Справа № 340/744/20
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/744/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кропивницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 07.02.2019 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 62773,90 грн. у виконавчому провадженні №37486932.

Ухвалою судді від 10.03.2020 відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб, розгляд справи призначено на 20.03.2020 (а.с.23).

У судове засідання 20.03.2020 належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.108-109). З урахуванням приписів ст.194, ч.3 ст.268, ч.4 ст.287 КАС України, суд визнав за можливе здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у провадженні Кіровоградського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області перебувало виконавче провадження №37486932 від 17.04.2013 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укргазбанк" боргу в сумі 627 739,06 грн. Зазначав, що згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на час здійснення провадження відбувалось стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 10 % від фактично стягнутих в межах виконавчого провадження сум, що відображено в розрахунках розподілу стягнутих зі ОСОБА_1 сум, та розпорядженнях про перерахування стягнутих сум. 07.02.2019 року державним виконавцем Кіровоградського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Родченковим В.В. у ВП №37486932 винесено постанову про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 61814,87 грн., яка виведена в окреме виконавче провадження. Постановою про виправлення арифметичної помилки від 18.02.2019 суму стягнення виконавчого збору змінено на 62773,90 грн. Таким чином, на переконання позивача, відбулося подвійне стягнення виконавчого збору зі ОСОБА_1 - спочатку у розмірі 10% від фактично стягнутих на користь ПАТ "Укргазбанк" сум в розмірі 1456,47 грн. у ВП №37486932, і в подальшому на виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 07.02.2019 у ВП №58368315, коли виконавчий документ вже повернуто стягувачу без реального виконання рішення суду.

Згідно наданого до суду відзиву на позов (а.с.29-30), відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на правомірність оскаржуваної постанови. Посилався на приписи ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Тому державним виконавцем було винесено оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 62773,90 грн., що становить 10% від суми, яка підлягала стягненню згідно виконавчого документа. Дана постанова була виведена в окреме виконавче провадження. Також, зазначав, що в разі стягнення виконавчого збору по головному виконавчому провадженні на постанові про стягненні виконавчого збору ставиться відмітка про залишок боргу. В даному випадку відмітка наявна щодо залишку не стягнутого виконавчого збору в сумі 61088,24 грн.

Дослідивши докази і письмові пояснення учасників справи, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 06.08.2009 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області прийнято рішення по справі №2-502/2009, яким суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк", від імені якого діє Кіровоградська філія АБ "Укргазбанк" кредитну заборгованість в сумі 78441,49 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 17.06.2009 становить 597049,56 грн. та 30689,50 грн. (а.с.33).

19.08.2009 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області видано виконавчий лист по даній справі (а.с.95).

10.04.2013 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції, відповідно до ст. 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №37486932 з виконання виконавчого листа №2-502/2009 від 19.08.2009, виданого Кіровоградським районним судом Кіровоградської області, про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ "Укргазбанк" в сумі 627739,06 грн. (а.с.35, 55зв).

Як вбачається з наданої відповідачем копії виконавчого провадження №37486932, суд встановив, що державним виконавцем протягом періоду перебування вищезазначеного виконавчого листа на виконанні вчинено дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" (а.с.54-107).

Судом встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження №37486932 міститься постанова державного виконавця органу державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції від 12.09.2016 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 62773,91 грн. (а.с.72зв.).

Також, в матеріалах виконавчого провадження №37486932 містяться розрахунки розподілу стягнутих з боржника ОСОБА_1 сум для задоволення вимог стягувачів за даним виконавчим провадженням, які містять відомості про стягнення з позивача сум виконавчого збору на підставі постанови державного виконавця від 12.09.2016 та розпорядження (а.с.77-зв., 79-79зв., 80, 81зв., 86зв., 87, 90зв., 103зв., 104). Про сплату позивачем вказаних сум свідчать також копії платіжних доручень, які містяться в матеріалах виконавчого провадження (а.с.82-84зв., 86).

Постановою державного виконавця від 18.05.2017 у ВП №37486932 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.80зв.-81).

09.01.2019 представником стягувача ПАТ "Укргазбанк" подано до Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області заяву про повернення виконавчого листа №2-502/2009 від 19.08.2009 стягувачу (а.с.37, 104-зв.).

07.02.2019 державним виконавцем Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 61814,87 грн. у виконавчому провадженні №37486932 (а.с.40).

Постановою державного виконавця Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 07.02.2019 виконавчий лист №2-502/2009 від 19.08.2009, виданий Кіровоградським районним судом Кіровоградської області повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", в якій також зазначено про виведення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 07.02.2019 в окреме виконавче провадження (а.с.38-39, 105-зв-106).

18.02.2019 державним виконавцем Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області прийнято постанову про виправлення арифметичної помилки у постанові про стягнення виконавчого збору від 07.02.2019 у виконавчому провадженні №37486932, змінено суму стягнення з 61814,87 грн. на 62773,90 грн. (а.с.41-42).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, у період здійснення виконавчого провадження №37486932 виконання виконавчого листа №2-502/2009, виданого Кіровоградським районним судом Кіровоградської області 19.08.2009, визначені Законами України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) та "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, чинний з 05.10.2016).

Так, вказане вище виконавче провадження було відкрито під час дії Закону № 606-XIV та продовжено під час дії Закону № 1404-VIII.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) (ст.1 Закону №606-XIV).

Відповідно до ст.11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснює сторонам їхні права і обов`язки.

Також частиною 3 статті 11 встановлені права державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

Відповідно до ст.17 Закону №606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, в тому числі, виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно ст.19 Закону №606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, в тому числі, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.20 Закону №606-XIV виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Згідно ст.25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону №606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частиною 1 статті 28 Закону №606-XIV передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

У разі якщо стягнутої з боржника суми недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, виконавчий збір сплачується пропорційно до стягнутої суми.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 22.02.2018 року в адміністративній справі №816/823/17.

З 05.10.2016 умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом №1404-VIII.

При цьому, відповідно до п.7 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За приписами ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно з ч.ч.1, 2, 4 ст.27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.6 ст.27 Закону №1404-VIII у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Частиною 5 статті 27 Закону №1404-VIII визначено перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Системний аналіз наведених норм, в редакції Закону №1404-VIII, який набрав чинності 05.10.2016, дає підстави суду дійти висновку про наявність у державного виконавця обов`язку щодо зазначення останнім у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону, а також обов`язку щодо винесення, одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

При цьому, суд звертає увагу на відсутність, встановлення Законом №606-XIV, який був чинним до 05.10.2016, вищезазначеного обов`язку державного виконавця, станом на час відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-502/2009, виданого Кіровоградським районним судом Кіровоградської області 19.08.2009. Із набранням чинності Законом №1404-VIII правила стягнення виконавчого збору змінилися, однак ці правила, зокрема в частині стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження, неможливо застосувати до правовідносин, які виникли в минулому.

Крім того, суд зазначає, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Отже, фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Враховуючи Прикінцеві та Перехідні положення Закону від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ, положення попереднього Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV застосовується не щодо всього виконавчого провадження №34786932, а лише щодо тих виконавчих дій, які в межах виконавчого провадження були розпочаті в період дії цього Закону, а тому підлягають і завершенню в порядку Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV. Кожна виконавча дія, яка оформлюється в тому числі шляхом винесення відповідної постанови державного виконавця, повинна бути вчинена згідно того закону, в період дії якого вона розпочата.

Суд зауважує, що Законами № 606-ХІV та №1404-VIII передбачено одноразове стягнення судового збору в межах одного виконавчого провадження та обумовлена можливість додаткового стягнення виконавчого збору у разі наступних пред`явлень виконавчого документа, однак в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Так, у рішенні від 26.06.2019 у справі №802/503/17-а (провадження №К/9910/29458/18) Верховний Суд зазначив, що Закон №1404 не містить положень, які б зобов`язували стягувати виконавчий збір за примусове виконання рішень, пред`явлених до виконання до набрання чинності Законом №1404, за правилами, які діють після набрання чинності Законом №1404 і застосовуються при відкритті виконавчого провадження відповідно до цього Закону.

До того ж, Закон від 02.06.2016 №1404-VІІІ не містить положень щодо втрати чинності постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, винесених відповідно до вимог Закону від 21.04.1999 №606-ХІV, або підстав для нестягнення виконавчого збору за такими постановами чи підстав для повернення вже стягнутого виконавчого збору за винесеними постановами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2018 року у справі №912/3234/14.

Таким чином, за наявності у виконавчому провадженні №37486932 чинної постанови державного виконавця від 12.09.2016 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 62773,91 грн. (а.с.72зв.), у державного виконавця не було правових підстав для повторного винесення постанови про стягнення виконавчого збору на ту ж саму суму та в межах того ж виконавчого провадження.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що під час винесення постанови від 07.02.2019 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 62773,90 грн. у виконавчому провадженні №37486932, не дотримано вимог Закону №1404, а тому така постанова винесена не у спосіб визначений законами України та не обґрунтовано.

Встановлення судом факту повторного винесення постанови про стягнення виконавчого збору в межах одного виконавчого провадження є обставиною яка сама по собі свідчить про протиправність оскаржуваної постанови та зумовлює відсутність необхідності оцінювати таку постанову на відповідність іншим вимогам Закону №1404.

Згідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

При цьому, за приписами частини другої статті 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими та законними.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позову, на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору у сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Крім того, представник позивача подав до суду заяву, в якій останнім повідомлено про надання позивачем доказів понесення витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення (а.с.109). Отже, питання щодо стягнення з відповідача суми витрат на правничу допомогу, станом на день розгляду справи в суді не вирішується.

Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 242-246, 255, 287, 293, 295-297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Кропивницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (25006, м.Кропивницький, вул.Преображенська, 2, ) про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 07.02.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 62773,90 грн. у виконавчому провадженні №37486932.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) здійснені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст.287, 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина