Справа № 360/659/20
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

25 березня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/659/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично Луганському районі Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично Луганському районі Луганської області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо відмови в зарахуванні до загального стажу ОСОБА_1 періоду роботи у Житлово-експлуатаційному управлінні №4 Житлово-експлуатаційного об`єднання №1 Жовтневого району міста Луганська з 02 листопада 1987 року по 07 серпня 1998 року року та відмови у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період роботи в Житлово-експлуатаційному управлінні №4 Житлово-експлуатаційного об`єднання №1 Жовтневого району міста Луганська з 02 листопада 1987 року по 07 серпня 1998 року для перерахунку пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 за заявою від 15 жовтня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 жовтня 2019 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Станично - Луганському районі Луганської області, у зв`язку із досягненням 60-ти річного віку, із заявою про перерахунок пенсії за віком та документами про стаж - архівними довідками №03-28/7990 та №03-28/7989 від 03.10.2019.

31 жовтня 2019 року листом за вих. № 305/К-5 відповідач фактично відмовив позивачу у перерахунку пенсії за віком на підставі того, що надані довідки не можуть бути враховані, оскільки м.Луганськ є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у звязку із чим відповідач не має змоги перевірити достовірність документів, виданих на непідконтрольній державній владі України, як і не має змоги зарахувати стаж.

На думку позивача, така бездіяльність з боку відповідача є неправомірною.

Ухвалою суду від 17.02.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично Луганському районі Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху.

Ухвалою суду від 04.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

24.03.2020 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.29), відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

З заявою про призначення пенсії позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі 07.07.2018. Позивач перебуває на обліку в управлінні з 11.07.2018, пенсія призначена та сплачується кожного місяця.

15 жовтня 2019 року до управління надійшло звернення ОСОБА_1 де вона вказує, що при призначенні пенсії їй не було враховано стаж роботи за періоди: з 03.11.1987 по 07.08.1998, з 17.06.1980 по 15.01.1985 та з 16.03.1977 по 11.07.1977, і просила перерахувати їй пенсію з моменту звернення з урахуванням трудового стажу, підтвердженого архівними довідками від 03.10.2019 №03-28/7989, №03-28/7990, виданими архівним управлінням адміністрації міста Луганської народної республіки.

Листом від 31 жовтня 2019 року №305/к-5 позивачу було повідомлено, що прийняти до розгляду довідки про заробітну плату від 03.10.2019 №03-28/7989 та №03- 28/7990, видані архівним управлінням адміністрації міста Луганської народної республіки не має можливості, у зв`язку з тим, що довідки видані підприємством, яке знаходиться на території, де органи влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою (фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) та перебуває на обліку у відповідача (а.с.5-7).

04.07.2018 позивач звернулась до відповідача з заявою про первинне призначення пенсії та розпорядженням відповідача від 11.07.2018 №520 ОСОБА_1 взято на облік з 04.07.2018, призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове держнавне пенсійне страхування», при наявності загального стажу роботи 20 років 3 місяців (а.с.34 на звороті,45).

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 вбачається, що позивач у період з 03.11.1987 по 07.08.1998 працювала у Житлово-експлуатаційному управлінні №4 Житлово-експлуатаційного об`єднання №1 Жовтневого району міста Луганська (а.с.8).

Керуючись ст.5, ч.5 п.2 ст.11 Закону України «Про інформацію», ст.1 Закону Ураїни «Про звернення громадян», 15.10.2019 позивачем було надано до УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області звернення, відповідно до якого ОСОБА_1 просила перерахувати їй пенсію з моменту звернення з урахуванням трудового стажу, підтвердженого довідками та надати відповідь у встановлений законом термін із виплатою виниклої заборгованості (а.с.31 на звороті).

Листом від 31.10.2019 № 305/К-5 УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області на звернення позивача надано відповідь, яким зазначено про неможливість врахування наданих позивачем довідок із посиланням на розпорядження КМУ від 07.11.2014 №1085, яким затверджений перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (а.с.33).

Отже, позивач звернулася до відповідача із зверненням в порядку Закону України "Про звернення громадян", на що відповідачем надано відповідь листом від 31.10.2019 № 305/К-5. Тобто, рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 пенсійним органом не приймалось, а фактично було надано роз`яснення щодо неможливості врахування наданих позивачем разом із зверненням довідок.

Позивач вважає протиправним не зарахування до її страхового стажу відповідного періоду роботи з боку відповідача, у зв`язку з чим звернулася до суду із даним позовом за захистом свої порушених прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 3 Конституції України в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно із ст. 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Тобто, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, на пенсію за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846; надалі Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 4.1 розділу ІV Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Отже, форму заяви про призначення/перерахунок пенсії затверджено Додатком 3 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (пункт 4.1 розділу ІV).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що для призначення/перерахунку пенсії особа повинна подати до органу Пенсійного фонду заяву саме встановленої Порядком форми, що слугуватиме підставою для вчинення уповноваженим органом ПФУ дій, спрямованих на призначення пенсії.

При цьому, територіальним органом ПФУ виноситься рішенння про призначення/перерахунок або відмову у призначенні/перерахунку пенсії у разі звернення особи з заявою встановленої форми про призначення/перерахунок пенсії, яку затверджено Додатком 3 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

ПФУ, як орган державної влади, в силу вимог частини другої статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зауважує, що згідно матераілів справи, ОСОБА_1 не зверталась до УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області із заявою встановленого зразка щодо перерахунку призначеної пенсії. Натомість, позивачем було надано відповідачу звернення від 15.10.2019, яке не відповідає формі заяви, визначеній Порядком №22-1, викладене в довільній формі та, хоча і містить прохання щодо перерахунку пенсії, проте одночасно містить посилання на ст.5, ч.5 п.2 ст.11 Закону України «Про інформацію», ст.1 Закону України «Про звернення громадян» з проханням надати відповідь у встановлений законом термін.

Таким чином, судом встановлено, що позивач із заявою про перерахунок пенсії встановленої форми до органу Пенсійного фонду не звертався. Відтак, звернення позивача розглянуто відповідачем на підставі Закону України «Про звернення громадян».

Отже, позивачем не дотримано встановленого порядку звернення про перерахунок пенсії, у зв`язку із не поданням до органу Пенсійного фонду заяви встановленого зразка про перерахунок пенсії, а відтак територіальний орган ПФУ не мав підстав для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії.

Рішення по суті щодо перерахунку чи відмови в перерахунку пенсії стосовно позивача відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідачем не приймалося.

У звязку із чим, розгляд питання щодо можливості перерахунку пенсії позивачу на умовах та з підстав ним обумовлених, в рамках даної справи, є передчасним.

Згідно до ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.

Враховуючи висновки суду про недотримання позивачем порядку звернення до органу Пенсійного фонду з питань перерахунку пенсії, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 25.03.2020 відстрочено позивачу сплату судового збору у розмірі 840,80 грн до ухвалення судового рішення в даній справі.

Відповідно до частини другої статті 133 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 840,80 грн стягнути з позивача на користь Державного бюджету України.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Станично Луганському районі Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) до Державного бюджету України судовий збір у сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян