Справа № 420/704/20
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/704/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

26 березня 2020 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Сидорівського С.А., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника позивача щодо розподілу судових витрат по справі № 420/704/20 за позовом ОСОБА_1 до Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання протиправними дії щодо відмови в наданні публічної інформації та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13.03.2020 Одеським окружним адміністративним судом винесено рішення у справі № 420/704/20, яким позов ОСОБА_1 до Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області задоволено повністю:

визнано протиправними дії Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області щодо відмови в надані ОСОБА_1 публічної інформації оформленої листом від 22.01.2020 року № 2-ЗПІ/109 на запит на публічну інформацію від 22.01.2020 року;

зобов`язано Красносільську раду Лиманського району Одеської області надати ОСОБА_2 наступну публічну інформацію: 1) Повний перелік об`єктів комунальної власності на території Красносільської ради; 2) Перелік об`єктів комунальної власності, що передані в оренду чи інше право користування із зазначенням: номеру договору, дати укладення, найменування особи, якій передано майно в оренду чи користування, майно, яке передано в оренду чи користування, строк дії договору; 3) Перелік незадіяних земельних ділянок і майнових об`єктів (приміщень) комунальної форми власності, які можуть бути передані в користування; 4) Перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови на території сільської ради; 5) Актуальні списки орендарів місцевих земельних ділянок; 6) Інформацію про громадян, яким сільська рада затвердила проекти землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та передала у власність у межах норм безоплатної приватизації відповідні земельні ділянки (відповідно до ст. 118 ЗК України) за період з 01.01.2019р. по 31.12.2019р. із зазначенням: ПІБ громадянина, номеру та дати прийнятого рішення сільської ради, площі земельної ділянки, цільового використання земельної ділянки, присвоєного кадастровий номер;

стягнуто з Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 2700,00 грн. (дві тисячі сімсот грн. 00 коп.).

При цьому, в прохальній частині позовних вимог позивач просив суд вирішити питання розподілу судових витрат та представником позивача до закінчення судових дебатів було надано до суду попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат відповідно до якого станом на момент винесення судом рішення по справі адвокатом Бєловим Олегом Олеговичем було надано правничу допомогу позивачу відповідно п. 1 вказаного розрахунку за складання адміністративного позову від 2700,00 грн. (а.с. 10).

17.03.2019 року представником позивача подано клопотання щодо розподілу судових витрат, в якому останній просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2700,00 грн.

Ухвалою від 20.03.2020 року зазначене питання призначене до розгляду в судовому засіданні на 26.03.2020.

В судове засідання 26.03.2020 року сторони по справі не з`явились, сповіщались належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд клопотання без участі позивача та його представника, від відповідача жодних клопотань про розгляд клопотання без участі або перенесення судового засідання на іншу дату до суду не надходило.

Згідно ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду клопотання щодо розподілу судових витрат у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилами частини сьомої цієї статті, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами частини третьої цієї статті, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

А за правилами частини четвертої цієї статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами частини пятої-сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини пятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечення відповідача щодо суми судових витрат викладені у клопотанні про зменшення витрат, обґрунтовані тим, що вказана справа була відкрита в порядку спрощеного позовного провадження, що свідчить про малозначність справи. Крім того, зазначено, що на сьогоднішній день відсутнє законодавче закріплення розміру винагороди адвокату за надання правничої допомоги, а тому розрахунок, який надав представник позивача на думку відповідача, є таким, що не враховує складність справи та реальний обсяг робіт, які повинен надати адвокат.

Дослідивши клопотання представника позивача щодо розподілу судових витрат, перевіривши відповідні докази, суд дійшов висновку, що вказане клопотання не підлягає задоволеню.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Долученими до справи документами позивачем доведено факт надання йому адвокатом правничої допомоги у суді першої інстанції у розмірі 2700,00 грн.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що згідно з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 року судом вже було стягнено з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 2700,00 грн., тим самим задовольнивши позовну вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу повністю.

Стягуючи з відповідача витрати на правничу допомогу, суд виходив з таких сум: 2700,00 грн. вартість складання адміністративного позову.

Так, витрати зазначені в клопотанні щодо розподілу судових витрат вже були стягнуті рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 року та не підлягають повторному стягненню, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання щодо розподілу судових витрат слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 139, 143, 241, 247, 252, 255, 295 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні клопотання представника позивача щодо розподілу судових витрат відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.03.2020р.

Суддя О.М. Тарасишина