Справа № 240/5391/18
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
23 березня 2020 року м. Житомир справа № 240/5391/18
категорія 6894
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Попова О. Г.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Житомирській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД про стягнення коштів,
встановив:
В листопаді 2018 року Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД податкову заборгованість в сумі 32 056 949,87 грн.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.
14 грудня 2018 року на адресу суду від ТОВ "ЯнЕір"ЛТД надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого зазначено, що суми визначені в якості податкового боргу у спірній вимогу № 3904-17 від 29.05.2018 року є неузгодженими, правомірність вимоги не підтверджена судовим рішенням, а тому відсутні законні підстави для стягнення коштів за неузгодженим податковим боргом, визначеній у податкові вимозі.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року поновлено провадження в адміністративній справі №240/5391/18 за позовом Головного управління ДФС у Житомирській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД про стягнення 32 056 949,87 грн. Справу призначено до розгляду.
За клопотаннями представників сторін судові засідання неодноразово відкладались.
Сторони у судове засідання призначене на 23.03.2020 року, не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представників позивача та відповідача на електронну адресу суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищезазначене суд вважає, що подання представниками позивача та відповідача клопотань про відкладення розгляду справи та неприбуття в судове засідання без поважних причин не є перешкодою для розгляду справи в письмовому провадженні.
У зв`язку з чим суд вважає за необхідне подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, які надавались в судових засіданнях, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ЯнЕір» ЛТД, податковий номер 38267160, як платник податків перебуває на податковому обліку у Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області (реєстраційні дані згідно ІС Податковий блок додається).
Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, станом на час звернення Головного управління ДФС у Житомирській області до суду з позовом ТОВ «ЯнЕір» ЛТД, має податковий борг по податковим зобов"язанням у загальному розмірі 32056949,87 грн., а саме:
Головним управлінням ДФС у Житомирській області до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України складено та направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» ЛТД податкову вимогу № 3904/17 від 29.05.2018 року, яка була отримана адресатом 05.06.2018 року (а.с. 17).
Враховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідача податковий борг у загальній сумі 32056949,87грн. з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків.
Водночас, постановою Верховного Суду від 16 квітня 2019 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД задоволено частково. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.01.2018 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2018 у справі №806/3183/17 скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року по справі №806/3183/17, яка залишена без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року позов задоволено. Визнати протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 22.08.2017р. № та №. Рішення набрало законної сили.

Як встановлего із вказаних судових рішень, судами досліджено податкові повідомлення - рішення від 22 серпня 2017 року :

- № про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД грошового зобов`язання з податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів в розмірі 11547556,13грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 2886889,03грн.;

- № про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД грошового зобов`язання з додаткового імпортного збору в розмірі 2749418,13грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 687354,53грн., тп встановлено факт протиправності податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у Житомирській області від 22.08.2017р. № та №.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс).

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу, податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 49.18.1 ст. 49 Податкового кодексу податкові декларації, крім випадків, передбачених Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

За змістом пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 59 Податкового кодексу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 9 статті 87 Податкового кодексу, у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Статтею 126 Податкового кодексу встановлено відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків.

Так, відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання , - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу з підстав, визначених цією нормою, передбачене саме за несплату узгодженої суми грошового зобов`язання, саме з вини такого платника податків. При цьому, за змістом вказаної норми розмір штрафу залежить від кількості днів затримки строку сплати суми грошового зобов`язання та визначається у відсотках від погашеної суми податкового боргу.

Згідно з частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вже зазначалось судом, рішенням Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року по справі №806/3183/17, яка залишена без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року, що набрало законної сили, встановлено що відповідач наділений виключно повноваженнями щодо стягнення митих платежів визначених при проведенні митного оформлення даного товару та нарахування пені відповідно до статті 129 цього Кодексу, розраховану з дня надання такого умовного звільнення від оподаткування, а тому податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 22.08.2017р. № та № винесені не на підставі вимог чинного законодавства та без врахування всіх обставин, що мали значення для їх винесення.

Тобто, адміністративним судом встановлено факт відсутності заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) за МД №401090002/2015/014279 від 15.07.2015 на суму 11547556,13 грн. та заниження податкового зобов`язання за МД №401090002/2015/014279 від 15.07.2015 по сплаті додаткового імпортного збору на суму 2749418,13 грн.

Водночас суд зазначає, що ТОВ "ЯнЕір" ЛТД сплачено грошове зобов"язання по акту перевірки №461/06-30-14-09/38267160 від 08.08.2017 року у сумі 264862,85 грн. та грошове зобов"язання по акту перевірки №461/06-30-14-09/38267160 від 08.08.2017 року, відповідно платіжних доручень №800007589 від 19.03.2019 та №800007591 від 19.03.2019 року (а.с.213-214).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що факт порушення відповідачем вимог податкового законодавства України не доведений, при цьому не доведений факт наявності податкового боргу на суму 32056949,87грн. визначену податковими повідомленнями-рішеннями від 22.08.2017 року № в розмірі 11547556,13грн. та № в сумі 2749418,13грн., які в судовому порядку скасовані.

Згідно частиною 1 частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про не доведеність позивачем заявлених позовних вимог про стягнення 32 056 949,87 грн. з ТОВ "ЯнЕір" ЛТД, з огляду на що, позовні вимоги Головного управління ДФС у Житомирській області не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову позовну заяву Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003. РНОКПП / ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД (вул. Авіаторів, 9, м. Житомир, 10007. РНОКПП / ) про стягнення 32 056 949,87 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 23 березня 2020 року.

Суддя О.Г. Попова