Справа № 640/17223/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 року м. Київ № 640/17223/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудряська, 16, код ЄДР: 4208368), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, викладених у заяві від 22.10.2019, просить суд:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати пенсії ОСОБА_1 в неповному розмірі відповідно до Постанови КМ України № 103 від 21.02.2018, а саме - 50% суми підвищення пенсії з 1 січня 2018 року і 75% суми підвищення пенсії з 1 січня 2019 року.

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 100 % перерахованої пенсії з 01.01.2018 з врахуванням обмеження максимального розміру основної пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебуває на пенсійному забезпеченні у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 24.09.2014 отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пояснює, що 19.11.2018 маючи на меті перевірку правильності нарахування та виплати пенсії, позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про надання довідки по розрахунку пенсії та проведення перерахунку. Лише після отримання відповіді від ГУ ПФУ в м. Києві від 12.12.2018 позивачу стало відомо, що йому сплачується: з 01.01.2018 щомісячно по 31.12.2018 - 50% від суми підвищення, з 01.01.2019 щомісячно по 31.12.2019 - 75% від суми підвищення, а з 01.01.2020 має нараховуватися щомісячно 100% від підвищення 5370,32 гри.

Позивач наголошує, що таким розрахунок та виплата йому пенсії є неправомірним, оскільки, на думку позивача, має нараховуватися та сплачуватися з врахуванням максимального розміру пенсії, обмеженого десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 13800 грн.; з 1 липня 2018 року - 14350 грн.; з 1 грудня 2018 року - 14970 грн.; з 1 січня 2019 року - 14970 грн.; з 1 липня 2019 року - 15640 грн. та з 1 грудня 2019 року - 16170,8 грн.

Разом з тим, щодо неправомірності застосування відповідачем при перерахунку пенсії позивача положень п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 позивач зазначає наступне.

21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», положеннями якої визначено порядок поступового перерахунку пенсій протягом 2018-2020 років. Посилання відповідачем на п. 2 вказаної постанови, за висновком позивача, є необґрунтованим та не може братися судом до уваги, з тих підстав, що на момент виникнення права позивача на перерахунок пенсії вже діяла постанова Кабінету Міністрів України № 740 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» згідно якої відповідач мав перерахувати пенсію позивачу.

Додає, що постанова № 103 суперечить рішенню Конституційного Суду України №4-рп/2015 від 13 травня 2015 року по справі 1-9/2015, в якому Конституційний Суд України наголошує, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України. Тобто, Кабінет Міністрів України не мас права скасовувати будь-які види грошового забезпечення, обмежувати розміри, встановлювати відтермінування на декілька років виплат пенсій.

Натомість у постанові Кабінету Міністрів України № 103 йдеться саме про скасування низки додаткових видів грошового забезпечення які були враховані при розрахунку пенсії позивача до 31.12.2017 та протиправне відтермінування виплати пенсії з врахуванням підвищених з 01.01.2018 посадових окладів, окладів за військове звання га процентної надбавки за вислугу років на два роки.

Позивач також наголошує, що постанова Кабінету Міністрів України № 103 не відповідає та суперечить рішенням Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 № 7-ргі/2004, від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016), № 1 -р/2018 від 27 лютого 2018 року.

Акцентує увагу суду на тому, що відповідно до загальних засад права, постанова Кабінету Міністрів України № 103 є підзаконним нормативним актом, а п. 2 такої постанови суперечить вимогам Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є актом вищої юридичної сили.

При цьому, позивач також наголошує, що рішенням Окружного адміністративного суду м, Києва по справі № 826/3858/18 від 12.12.2018 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, га деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, га деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2018 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Додає, що 05.03.2019 зазначене рішення залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду по справі № 826/3858/18, ухвалою Верховного Суду України від 11.04.2019 касаційну скаргу Кабінету Міністрів України відхилено.

За висновком позивача, враховуючи що пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» скасовано, логічним є висновок про протиправність дій ГУ ПФУ в м. Києві щодо виплати позивачу лише 50% суми підвищення пенсії та необхідність виплачувати 100% суми підвищення пенсії, перерахованої з 01.01.2018, у зв`язку з чим позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позиція відповідача.

Відповідач просив відмовити у задоволенні позову, оскільки ст. 63 Закону № 2262 встановлено, що перерахунок пенсії здійснюється у порядку, встановленому КМ України. Наголошує, що на момент виникнення підстав для проведення перерахунку пенсії позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 п.п 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103 були чинні та обов`язкові для застосування суб`єктами правозастосування.

Процесуальні дії вчинені судом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2019 позовну заяву залишено без руху як таку, що подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), та встановлено строк для їх усунення.

Ухвалою суду від 24.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Встановлені судом обставини.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

У даному випадку учасниками справи не спростовуються та не заперечуються, а матеріалами справи підтверджуються обставини призначення позивачу пенсії як колишньому військовослужбовцю та перебування його на обліку.

Разом з тим, 19.11.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії на підставі довідки фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 27.09.2017 № 306/678 з вересня 2014 року та сплатити йому недоплачену пенсію з вересня 2014 року.

Зокрема, у такій заяві позивач посилаючись на статтю 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначив, що проводиться перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Зазначено, що саме цією нормою права має керуватися Головне управління Пенсійного фонду, оскільки Генеральний штаб, а саме: «державний орган, який видає довідки для перерахунку пенсії» в 2014 році надав довідку щодо нарахування пенсії полковнику ОСОБА_1 з неповною (неправдивою) інформацією про розмір грошового утримання до ГУ ПФУ в м. Києві.

Також зазначено, що всупереч наведеному, у відповідь на його заяву від 02.10.2018, до якої була додана довідка фінансового управління ГШ ЗС України № 305/678 27.09.2017, в якій зазначені дійсні розміри відповідних складових грошового утримання для нарахування пенсії заступником начальника Головного управління Прищепою О.В. надіслано листа від 11.10.2018 № 92157/03 з відмовою здійснити перерахунок пенсії та доплатити недоплачену суму пенсії.

У листі від 12.12.2018 на ім`я позивача ГУ ПФУ посилається на те, що у статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункті 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 не зазначені такі види грошового забезпечення як грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразові премії, грошова компенсація за невикористану відпустку, грошова винагорода за безперервну військову службу, індексація, грошова допомога у разі звільнення з військової служби з огляду на що їх не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії відповідно до Закону.

Крім того, у відповіді ГУ ПФУ також зазначило, що оскільки Законом та пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України віл 17.07.1992 № 393 передбачено, що до складу грошового забезпечення для обчислення пенсій входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають разовий характер, не можуть бути враховані до грошового забезпечення для визначення розміру пенсії.

Разом з тим, позивач вважаючи свої права порушеними, звернулася з даним позовом до суду, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, викладених у заяві від 22.10.2019, просив суд:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати пенсії ОСОБА_1 в неповному розмірі відповідно до постанови КМ України № 103 від 21.02.2018, а саме - 50% суми підвищення пенсії з 1 січня 2018 року і 75% суми підвищення пенсії з 1 січня 2019 року.

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 100 % перерахованої пенсії з 01.01.2018 з врахуванням обмеження максимального розміру основної пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

По-перше, слід наголосити, що предмет звернення позивача із заявою від 19.11.2018 до ГУ ПФУ відрізняється від предмету позовних вимог, заявлених у даному позові, оскільки як вже встановлено судом, у заяві від 19.11.2018 позивач просив відповідача провести перерахунок його пенсії на підставі довідки фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 27.09.2017 № 306/678 з вересня 2014 року та сплатити йому недоплачену пенсію з вересня 2014 року, тоді як предметом даного спору є протиправність дії відповідача щодо виплати пенсії позивачу в неповному розмірі відповідно до постанови КМ України № 103 від 21.02.2018, а саме - 50% суми підвищення пенсії з 1 січня 2018 року і 75% суми підвищення пенсії з 1 січня 2019 року.

Між тим, із заявою до ГУ ПФУ щодо вимог, аналогічним тим, що заявлені у позові, позивач не звертався.

По-друге, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

В контексті останнього слід додати, що вказана редакція ст. 63 Закону набула чинності у зв`язку з набуттям чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, якою частину четверту статті 63 Закону № 2262-ХІІ викладено у новій редакції, наведеній вище, а саме: «Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, із набранням чинності 01.01.2017 Законом України № 1774-VIII Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження визначати порядок, умови та розмір складових грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103, пунктами 1, 2 якої було вирішено перерахувати з 01.01.2018 пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року (п. 2 постанови КМУ № 103).

При цьому, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 визначено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 передбачала порядок та умови виплати перерахованої пенсії у розмірах, а саме: з 01.01.2018 - 50 відсотків; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків та з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 та з цієї дати набрало законної сили, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року N 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В подальшому ці судові рішення залишені без змін постановою Верховного Суду від 12 листопада 2019 року.

Крім того, згідно з частковим рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019, яке залишено без змін згідно з постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 та з цієї дати набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

При цьому, слід наголосити, що скасування рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» не змінюють алгоритм дій ГУ ПФУ щодо порядку та умов виплати пенсії у період з 01.01.2018 до 05.03.2019, оскільки порядок та умови щодо поетапної виплати пенсії, які були передбачені пунктом 2 постанови КМУ від 21.02.2018 № 103, втратили чинність лише з 05.03.2019, а відтак не може мати наслідком зобов`язання відповідача до вчинення певних дій за період до 05.03.2019, оскільки порядок та строки нарахування пенсій можуть бути змінені законодавцем за умов іншого законодавчого регулювання.

У той же час, період з 21.02.2018 по 05.03.2019 пункти 1, 2 постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 були чинними, з огляду на що, ГУ ПФУ в м. Києві правомірно керувалось її положеннями, а відтак у суду відсутні підстави для висновку щодо протиправності дій відповідача щодо виплати пенсії ОСОБА_1 у розмірі відповідно до постанови КМ України № 103 від 21.02.2018, а саме: 50% суми підвищення пенсії з 1 січня 2018 року та 75% суми підвищення пенсії з 1 січня 2019 року та, як наслідок відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років у розмірі 100 % перерахованої пенсії саме з 01.01.2018.

Водночас матеріали справи не містять доказів того, що починаючи з 05.03.2019 позивач звертався до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про здійснення йому перерахунку пенсії та її виплати позивачу у розмірі 100% від суми підвищення, а також матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було відмовлено позивачу у проведенні з 05.03.2019 перерахунку пенсії та виплаті перерахованої пенсії позивачу.

Разом з тим, необґрунтованими є посилання позивача у позовній заяві на те, що постанова № 103 суперечить рішенню Конституційного Суду України №4-рп/2015 від 13 травня 2015 року по справі 1-9/2015 та не відповідає рішенням Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 № 7-ргі/2004, від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016), № 1 -р/2018 від 27 лютого 2018 року, оскільки, по-перше, пункти постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 не конституційними не визнавались, по-друге, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому зазначено про те, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом.

Суд звертає увагу позивача на те, що у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

По-третє, як вже неодноразово було вище зазначено судом, пункти 1 та 2 постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 визначені нечинними лише з 05.03.2019.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін