Справа № 640/4144/19
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4144/19
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

20 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Глущенко Я.Б., суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т., перевіривши матеріали апеляційної скарги Міністерства освіти і науки України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, Апеляційної комісії для розгляду апеляції ОСОБА_1 на рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувсь у суд з позовом до Міністерства освіти і науки України, Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, Апеляційної комісії для розгляду апеляції ОСОБА_1 на рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України про зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач Міністерство освіти і науки України подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає поверненню скаржнику.

Згідно частини 3 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Отже, процесуальний кодекс розмежовує такі юридичні категорії, як представництво і самопредставництво. При цьому особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника (частина друга цієї статті).

Що стосується представництва, то за визначенням, наведеним у статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ним є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частини 1 та 3 вказаної статті).

Відповідно до підпункта 19 пункта 1 розділу VII Перехідні положення КАС України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункта 11 пункта 16-1 розділу XV Перехідні положення Конституції України.

02 червня 2016 року Верховною Радою України було прийнято зміни до Конституції України, відповідно до яких розділ XV Перехідні положення Основного Закону України доповнено пунктом 11, який передбачає, що представництво відповідно до пункта 3 частини 1 статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року (абзац 1 пункта). Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюватиметься з 1 січня 2020 року (абзац 2 пункта). 30 вересня 2016 року зміни набули чинності.

Отже, представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах з 01 січня 2020 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Водночас, варто зазначити, що пунктом 11 розділу XV Перехідні положення Конституції України врегульовані саме питання представництва. Про самопредставництво в Конституції України не йдеться, воно передбачено лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.

За загальним правилом, підтримуваним у теорії права, самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення. Принаймні, таке розуміння цих правовідносин закладене у частині 10 статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" від 6 лютого 2018 року № 2275-VIII. Таке ж визначення означеного поняття було відображено у попередній редакції статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, змінами, внесеними до Кодексу адміністративного судочинства України Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" від 18 грудня 2019 року №390-IX розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені та визначено вичерпний перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (частина 3 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у чинній редакції). Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (частина 4 цієї статті).

З аналізу змісту цієї норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов. Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи).

Як убачається з матеріалів апеляційної скарги, остання підписана представником Міністерства освіти і науки України Криливець М.С., на підтвердження повноважень якої додано копію наказу про призначення на посаду головного спеціаліста відділу претензійно-позовної роботи департаменту правового забезпечення та копію посадової інструкції головного спеціаліста відділу претензійно-позовної роботи департаменту правового забезпечення Міністерства освіти і науки України, затвердженої 21 травня 2018 року.

За змістом посадової інструкції головного спеціаліста відділу претензійно-позовної роботи департаменту правового забезпечення Міністерства освіти і науки України головний спеціаліст, зокрема, організовує претензійну та позовну роботу, здійснює контроль за її виконанням.

Разом з тим, документів, які б підтверджували уповноваження Криливець М.С. на вчинення будь-яких процесуальних дій від імені Міністерства освіти і науки України, зокрема, право на подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень, до апеляційної скарги не додано.

Таким чином, апелянтом не надано доказів належного уповноваження Криливець М.С. на вчинення процесуальних дій від імені Міністерства освіти і науки України у розумінні статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункта 1 частини 4 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне повернути відповідачу апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 55, 59, 169, 248, 298, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міністерства освіти і науки України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України, Апеляційної комісії для розгляду апеляції Сухацького Р.П. на рішення Атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України про зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Я.Б. Глущенко

Судді О.Є.Пилипенко

Л.Т. Черпіцька