Справа № 723/36/20
Суддя: Дедик Н. П.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 723/36/20
Провадження № 2-а/723/312/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2020 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Дедик Н.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шкрібляка Богдана Івановича інспектора 1 батальону 1 роти УПП в Івано-Франківській області про визнання протиправним і скасування постанови та закриття справи про адміністративне провадження, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 27.11.2019 року ОСОБА_2 інспектором 1 батальону 1 роти УПП в Івано-Франківській області було винесено постанову серії ЕАК №1798920 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за те, що він 27.11.2019 року о 14-00 год., рухаючись автомобільною дорогою Н-10 в с. Старі Кривотули, Тисменецького району, Івано-Франківської області, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , без обов`язкового технічного контролю. З даною постановою не погоджується, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, адміністративне правопорушення не вчиняв, посилаючись на наступне.

Вказує, що на момент складання оскаржуваної постанови ні власник автомобіля ОСОБА_3 , ні він не був фізичною особою-підприємцем або суб`єктом господарювання, який надає транспортні послуги, або замовником транспортних послуг чи автомобільним перевізником. У нього відсутні будь-які ліцензії на здійснення пасажирських перевезень, він не працює за трудовим договором та не надає транспортні послуги (послуги перевезення) за цивільно-правовим договором. Також вказує, що в цей день він використовував автомобіль для задоволення власних потреб без мети отримання прибутку та його автомобіль не є вантажним, а легковим пасажирським автомобілем, тобто його автомобіль не належить до об`єкту обов`язкового технічного огляду.

Просив скасувати вищезазначегну постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
В судове засідання позивач не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд адміністративної справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов до суду не подано, як і доказів, про надання яких було зазначено в ухвалі про відкриття провадження.

Відповідно до п.1 ч.3, ч.9 ст.205 КАС України судом проведено розгляд справи на підставі наявних в ній доказів у відсутності належно повідомлених учасників справи у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК №1798920, винесеної 27.11.2019 року інспектором 1 батальону 1 роти УПП в Івано-Франківській області Шкрібляком Б.І., ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що 27.11.2019 року о 14-00 год. він, рухаючись автомобільною дорогою Н-10 в с. Старі Кривотули, Тисменецького району, Івано-Франківської області, керував автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , без обов`язкового технічного контролю.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вбачається, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» модель «Sprinter 316CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відноситься до типу «Загальний легковий Загальний пасажирський В», його власником є ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 має право керування транспортними засобами вказаного вище типу, що підтверджується посвідченням водія НОМЕР_3 .

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.
Згідно п.31.3 «б» Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Частиною 3 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до положень ст.35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

В той же час, обов`язковому технічному контролю не підлягають:

- легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

- легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

- технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п.п 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 (далі - Порядок) транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Відповідно до п.1 «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За змістом п.7 цих Правил їх дія не поширюється на перевезення, які здійснюються: транспортними засобами спеціального призначення; транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації; службовими легковими автомобілями; транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

Верховний Суд у постанові від 17.10.2019 р. (справа №678/483/17) зазначив, що аналіз положень статті 35 Закону України "Про дорожній рух" дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тобто, саме відповідач, будучи повноважною особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов`язаний обґрунтувати правомірність складення оскаржуваної постанови.
Судом встановлено, що позивачем визнається факт керування ним 27.11.2019 року о 14-00 год. в с. Старі Кривотули, Тисменецького району, Івано-Франківської області, транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , без обов`язкового технічного контролю. Разом з тим, він заперечує використання зазначеного автомобіля з метою отримання прибутку, тому вважає, що на нього не поширюється вимога щодо проходження обов`язкового технічного контролю.

Відповідач на підтвердження наявності адміністративного правопорушення з боку позивача та в обгрунтування правомірності оскаржуваної постанови не надав суду будь-яких доказів, та не повідомив про причини їх неподання.

Фактично матеріали про адміністративне правопорушення складаються лише з оскаржуваної постанови, так як відповідачем не зібрано та не надано суду жодних доказів на підтвердження факту скоєння правопорушення та правомірності своїх дій. Тобто, залишається незрозумілим, на підставі яких встановлених обставин (якщо такі були) і доказів на їх підтвердження, відповідач прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст.121 КУпАП та прийняв рішення про накладення стягнення, передбаченого санкцією цієї статті.

Таким чином, суд вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, є недоведеним, а оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Згідно ч.3 ст.286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, серед іншого скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ч.3 ст.121 КУпАП України, ст.ст. 2,6,7,9,205,244-246,268,272 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову, винесену інспектором 1 батальону 1 роти УПП в Івано-Франківській області Шкрібляком Богданом Івановичем серії ЕАК №1798920 від 27.11.2019 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: