Справа № 160/2137/20
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

25 березня 2020 року Справа № 160/2137/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 р. відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Головним управлінням ДПС України у Дніпропетровській області, за результатами перевірки стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у ФОП ОСОБА_1 , РНКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , на підставі акта фактичної перевірки № 0048/04/56/05/РРО/НОМЕР_1 від 12 грудня 2019 року, прийнято рішення № 000004/04-36-05-10/ НОМЕР_1 від 21 січня 2020 року про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій, відповідно до статті 17 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», у вигляді штрафу в розмірі 10 000,00 (десять тисяч) гривень.
Позивач зазначає, що фінансові санкції до останнього застосовані за порушення ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
Відповідно до акта перевірки № 0048/04/56/05/РРО/ НОМЕР_1 від 12 грудня 2019 року, в ході перевірки було встановлено факт здійснення реалізації напоїв за ціною нижчою від встановлених мінімальних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, а саме, як зазначає позивач: 10.10.2019 р. останнім було продано 90 грамів горілки Хотриця за ціною 10,25 грн., а також у день перевірки, 100 грам. віскі « Блек Джек» за ціною 22 грн.
При цьому, позивач зазначає, що відпуску товару за вказаною вище ціною не відбувалось, горілка була продана за ціною 10,25 грн. за 50 грам., тобто за ціною більшою ніж мінімально встановлені ціни на таку горілку.
На підставі викладеного вище, позивач просить суд позовну заяву задовольнити, визнати протиправним та скасувати рішення про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій на суму №000004/04-36-05-10/ НОМЕР_1 від 21.01.2020 р.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі наказу від 03.12.2019 р. №1544-п проведена перевірка магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якої складений акт №0048/04/56/05/РРО/ НОМЕР_1 від 12.12.2019 р.
Представник відповідача зазначає, що перевіркою встановлені факти здійснення реалізації напоїв на окремі види алкогольних напоїв, чим порушено постанову КМУ №957 від 30.10.2008 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних цін і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».
На підставі норм чинного законодавства України, а саме: ст.15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», п.1.3 Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 №219, наказу Міністерства економіки України від 09.10.2006 р. №309 «Про внесення змін до деяких наказів» повноважний представник відповідача зазначає, що у зв`язку з тим, що позивач - ОСОБА_1 не має статусу підприємства РГ (ресторанного господарства), то це стало підставою для застосування штрафних санкцій у розмірі, визначеному законом.
Враховуючи викладене вище, повноважний представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи викладене, дана справа вирішується 25.03.2020 р., тобто у межах строку визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст.229 КАС України, у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яким міститься в матеріалах справи.
03.12.2019 р. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, на підставі депутатського звернення про порушення ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) установлено порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування та ліцензування сформовано наказ від 03.12.2019р. №1544 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 »
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі наказу від 03.12.2019 р. №1544-п проведена перевірка магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якої складений акт №0048/04/56/05/РРО/ НОМЕР_1 від 12.12.2019 р.
Судом встановлено, що перевіркою встановлені факти здійснення реалізації напоїв на окремі види алкогольних напоїв чим порушено постанову КМУ №957 від 30.10.2008 «Про встанволенння розміру мінімальних оптово-відпускних цін і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», а саме: ФОП ОСОБА_1 було реалізовано 10.12.2019 р. 90 грам горілки «Хортиця» міцністю 40 % за ціною 10,25 грн. та віскі «Блек Джек» 100 грам за ціною 22 грн.
При цьому, зазначений акт був підписаний продавцем магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2 », без будь-яких зауважень та заперечень, що підтверджується підписом останнього в графі «з актом перевірки ознайомлений, один примірник акта перевірки отримав».
В матеріалах справи містяться відомості, що 10.10.2019 р. продавцем мазанину «У тещі» було складено на ім`я ФОП ОСОБА_1 доповідну записку із зазначенням в останній, що 10.10.2019 р., при продажу 50 грам водки « Хортиця » за ціною 10 грн. 25 коп., та роздруківці фіскального чека, виявлена описка при кодировці (замість 50 грам вказано 90 грам), після виконання z звіту помилка виправлена.
08.01.2020 р. ФОП ОСОБА_1 було подано до в.о. начальника ГУ ДПС у Дніпропетровській області заперечення до акту перевірки від 0048/04-36/05/РРО/НОМЕР_1 від 12.12.2019 р. в тексті якого зазначено, що акт складено не у відповідності до вимог чинного законодавства України.
21.01.2019 року на підставі зазначеного акту перевірки відповідачем винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 21.01.2020 року №000004/04-36-05-10/ НОМЕР_1 на суму 10 000,00 грн.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обовязків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обовязків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996р. № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI, ЗУ «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» тощо.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. п. 61.1. ст. 61 ПК України визначається поняття податкового контролю як системи заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлюється, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
Відповідно до ст.16 зазначеного Закону визначаються органи контролю за виробництвом і торгівлею спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами.
Відповідно до ч.4 ст.17 вказаного вище Закону рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.
Відповідно до п.1 постанови КМУ №957 від 30.10.2008 р. «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних цін і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», установлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з додатком до даної постанови.
Відповідно до п.1.3 Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 р. №219, ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб`єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього.
При цьому, суд зазначає, що наказом Міністерства економіки України від 09.10.2006 р. №309 «Про внесення змін до деяких наказів» у назві та тексті Правил слова «громадське харчування» в усіх відмінках замінено словами «ресторанне господарство».
Відповідно до п. 1.5 Правил роботи визначено, що заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс).
Вибір типу закладу (підприємства) ресторанного господарства та класу ресторану або бару здійснюється суб`єктом господарської діяльності самостійно з урахуванням вимог законодавства України.
Суб`єкти підприємницької діяльності у сфері ресторанного господарства для заняття торговельною діяльністю можуть мати також
дрібнороздрібну торговельну мережу.
Відкриття закладу (підприємства) РГ узгоджується з органами місцевого самоврядування установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.
Відповідно до ст.18 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», Каьінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.
Постанвоою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 р. №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напої».
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 р. №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» затверджені розміри мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних нопоїв з розрахунку мінімальної ціни за 1 літр 100-відсоткового спирту.
Так, вартість горілки об`ємом 100 мл, міцністю 40 % з 02.10.2018 р. становить 17,88 грн, а віскі об`ємом 100 мл. міцністю 40 % становить 35,8 грн.
Відповідно до п.п. 1- 3 приміток до Постанови №957 мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п`ять зірочок та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) та місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.
Відповідно до Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 р.№790 з відповідними змінами та доповненнями визначається механізм застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а також у п.2 Порядку визначено, що фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Відповідно до п.3 вказаного вище Порядку визначено, що до субєктів господарювання, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених законом.
Відповідно до п.5 наведеного вище Порядку серед підстав для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є і акт перевірки додержання субєктом господарювання встановлених вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.
Відповідно до п.6 зазначеного Порядку визначено, що рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (ДФС та її територіальні органи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.
Відповідно до п.8 зазначеного Порядку чітко визначено, що рішення про застосування фінансових санкцій до субєкта господарювання за порушення норм Закону складається за формою згідно з додатком до цього Порядку. Питання про застосування фінансових санкцій може розглядатися за участю представника субєкта господарювання на його вимогу або на вимогу органу, що прийняв рішення про застосування фінансових санкцій.
Здійснивши системний аналіз як зазначених вище норм чинного законодавства України, так і доказів, які містяться в матеріалах справи суд зазначає, що , позивачем дійсно було вчинено порушення, передбачене ч.5 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
При цьому, твердження позивача щодо неправомірності оскаржуваного рішення повністю спростовуються наведеними вище п.п.5, 6, 8 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 р.№790 з відповідними змінами та доповненнями.
Суд зазначає, що, відповідач, визначаючи в рішенні про застосування фінансових санкцій від 21.01.2020 року №000004/04-36-05-10/ НОМЕР_1 на суму 10 000,00 грн. фінансову санкцію в розмірі 10 000,00 грн., діяв на підставі п. 3 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 р.№790, та виходячи зі змісту норм ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», зважаючи при цьому на зміст виявленого порушення.
Крім того, встановлюючи усі обставини у справі, головуючим у справі уважно було досліджено надані до суду, у якості належних та допустимих доказів у відповідності до норм ст. ст. 73-77 КАС України відповідні документи, а саме: лист від 27.11.2017 р. вих.№21/11-21; наказ від 10.12.2019 р. №3 далі мовою оригіналу - «Об обьявлении выговора за нарушения кассовой дисциплины»; пояснювальна записка продавця ОСОБА_2 від 10.12.2019 р., в тексті якої зазначено про те, що, - далі мовою оригіналу - «представители налоговой служби толкают меня на нарушения кассовой дисциплины, но ничего сделать не смогла»; акт від 20.02.2020 р.; копії чеку щодо продажу як водки «Хортиці» 90 г на суму 10,25 грн., так і віскі «Блек Джек» 100 г. на суму 22,00 грн., з приводу яких суд зазначає наступне.
Зазначені докази позивача не приймаються судом у якості належних та допустимих доказів наявності відповідних порушень з боку відповідача щодо проведення перевірки, оформлення її результатів та винесення оскаржуваного рішення, а також щодо «порушення касової дисципліни» з вини працівників контролюючого органу, оскільки зафіксовані порушення в акті перевірки від 12.12.2019 р. були підписані провадуем магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2 » без зауважень та заперечень, що підтверджується підписом останнього в графі «з актом перевірки ознайомлений, один примірник акта перевірки отримав».
При цьому, будь-якими належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст.73 -76 КАС України, окрім посилань позивача на той факт, що у останнього, станом на 10.12.2019 р. в касі магазину «У тещі» була наявна нестача коштів у розмірі 22,00 грн. не спростовнує факт порушення ст.15-3 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини є обовязковим для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частина 1 статті 77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 ст.77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Системний аналіз наведених вище норм чинного податкового законодавства України у сукупності з обставинами, встановленими судом в процесі розгляду даної справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дозволяє суду прийти до висновку про відсутність обґрунтування з боку позивача належними доказами в розумінні ст. ст. 73 - 76 КАС України протиправного характеру оскаржуваного рішення, а відтак, оскаржуване рішення з огляду на ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є прийнятим відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване зазначене вище рішення; своєчасно, що свідчить як про відсутність протиправного характеру оскаржуваного рішення, так і про факт відсутності порушення охоронюваних законом прав та інтересів позивача у публічно правових відносинах з боку субєкта владних повноважень, що виключає наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в межах правового поля в спосіб захисту права, обраний позивачем.
Відтак, судом при вирішенні справи встановлено та надано вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин, з метою зясування всіх обєктивних причин і факторів, що зумовили відсутність настання для платника податків негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, а також, з урахуванням вимог чинного процесуального законодавства перевірена відповідність оскаржуваного рішення контролюючого органу вимогам, зокрема принципу обґрунтованості, справедливості та співрозмірності заподіяної платником шкоди державним інтересам та настання відповідальності останнього за такі дії.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ) Є.О. Жукова