 року по березень 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Запорожан

Судді: О.В. Джабурія

К.В. Кравченко