Справа № 824/15/20-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/15/20-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 , про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові Головне управління ДПС у Чернівецькій області (позивач) просить: - стягнути з ОСОБА_1 (59222, Чернівецька область, Вижницький район, село АДРЕСА_1 (код за РНОКПП НОМЕР_1 )) податкового боргу на загальну суму 35014,34 грн., з яких 28449,54 грн., до місцевого бюджету, 6564,80 грн., до державного бюджету України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 35014,34 грн. Вказана заборгованість є узгодженою, проте в добровільному порядку не сплачена.

Ухвалою суду від 20.01.2020 року відповідачу у разі заперечення проти позову запропоновано надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам, встановленим частиною другою та частиною четвертою статті 162 КАС України.

Вказану ухвалу відповідач отримав 27.01.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 58 9. Однак своїм правом не скористався.

Відповідно ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, наданих поясненнях, просив суд задовольнити позовні вимоги, а також справу розглядати у порядку письмового провадження.

Відповідач не з`явився в судове засідання, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, проте надав клопотання про розгляд справи без його участі, в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, у разі неявки відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У частині 9 статті 205 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, суд вважає, що немає перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали, письмові докази, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, судом встановлено.

ОСОБА_1 , зареєстрований, як Фізична особа-підприємець з 11.03.2004 року, код РНОКПП НОМЕР_1 . (а. с. 5, 55).

Як вбачається із матеріалів справи, станом на дату звернення до суду за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 35014,34 грн.

На підтвердження податкового боргу відповідача позивачем надано:

- податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 11441 від 26.04.2018 року (заборгованість 4152,74 грн), податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 11442 від 20.02.2018 року (заборгованість 12251,94 грн), податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № 7630 від 20.02.2019 року (заборгованість 9801,6 грн) (а. с. 21-29);

- податкове повідомлення-рішення форма «Ф» № 0-2401 від 14.06.2018 року (заборгованість 397,74 грн), податкове повідомлення-рішення форма «Ф» № 0-2401 від 04.04.2019 року (заборгованість 1542,49 грн) (а. с. 30-31);

- податкову декларацію про майновий стан і доходи (для підприємців та осіб, які припинили підприємницьку діяльність) № від 18.07.2016 року (заборгованість 1348,74 грн), податкову декларацію про майновий стан і доходи (для підприємців та осіб, які припинили підприємницьку діяльність) № від 08.02.2017 року (заборгованість 2178,00 грн), податкову декларацію про майновий стан і доходи (для підприємців та осіб, які припинили підприємницьку діяльність) № 5414 від 07.02.2018 року (заборгованість 2636,82 грн) (а. с. 6-20).

Позивач, з метою погашення податкового боргу, на адресу боржника направив податкову вимогу форми Ф № 422-20 від 31.03.2016 року. Яку позивач отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 339. (а. с. 32).

Заборгованість відповідача підтверджується розрахунком заборгованості СГД- ОСОБА_1 станом на 11.10.2019 року, в сумі 3501434. (а. с. 4, 54).

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, судом встановлено.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 року (далі ПК України).

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

Згідно п. п. 14.1. 175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п.36.1 ст. 36 ПК України).

Відповідно до п.6.1 ст.6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом.8.1 та п.8.2 ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених Кодексом.

Відповідно до п.10.1 ст.10 ПК України податок на майно відноситься до місцевих податків.

Податок на майно складається з; податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю (п.265.1. ст.265 ПК України).

У відповідності п.п.266.2.п.п.266.2. ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п.266.6.1. п.266.6. ст.266 ПК України).

Базою оподаткування с загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, втому числі його частка (п.266.3.1. ст. 266 ПК України).

Згідно п. 266.3.2. п. 266.3. ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. (п.п.266.7.1. п.266.7 ст. 266 ПК України).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (п.п.266.7.2. п.266.7. ст. 266 ПК України).

Згідно п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п. 288.2. ст. 288 ПК України).

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.3. ст. 288 ПК У).

Відповідно до п.п.162.1.2. п. 162.1 ст. 162 ПК України фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні. Згідно п. п. 162.1.1. п. 162.1. ст. 162 ПК України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; (п. п. 163.1.1.п. 163.1. ст. 163 ПК України).

Згідно п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Відповідно п. п. 164.2.5. п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу.

Пунктом 16 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України встановлено тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 ПК України. Відповідно до п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 п.16 підрозділу 10 розділу XX.

Згідно з п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 п.16 підрозділу 10 розділу XX.

Згідно п. 87.1.1 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає йому податкову вимогу.

Як встановлено судом, що підтверджено матеріалами справи, за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 35014,34 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надіслав відповідачу податкову вимоги форми Ф № 422-20 від 31.03.2016 р., яку позивач отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення відправлення № 339. (а. с. 32).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що податковий борг на загальну суму 35014,34 грн., виник внаслідок несплати відповідачем узгодженого податкового зобов`язання, а передбачені чинним законодавством заходи не призвели до повного погашення вказаного податкового боргу.

Крім того, суд звертає увагу, що в даній справі, вимогами заявленого контролюючим органом позову, є саме стягнення податкового боргу, тобто предметом доказування є обставини, що свідчать про наявність чи відсутність правових підстав з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, у той час як питання правомірності прийняття податкових повідомлень - рішень та податкової вимоги, як і питання правильності визначення у них суми відповідного податкового зобов`язання не є предметом даного спору.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 19.02.2019 року справа № 824/399/17-а (провадження № К/9901/53274/18).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем доведено суду правомірність заявлених вимог. На день розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, а тому підлягає стягненню у судовому порядку. Крім того, суд зазначає, що відповідачем вищевказані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога ні в адміністративному, ні в судовому порядку, не оскаржувались. Доказів, які б свідчили про погашення вказаної суми заборгованості на день розгляду справи або ж спростовували доводи позивача відповідачем суду не подано.

Таким чином, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, а також виходячи з конституційного принципу обов`язковості сплати податків і зборів, суд вважає, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Чернівецькій області щодо стягнення з ОСОБА_1 (59222, Чернівецька область, Вижницький район, село АДРЕСА_1 (код за РНОКПП НОМЕР_1 )) податкового боргу на загальну суму 35014,34, з яких 28449,54 грн до місцевого бюджету, 6564,80 грн до державного бюджету України, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, відтак, суд не стягує їх з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 73-77, 90, 139, 194, 205, 241-246, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (59222, Чернівецька область, Вижницький район, село АДРЕСА_1 (код за РНОКПП НОМЕР_1 )) податковий борг на загальну суму 35014,34 грн., з яких 28449,54 грн., до місцевого бюджету, 6564,80 грн., до Державного бюджету України.

Статтею 255 КАС України визначено порядок набирання рішення законної сили. Відповідно до статей 293, 295 КАС України визначено порядок оскарження рішення суду першої інстанції.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: - ГУ ДПС у Чернівецької області (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А, ).

Відповідач: - ОСОБА_1 (59222, Чернівецька область, Вижницький район, село АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя П.Д. Дембіцький