Справа № 420/7876/19
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7876/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.11.2019 року №73 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком №2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити з 09.07.2018 р. та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36 (зі змінами) відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до його пільгового стажу період робити зварювальником з 01.09.1981 р. по 10.12.1986 р. - за Списком №1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 195 6 р. № 1173.;

3. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області різницю між фактично отриманою та призначеною в новому розмірі з 09.07.2018 р. ОСОБА_1 пенсією за віком на пільгових умовах за Списком №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36 (зі змінами) відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням виплачених за цей період сум пенсії.

Ухвалою суду від 27.12.2019 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

20 січня 2020 року до суду від позивача за вх.№2492/20 надійшла заява з належним чином засвідченими копіями доказів та довіреності (у двох примірниках).

Ухвалою суду від 24 січня 2020 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ОСОБА_1 звернувся до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою від 03.09.2018 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, однак було прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах від 12.11.2018 р. №140, яке рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 р. по справі №420/1671/19 визнано протиправним та скасовано. Зобов`язано Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення з 09.07.2018 року пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 (зі змінами) відповідно до п. б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні. Вказане судове рішення набрало законної сили 25.07.2019 року. З тексту наданих позивачу документів видно, що підприємство, на якому працював позивач з 01.09.1981 р. по 10.12.1986 р. ліквідовано, а правонаступник - ПрАТ «Одессільмаш» володіє лише частиною інформації, що стосується періоду трудової діяльності позивача, оскільки частина документів при діючому підприємстві передано до архівної установи адреса діючого підприємства-правонаступника збігається з адресою ліквідованого підприємства, на якому працював позивач. Здійснення Позивачем роботи зварювальника на томильних печах в сталеливарному цеху «за гарячою сіткою» та наявність відповідних записів у трудовій книжці позивача, дає підстави для зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 01.09.1981 р. по 10.12.1986 р. на посаді зварювальника, що передбачено Розділом XI «Металообробка» Списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. №173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових, розмірах» та призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, починаючи з 09.07.2018 року.

12 лютого 2020 року суду за вх.№6340/20 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (а.с.55-59), у якому відповідач зазначає, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/1671/19 від 12.06.2019 року, з урахуванням висновків суду, Головним управлінням повторно було розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV. За результатами розгляду заяви та наданих документів, та з урахуванням висновків суду Головним управлінням 15.11.2019 винесено Рішення №73 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії на пільгових умовах за Списком № 2. Після винесення відділом з питань перерахунків пенсій № 19 рішення № 73, пенсійна справа позивача в порядку контролю була направлена на перевірку до управління застосування пенсійного законодавства Головного управління. 26.12.2019 на адресу відділу з питань перерахунків пенсій № 19 надійшов лист начальника управління застосування пенсійного законодавства Головного управління від 26.12.2019 за вих. № 34821/03-27, щодо перевірки пенсійної справи. Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління було надано доручення відділу з питань перерахунків пенсій № 19 доопрацювати пенсійну справу. На виконання вказаних доручень та з урахуванням виявлених недоліків відділом з питань перерахунків пенсій № 19 було винесено рішення №2 від 08.01.2020 (винесено на заміну рішення № 73 від 15.11.2019). Відповідно до вказаного рішення, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи 27 років (в наявності 26 років 9 місяців 26 днів на дату звернення) та при стажі пільгової роботи не менше 12 років 6 місяців (в наявності - 12 років 10 місяців 5 дні). Виходячи з вищевикладеного, право виходу на пенсію за віком позивач набуде після досягнення 63 років.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

14 лютого 2020 року позивач подав до суду за вх.№6790/20 заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив первісну вимогу розглядати в наступній редакції: «Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.11.2019 року №73 та від 08.01.2020 року №2 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком №2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року прийнято до провадження заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї доказами, з відзивом на адміністративний позов та відповіддю на відзив, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 03 вересня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.68).

12 листопада 2018 року Суворовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі прийнято рішення №140 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком список №2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 65).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року по справі №420/1671/19, яке набрало законної сили 25.07.2019 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частковою Визнано протиправним та скасовано рішення Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 12.11.2018 року №140 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення з 09.07.2018 року пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 (зі змінами) відповідно до п. б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.28-39, 59-70).

Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області 15 листопада 2019 року було прийнято рішення №73 про відмову в призначенні пенсії за віком список №2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.13, 54), у якому зазначено наступне: «Відділом з питань перерахунків пенсій № 19 управління застосування пенсійного законодавства на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року № 420/1671/19/19617/19 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 03.09.2018 № 4935, щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 розділу XIV-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (даті- Закон) та повідомляє наступне.

…Згідно з р.2 ч.2 ст.114 розділу XIV-1 Закону чоловіки, зайняті повний робочий із шкідливими і важкими умовами. праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць мають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 після досягнення 55 років при страховому, стажі роботи 27 років у чоловіків (в наявності 26 років 9 місяців 26 днів на дату звернення) та при стажі пільгової роботи не менше 12 років 6 місяців (в наявності - 13 років 2 місяці 24 дні).

За таких обставин та керуючись частини 5 статті 45, п.2 ч. 2 ст. 114 розділу XIV-1 Закону прийнято рішення, що Вам відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 за відсутності необхідного страхового стажу.

Отже, право виходу на пенсію за віком Ви на будите після досягнення 63 років…».

Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перевірку пенсійної справи ОСОБА_1 , та листом від 26.12.2019 року №34821/03-27 (а.с.71) направлено начальнику відділу з питань перерахунку пенсій №19 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області пенсійну справу на доопрацювання.

Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області 08 січня 2020 року було прийнято рішення №2 про відмову в призначенні пенсії за віком список №2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на заміну рішення від 15.11.2019 №73 (а.с.133), у якому зазначено наступне: «Відділом з питань перерахунків пенсій № 19 управління застосування пенсійного законодавства на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року № 420/1671/19/19617/19 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 03.09.2018 № 4935, щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 розділу XIV-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) та повідомляє наступне.

… Згідно п.2 ч. 2 ст. 114 розділу XIV-І Закону чоловіки, зайняті повний робочий із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць мають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 після досягнення 55 років при страховому стажі роботи 27 років у чоловіків (в наявності 26 років 9 місяців 26 днів на дату звернення) та при стажі пільгової роботи не менше 12 років 6 місяців (в наявності - 12 років 10 місяців 5 днів).

За таких обставин та керуючись частини 5 статті 45, п.2 ч. 2 ст. 114 розділу XIV-1 Закону прийнято рішення, що Вам відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 за відсутності необхідного страхового стажу.

Отже, право виходу на пенсію за віком Ви на будите після досягнення 63 років».

Таким чином, з викладеного вбачається, що оскаржуване позивачем рішення відповідача від 15.11.2019 року №73 про відмову в призначенні пенсії за віком список №2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було відкликано та на його заміну відповідачем було прийнято рішення від 08.01.2020 року №2 про відмову в призначенні пенсії за віком список №2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а відтак суд доходить висновку, що вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.11.2019 року №73 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за Списком №2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» задоволенню не підлягають.

Як вбачається з оскаржуваного рішення від 08.01.2020 року №2 про відмову в призначенні пенсії за віком список №2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивачу відмовлено у призначенні пільгової пенсії за Списком №2, оскільки його страховий стаж становить 26 років 9 місяців 26 днів.

Оцінюючи правомірність вищевказаного рішення, суд зазначає наступне.

Як вбачається з записів у трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с.47-48, 72-74) ОСОБА_1 навчався та працював:

- з 01.09.1979 року по 15.07.1981 року навчався в ТУ-14 м.Одеса;

- з 21.07.1981 року по 10.12.1986 року електрозварником за гарячою сіткою на заводі ім. Жовтневої революції п/о «Одессапочвомаш»;

- з 25.12.1986 року по 12.03.1987 року газоелектрозварником в Пересувній механізованій колоні-234 тресту «Дунайводбуд»;

- з 26.03.1987 року по 24.07.1987 року електрозварником на спеціалізованому управлінні тресту «Чорноморсантехмонтаж»;

- з 31.08.1987 р. по 24.12.1992 р. електрозварником на Одеському ремонтно-будівельному управлінні заводу ім. Жовтневої революції п/о «Одессапочвомаш»;

- з 13.01.1993 року по 11.02.1993 року електрозварником в ОНПКФ «Інстар»;

- з 19.02.1993 року по 01.08.1996 року - газоелектрозварником на TOB «Виробниче підприємство ТКТ»;

- з 03.08.1996 року по 18.05.1998 року - газоелектрозварником в кооперативі «Будівельник»;

- з 12.06.1998 року по 30.09.2001 року - електрогазозварником в акціонерне товариство закритого типу «Одестеплокомуненерго»;

- з 01.10.2001 року по 10.12.2001 року - електрогазозварником в підприємство комунальної власності територіальної громади м.Одеса «Одестеплокомуненерго»;

- з 01.09.2006 року по 03.03.2008 року - електрозварником в ТОВ «Спецелеваторбуд»;

- з 08.04.2008 року по 01.03.2012 року - електрозварником в ТОВ «ЮСТ-СП».

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч.1, п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок.

Однак, відповідно до абз. 1 п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, які визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційною), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 року) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Процедура подання документів для оформлення пенсій визначається Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Процедура застосування Списків №1 і №2 визначена Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 року № 383 (далі Порядок №383).

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 року зазначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період роботи, а у разі відсутності в трудовій книжці таких відомостей, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Аналогічні положення закріплене і в Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, відповідно до пункту 1 якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до розділу ХХХІІ «Загальні професії» Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 р. №1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах» передбачено посада «електрозварники і їх підручні».

Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення» передбачені професії: «електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки.

Відповідно до розділу ХХХІІІ «Загальні професії» Списку №2, затвердженого постановою КМУ від 11 березня 1994 р. №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» передбачені посади: газозварники; електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні; електрозварювальники на автоматичних і напівавтоматичних машинах; електрозварники ручного зварювання.

Розділ XXXIII «Загальні професії» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 16 січня 2003 р. №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» передбачена посада «електрозварники ручного зварювання».

Щодо посилання позивача на не зарахування відповідачем до його пільгового стажу роботи за списком №2 періоду роботи з 01.09.1981 року по 10.12.1986 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до наданих відповідачем до суду розрахунків стажу роботи ОСОБА_1 (а.с.135-137) вбачається, що період роботи з 01.09.1981 року по 10.12.1986 року був врахований як період роботи, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, зокрема входить у період роботи позивача з 21.07.1981 року по 10.12.1986 року електрозварником за гарячою сіткою на заводі ім. Жовтневої революції п/о «Одессапочвомаш» тривалістю 5 років 4 місяці 20 днів.

Таким чином, суд доходить висновку, що у цій частині позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо загального стажу роботи позивача суд зазначає наступне.

Як вбачається з оскаржуваного рішення та з індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) щодо ОСОБА_1 суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області страховий стаж роботи позивача, який враховується при призначенні пенсії, визначено 26 років 9 місяців 26 днів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1). Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2). Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (ч.3).

Судом встановлено, що територіальними органами Пенсійного фонду України позивачу зараховано у кількість днів страхового стажу (та враховано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області при обчисленні загального стажу роботи позивача під час вирішення питання про призначення пенсії ОСОБА_1 ) у наступних місяцях: у лютому 2008 року 2 дні; у квітні 2008 року 22 дні, у серпні 2008 року 13 днів; у серпні 2009 року 24 дні; у вересні 2009 року 15 днів; у липні 2010 року 17 днів, у серпні 2010 року 18 днів, у вересні 2010 року 27 днів; у січні 2011 року 9 днів; у лютому 2011 року 16 днів; у березні 2011 року 18 днів; у жовтні 2011 року 19 днів; у грудні 2011 року 10 днів; у січні 2012 року 8 днів; у лютому 2012 року 6 днів.

При цьому, позивач у позовній заяві не зазначив та до суду не надав доказів того, що у вказані місяці його страховий стаж становить повний місяць та що відповідачем неправомірно обчислено його страховий стаж за 2008-2012 роки.

Як вже зазначалось, Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 року зокрема визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII та вирішено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаній нормі.

При цьому, Конституційний Суд у своєму рішенні № 1-р/2020 від 23.01.2020 року виходив з наступного: «Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788 у редакції до внесення змін Законом № 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність».

Отже, враховуючи те, що позивач до 01.04.2015 року працював на посадах, визначених пунктом б частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», загальний стаж роботи позивача становить 26 років 9 місяців 26 днів (при необхідних 25 років), стаж пільгової роботи позивача 12 років 10 місяців 5 днів (при необхідних 12 років 6 місяців), приймаючи до уваги, що за призначенням пенсії ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу 03.09.2018 року, тобто протягом трьох місяців після досягнення віку 55 років, суд доходить висновку, що позивач має право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, враховуючи те, що станом на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідача від 08.01.2020 року №2 діяла редакція ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, суд доходить висновку, що відповідач, застосовуючи норми статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є аналогічними нормам ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що визнані неконституційними, діяв у межах повноважень та відповідно до діючого у той час законодавства.

Таким чином, враховуючи викладене суд вважає за доцільне скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.01.2020 року №2 про відмову в призначенні пенсії за віком список №2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на заміну рішення від 15.11.2019 №73.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити з 09.07.2018 р. та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36 (зі змінами) відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених висновків суду, суд вважає за доцільне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 09.07.2018 року.

В той же час суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області різницю між фактично отриманою та призначеною в новому розмірі з 09.07.2018 р. ОСОБА_1 пенсією за віком на пільгових умовах за Списком №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36 (зі змінами) відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням виплачених за цей період сум пенсії, оскільки як вбачається з матеріалів пенсійної справи, пенсія позивачу раніше не призначалась та не виплачувалась.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. згідно квитанції № 0.0. від 17 грудня 2019 року (а.с.9).

Зважаючи на вищевикладене, обсяг задоволених вимог позивача, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 768,40 грн., сплаченого згідно квитанції №0.0. від 17 грудня 2019 року.

У позовній заяві позивач також просить суд зобов`язати відповідача подати звіт про виконання даного рішення.

Приписами 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Посилання позивача на наявність великої кількості виконавчих проваджень, де Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області є боржником, не свідчить про те, що відповідач може ухилятися від виконання даного рішення суду. Позивачем не наведено інших причин та не надано доказів на їх підтвердження.

Окрім цього, посилання позивача на неправильне виконання відповідачем рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року по справі №420/1671/19 не є підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання даного рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати у встановлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 08.01.2020 року №2 про відмову в призначенні пенсії за віком список №2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на заміну рішення від 15.11.2019 №73.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 09.07.2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн., сплачений згідно квитанції №0.0. від 17 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ).

Суддя О.А. Вовченко

.