Справа № 264/758/20
Суддя: Пустовойт Т. В.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/758/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2020 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Пустовойт Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, інспектора батальйону №2 роти №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції Савченка Ігоря Геннадійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що 01 лютого 2020 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2050470 винесено за те, що 31 січня 2020 року о 23-24 годин ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes Benz 1834 LS» державний номерний знак НОМЕР_1 на 475 км автошляху Н08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя», у якого не працювала права фара в режимі ближнього світла, був відсутній правий бризговик та на одній осі причепа встановлено шини з різним протектором, при зупинці співробітником поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9-б Правил дорожнього руху України. Із постановою не згоден і просить її скасувати, оскільки вважає її необґрунтованою і незаконною. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказав, що дійсно при вказаних в постанові обставинах керував транспортним засобом, проте правил дорожнього руху не порушував, відтак не заборонено керування з непрацюючою правою фарою в режимі ближнього світла, яка можливо перегоріла під час поїздки, заборонено експлуатацію транспортного засобу з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла. Щодо відсутності правого бризговика, який через нерівну дорогу був зірваний, а його кріплення відламані, зазначив про неможливість усунення вказаної несправності в дорозі, тому позивач рухався із ввімкненою аварійною сигналізацією на низькій швидкості у крайньому правому ряду до найближчого місця ремонту. Також щодо наявності на одній осі причепа транспортного засобу шин з різним протектором вказав на відсутність доведеності вказаного працівником поліції. Крім того зазначив, що постанова винесена з процесуальними порушеннями, а саме інспектором порушено його право на захист, з відеозаписом правопорушення його не ознайомювали. Вважає постанову посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином.

Оскільки обидві сторони у справі в судове засідання не з`явилися, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 01 лютого 2020 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2050470 інспектором батальйону №2 роти №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Савченком І.Г. було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, зокрема за те, що він 31 січня 2020 року о 23-24 год., керував автомобілем «Mercedes Benz 1834 LS» державний номерний знак НОМЕР_1 на 475 км автошляху Н08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» у якого не працювала права фара в режимі ближнього світла, був відсутній правий бризговик та на одній осі причепа встановлено шини з різним протектором, при зупинці співробітником поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9-б Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єкт та об`єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначених у оскаржуваній постанові адміністративних правопорушень, зокрема, не представлено відео- або фото фіксації можливого порушення правил дорожнього руху, а також не надано чітких відомостей щодо суті правопорушення.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Тому, враховуючи зазначені обставини, надати оцінку обставинам можливого правопорушення та відповідно законності винесення постанови працівником поліції у суду об`єктивної можливості не має.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлено не були, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На переконання суду, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.2, 139, 243-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, інспектора батальйону №2 роти №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції Савченка Ігоря Геннадійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 01 лютого 2020 року серії ЕАК №2050470 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Т.В. Пустовойт