Справа № 540/1323/19
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1323/19
14год. 28 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом`якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника позивача Доготер О.Г., представника відповдіача Веремієнко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (відповідач), в якому з урахуванням уточнень до позову, просить визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 1903474,45 грн. основного платежу та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 475868,61 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді зарплати, на 76492,80 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 42568,20 грн., № про застосування штрафної санкції у розмірі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами , із доходів платника податку, (порушення ст. 176 ПКУ), № про збільшення грошового зобов`язання по військовому збору на 6374,40 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 3547,35 грн., № про збільшення грошового зобов`язання за військовим збором на суму 150759,02 грн. за основним платежем та застосування штрафних санкцій на суму 37689,76 грн. ,

- рішення № про застосування штрафних санкцій у розмірі 2339,46 грн., за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платникам своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 7798,20 грн.; рішення № про застосування штрафних санкцій у розмірі 46745,60 грн. з єдиного внеску , за донарахування єдиного внеску 93491,20 грн.

- вимоги №№ Ф- про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 93491 грн. 20 коп., вимоги Ф- про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 7798 грн. 20 коп.

Позивач аргументує свої позовні вимоги як порушеннями порядку проведення перевірки так і порушеннями, які були допущені при визначенні податкових зобов`язань. Планова перевірка тривала 15 робочих днів, а оскільки ФОП ОСОБА_1 є суб`єктом малого підприємництва, то строки на проведення перевірки були порушені. Перевірка була проведена з порушенням норм Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". На момент проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 перебував за своїм фактичним місцем реєстрації і проживання у с. Олександрівка, Білозерського району, Херсонської області, у тяжкому стані, так як був хворий і проходив амбулаторне лікування, а тому наказ від 07.11.2018 та наказ від 07.12.2018 та інші документи (направлення на перевірку, службові посвідченння) не бути врученими під час перевірки ОСОБА_1 . Зазначена в акті довірена особа позивача - ОСОБА_3 не була наділена повноваженнями щодо можливості представляти інтереси ФОП ОСОБА_1 , під час проведення перевірок будь - ким. Дія довіреності, а відтак і повноваження довірених осіб зазначених у ній, припинилися з 11.12.2018. Позивач звертає увагу суду на те, що під час проведення перевірки було допущено порушення граничного періоду, який підлягає перевірці, передбачений ст. 102 Податкового Кодекс України. Контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Тож проведеною перевіркою з 28.11.2018 року щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 роки; правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 20.03.2013 року по 31.12.2017 рік, порушено граничні строки періоду, який підлягає перевірці (з 20.03.2013 року по 01.01.2014 рік - 286 днів; з 01.01.2014 року по 01.01.2015 рік - 365 днів; з 01.01.2015 року по 01.01.2016 року - 365 днів; з 01.01.2016 року по 01.01.2017 року - 366 днів; з 01.01.2017 року по 01.01.2018 рік - 365 днів; з 01.01.2018 року по 28.11.2018 рік - 332 дні, а всього 2079 днів). Крім того, до проведення планової перевірки, вже були вчинено неодноразові перевірки ФОП ОСОБА_1 , а саме: планова документальна перевірка 14.04.2015 акт №161/17-0/ НОМЕР_1 за період з 20.03.2013 по 31.12.2014; позапланова документальна перевірка 28.11.2016 року акт №291/17-0/ НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015. За оскаржуваним актом встановлено було ті ж самі порушення, які вже були усунуті за попередніми актами 2015, 2016 років, вбачається подвійне притягнення особи в даному випадку за один і той самий вид правопорушення, що суперечить Конституції.

Позивач зазначає, що ФОП ОСОБА_1 не надавав ніяких документів на вимогу інспекторів, оскільки ніяких вимог не отримував. А уповноважена особа не була наділена правами щодо перевірок і участі в них, відповідно до довіреності, крім того, станом на 11.12.2018 рік, дія вказаної довіреності припинилася. Отже, надані на перевірку документи не відповідають дійсності, а відтак висновки перевірки є незаконними.

Ухвалою від 08.07.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального провадження, призначено підготовче засідання на 05.08.2019.

30.07.2019 до суду надійшов відзив Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач зазначає, що про проведення документальної планової перевірки фізична особа-підприємець ОСОБА_1 проінформований повідомленням від 07.11.2018 №665/21-22-13-04, яке з копією наказу про проведення перевірки від 07.11.2018 №1223 направлено поштою з рекомендованим повідомленням про вручення за податковою адресою платника податків ОСОБА_1 та отримано ним 10.11.2018. Відповідач вважає доводи позивача відносно того, що довірена особа ОСОБА_3 не була наділена повноваженнями представляти інтереси ФОП ОСОБА_1 , безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Згідно довіреності від 11.12.2015, зареєстрованої за №990 та завіреної приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Пономарчук І.Я, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 уповноважив представляти його інтереси громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Довіреність дійсна строком три роки, і видана без права передоручення третім особам. Таким чином, на момент проведення контрольного заходу ОСОБА_3 була уповноважена на здійснення будь-яких дій від імені ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця. Направлення від 22.11.2018 №816 на проведення документальної планової перевірки та службове посвідчення особи, яка зазначена в ньому, пред`явлено 26.11.2018 уповноваженій особі ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_3 Термін проведення перевірки 10 робочих днів подовжувався з 10.12.2018 по 15.12.2018 на підставі наказу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 07.12.2018 №1391, копію наказу від 07.12.2018 №1391 було вручено уповноваженій особі ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , повноваження якої припинилися з 11.12.2018. Відповідач також звертає увагу на те, що на запит від 27.11.2018 №2544/ФОП/21-22-13-04 ФОП ОСОБА_1 надано інформацію від 04.12.2018 №3011/18-1. Запит отримано уповноваженою особою ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_3 , яка на момент підпису була уповноваженою особою, що підтверджено довіреністю від 11.12.2015 року, зареєстрованою за №990. Крім того, надана інформація засвідчена печаткою ФОП ОСОБА_1 . Також відповідач вказує на використання при проведенні перевірки матеріалів кримінального провадження по справі № 0000076, слідчим по справі був наданий дозвіл на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Щодо твердження позивача про те, що перевіряємий період вже охоплювався попередніми перевірками, то відповідач вказує на те, що попередньою плановою перевіркою був охоплений період з 20.03.2013 по 31.12.2014, відповідачем були враховані результати документальної планової виїзної перевірки за період з 20.03.2013 по 31.12.2014 , які були викладені в акті від 14.04.2015 №161/17-0/ НОМЕР_1 . Щодо порушень, встановлених документальною позаплановою перевіркою за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 (акт від 28.11.2016 №291/17-0/ НОМЕР_1 ) то порушення щодо правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, які відображено в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 28.11.2016 №291/17-0/ НОМЕР_1 прийнято до уваги та під час перевірки не досліджувались.

16.08.2019 до суду від представника позивача надійшов відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позов з підстав, які вже зазначені в позовній заяві. Крім того, зазначає про те, що зазначена в акті перевірки довірена особа ОСОБА_3 не була наділена повноваженнями щодо можливості представляти інтереси ФОП ОСОБА_1 , під час проведення перевірок будь - ким. Крім того, наказ про продовження терміну перевірки вручено ОСОБА_3 07.12.2018 в кінці робочого дня о 16 год. 45 хвил., це п`ятниця, а дія довіреності припинилися 11.12.2018.

Ухвалою суду від 04.11.2019 за клопотанням позивача було призначено по справі судово-економічну експертизу, провадження по справі зупинено.

Позивач не виконав вимоги суду щодо надання документів для проведення експертизи без пояснення причин, тому за ініціативою суду провадження по справі було поновлено. Розгляд справи призначено на 13.03.2020.

В судове засідання 13.03.2020 представники сторін прибули, представник позивача наполягає на задоволені позову.

Представник відповідача заперечує проти позову, заявив клопотання про заміну відповідача на правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Херсонській області. Дане клопотання задоволено протокольною ухвалою, оскільки представником відповідача надано докази правонаступництва.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець 20.03.2013, основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля, перебуває на обліку як платник податків в Херсонській ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області, діяльність здійснює на загальній системі оподаткування.

07.12.2018 Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономної республіки Крим та м. Севастополь був прийнятий наказ № 1223 про проведення документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 з 26.11.2018 тривалістю 10 робочих днів. Період перевірки діяльності становив з 01.01.2015 року по 31.12.2017 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства; з 20.03.2013 по 31.12.2017 перевірка правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 07.12.2018 наказом №1391 продовжений строк проведення документальної планової перевірки з 10 грудня 2018 року, терміном на 5 робочих днів.

Про проведення планової перевірки позивач був проінформований повідомленням від 07.11.2018 № 665/21-22-13-04, яке з копією наказу про проведення перевірки № 1223 позивач отримав 10.11.2018. При прибутті на перевірку направлення № 816 від 22.11.2018 було пред`явлено довіреній особі позивача - ОСОБА_3 Цій же особі було пред`явлено і наказ про продовження терміну перевірки 07.12.2018. Згідно довіреності від 11.12.2015, зокрема, ОСОБА_3 надано право представляти інтереси фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 у всіх установах, з питань, пов`язаних із представництвом у взаємовідносинах , що виникають або будуть виникати, строк дії довіреності три роки.

Сама перевірка проводилась з 26.11.2018 по 14.12.2018.

Перевіркою було виявлено порушення податкового законодавства:

- п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Розділу IV Податкового кодексу України, а саме не нарахування податку на доходи фізичних осіб з підприємницької діяльності на загальну суму 1903474,45 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 943676,93 грн., за 2016 рік на суму 273984,36 грн. та за 2017 рік на суму 685813,16 грн.

- пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп. 163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.. 164.2.1 п.164.2 ст.164, пп. 168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, а саме - не нараховано та не утримано податок на доходи фізичних осіб з заробітної плати (згідно договору аутстафінгу ) за квітень-липень 2017 року всього у сумі 76492,80 грн.;

- п.2 частини 1 ст.7 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", не нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності за 2016 рік на суму 16173,57 грн.,

- ст.ст. 7-9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме не нарахування єдиного внеску за 2017 рік на загальну суму 93491,20 грн.,

- п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України - занижено суму військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 157133,42 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 70775,89 грн., за 2016 рік на суму 22832,03 грн. та за 2017 рік на суму 63525,50 грн.;

- п. 44.1 ст. 44, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, Порядку ведення Книги обліку доходів та витрат, яку ведуть фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом і Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, а саме неналежне ведення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 . Книги обліку доходів та витрат.

- п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України , подання не у повному обсязі за II квартал 2017 року та III квартал 2017 року податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ).

Висновки перевірки зафіксовані актом від 21.12.2018 № 752/21-22-13-04/ НОМЕР_1 , в якому зазначено, що Книга обліку доходів і витрат за №479 від 22.01.2015 року велась позивачем неналежним чином, не забезпечено відображення даних у гр. 5 (реквізити документа, що підтверджує понесені витрати) та сум витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня гр.6 (сума витрат, пов`язаних з придбанням товарів (робіт, послуг), відсутні реквізити документів, що підтверджують понесені витрати, та відображення витрат, пов`язаних з придбанням товарів (робіт, послуг), не щоденно, а сумарно за підсумками місяця, чим порушено вимоги пп.16.1.2. п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України , Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 №481.

Із змісту акту перевірки вбачається, що основною причиною заниження податкових зобов`язань, на думку перевіряючих, стало заниження чистого доходу підприємця внаслідок заниження доходу за 2015 рік та завищення суми витрат за 2015-2017 роки. В акті вказано про заниження загального оподаткованого доходу за 2015 рік за рахунок не вірного підрахунку сумарного доходу, отриманого від реалізації за вересень 2015 року, на суму 3000,15 грн.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку Ф.4 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік та у додатку Ф.2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 та 2017 роки встановлено завищення: за 2015 рік на суму 4715392,16 грн., за 2016 рік - на 1522135,35 грн., за 2017 рік на суму 3810073,12 грн. Проведеним аналізом фахівці фіскальної служби встановили, що позивач визначав витрати, пов`язані із придбанням товарів, розрахунковим шляхом в розмірі 97,25 % від суми доходу у 2015 році, 96 % від суми доходу у 2016-2017 роках. Висновок перевірки про завищення суми витрат у гр. 6 Книги обліку ґрунтується на тому, що ФОП ОСОБА_1 отримував доходи не тільки від оптової та роздрібної торгівлі, а й від послуг, наданих виробникам товарів (імпортерам), за дистриб`ютерськими та іншими договорами, за якими не передбачається придбання товарів, а витратами є тільки виплата заробітної плати та інші витрати. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, протягом перевіряємого періоду ФОП ОСОБА_1 отримано доходи від надання вищезазначених дистриб`ютерських, маркетингових послуг (без ПДВ) на загальну суму 10403116,13 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 4848732,30 грн., за 2016 рік - 1585557 грн. 66 коп., за 2017 рік - 3968826,17 грн. Зазначені доходи не є доходами від реалізації придбаних товарно-матеріальних цінностей, а є доходом від надання інших допоміжних комерційних послуг. Тому суми фактичних доходів від реалізації товарів за перевіряємий період, на думку відповідача, складає:

за 2015 рік - 34286003,84 грн. ( виходячи з розрахунку 39134736 грн. 14 коп. (дохід за декларацією) - 3000 грн. 15 коп. ( заниження доходу внаслідок арифметичної помилки) - 4848732,30 грн. дохід від допоміжних комерційних послуг = 34286003 грн. 84 коп.);

за 2016 рік - 36564892,87 грн. (виходячи з розрахунку 38150450 грн. 53 коп. дохід за декларацією - 1585557 грн. 66 коп. дохід від допоміжних комерційних послуг = 36564892,87 грн.),

за 2017 рік - 33717688,99 грн. (виходячи з розрахунку 37686515 грн. 16 коп. дохід за декларацією - 3968826 грн. 17 коп. дохід від допоміжних комерційних послуг = 33717688,99 грн.)

Відповідно сума витрат при реалізації товарів буде нижчою, ніж задекларовано позивачем у податковій звітності, оскільки розрахована арифметично у відсотковому розмірі від суми доходу, а саме : в розмірі 97,25 % від реальної суми доходів від реалізації товарів за 2015 рік та 96 % від доходів в 2016-2017 роках. А 97,25 % від суми доходів від реалізації товарів за 2015 рік складає 33343138 грн. 74 коп. (з розрахунку дохід від реалізації ТМЦ 34286003 грн. 84 коп. х 97,25 %), за 2016 рік - 35102297,17 грн. (з розрахунку дохід від реалізації ТМЦ 36564892,87 грн. х 96 %), за 2017 рік 32368981,40 грн. (виходячи з розрахунку дохід від реалізації ТМЦ 33717688 грн. 99 коп. х 96%).

Таким чином, за висновком відповідача, суми витрат, пов`язаних з придбанням товарів завищено на загальну суму 10047600,63 грн., в тому числі за 2015 рік на 4715392 грн. 16 коп. (виходячи з розрахунку 38058530 грн. 90 коп. за декларацією № - 33343138 грн. 74 коп.), за 2016 рік на 1522135 грн. 35 коп. (36624432 грн. 52 коп. за декларацією № - 35102297 грн. 17 коп.), за 2017 рік на 3810073 грн. 12 коп.(36179054 грн. 55 коп. за декларацією № - 32368981 грн. 43 коп.), що вплинуло на заниження суми чистого доходу, та відповідно призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) та військового збору. Так, заниження сум чистого оподатковуваного доходу становить за 2015 рік суму 4718392 грн. 31 коп., за 2016 рік суму 1522135 грн. 35 коп., за 2017 рік суму 3810073 грн.12 коп., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1903474,45 грн. (за 2015 рік на 943676, 93 грн., за 2016 рік на 273984, 6 грн., за 2017 рік на суму 685813, 16 грн.)

В акті перевірки є посилання на матеріали кримінального провадження по справі №0000076 , до ознайомлення з якими слідчим був наданий дозвіл від 20.12.2018 №1000/21-22-23-03-01. За результатами ознайомлення з матеріалами кримінального провадження по справі №0000076 контролюючим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 укладено договір аутстаффінгу з ТОВ "Аутстаффер" від 01.04.2017 б/н. Згідно договору ТОВ "Аутстаффер" (виконавець) приймає на себе зобов`язання за заявкою ФОП ОСОБА_1 (клієнта) надання послуг з надання клієнтові працівників виконавця для участі у виробничому процесі. Відповідно до заявки на підбір персоналу від 01.04.2017 кількість необхідних співробітників за посадою бухгалтер-касир - 1 особа, комірник - 3 особи, менеджер - 3 особи, менеджер-касир - 2 особи, мерчендайзер - 5 осіб, спеціаліст з методів розширення ринків збуту - 1 особа, супервайзер-торговий - 4 особи, торговий представник - 10 осіб, експедитор - 4 особи. Відповідно до протоколу узгодження договірної ціни від 01.04.2017 (додаток №2 до договору від 01.04.2017) сторонами договору аутстаффингу визначили справедливу вартість послуги з надання клієнтові персоналу виконавця в розмірі 219300 грн. за один календарний місяць. В акті є посилання на наявні в кримінальному провадженні матеріали про те, що ТОВ "Аутстаффер" надано в розпорядження ФОП ОСОБА_1 19 працівників, а саме: за посадою комірник - 2 особи, менеджер - 1 особа, менеджер - касир - 1 особа, мерчендайзер - 4 особи, супервайзер-торговий - 1 особа, торговий представник - 7 осіб, експедитор - 3 особи. Персонал був переданий в розпорядження ОСОБА_1 без зазначення персоніфікованих даних цих працівників (РНОКПП, серія та номер паспорту), а тільки прізвище та посада, тому відсутня можливість встановити обчислення, утримання та перерахування податків від імені працівників. Також було виявлено, що деякі працівники мали трудові відносини з ФОП ОСОБА_1 в попередньому періоді. Перевіркою інформаційних баз даних органів ДФС, інформація з яких використовувалася під час перевірки, встановлено, що у ТОВ "Аутстаффер" відсутні працівники, з якими він має трудові відносини, та які можуть передаватися іншим суб`єктам господарювання для участі у виробничому процесі, або для виконання інших послуг пов`язаних з виробництвом та/або реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг). Предмет договору аутстаффінга б/н від 01.02.2015 передбачає виконання функцій роботодавця ТОВ "Аутстаффер", що підпадає під дію вимог ст. 39 Закону України "Про зайнятість населення". Враховуючи вищезазначене, персонал, який згідно договору аутстаффінга надано ТОВ "Аутстаффер" в розпорядження ФОП ОСОБА_1 , фактично перебував в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 . Встановлено, що ТОВ "Аутстаффер" не мав можливості виконати умови договору аутстаффінга, укладеного з ФОП ОСОБА_1 , тому послуги ТОВ "Аутстаффер" з надання ФОП ОСОБА_1 персоналу не мають реального характеру, тобто не свідчать про реальність їх здійснення. ФОП ОСОБА_1 використовував працю найманих осіб без належного оформлення трудових відносин. Відповідно до статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці" роботодавець виплачує заробітну плату працівникові за виконану роботу, при цьому розмір заробітної плати не може бути меншим розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством (стаття 3 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці"). За результатами ознайомлення з матеріалами кримінального провадження по справі №0000076 встановлено, що згідно відомостей вищезазначеним працівникам виплачено коштів на загальну суму 424960,00 грн., а саме: за квітень 2017 року в сумі 111960,00 грн.; за травень 2017 року в сумі 105000,00 грн.; за червень 2017 року в сумі 104000,00 грн.; за липень 2017 року в сумі 104000,00 грн. Проведеною перевіркою об`єкта оподаткування доходів у вигляді заробітної плати розраховано податок на доходи фізичних осіб за період з 01.04.2017 по 31.07.2017 всього у сумі 76492 грн. 80 коп.

Перевіркою дотримання самозайнятою особою обов`язків щодо подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) встановлено порушення, а саме п. 119.2 ст. 119 ПКУ подання не у повному обсязі за 2-й квартал 2017 року та 3 квартал 2017 року з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих на користь платників податків, суми утриманого з них податку, що призвело до збільшення податкових зобов`язань платнику податків.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 розділу II Закону України від 08.07.2010 № 2464-УІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державі соціальне страхування" (далі - Закон №2464) ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного соціального внеску, базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців є сума доходу, отриманого від діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб. ФОП нараховує та сплачує єдиний внесок здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, який дорівнює 17-ти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом. Перевіркою встановлено заниження оподаткованого доходу, що призвело до заниження бази нарахування єдиного соціального внеску за 2016 рік на 35446 грн. 56 коп. , та в свою чергу до заниження єдиного внеску на загальну суму 7798,20 грн. за 2016 рік.

Оскільки перевіркою було встановлено заниження суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок, особам, які працюють на умовах трудового договору, на суму 424960 грн. за період квітень-липень 2017 року, то дане порушення потягло за собою заниження суми єдиного внеску 93491 грн. 20 коп. за 2017 рік (порушення п.2 частини першої ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державні соціальне страхування" ).

При дослідженні правильності нарахування та сплати військового збору та приймаючи до уваги, що військовий збір утримується з суми доходу, що є об`єктом оподаткування , встановлено заниження сум військового збору з чистого оподатковуваного доходу, на загальну суму 150759,02 грн.., в тому числі за 2015 рік на суму 70775,89 грн., за 2016 рік на суму 22832,03 грн, та за 2017 рік на суму 57151,10 грн. В порушення п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПКУ занижено суму військового збору, на суму нарахованих доходів найманим працівникам, що перебували у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 за період квітень-липень 2017 року на загальну суму 6374,40 грн.

Акт перевірки був надісланий позивачу рекомендованим листом, позивач його отримав 22.01.2019 (т.1 арк. справи 149). ФОП ОСОБА_1 склав заперечення на акт перевірки (т.1 арк. справи 66-71), які були розглянуті та відхилені листом від 18.02.2019 (т.1 арк. справи 120-121).

За висновками перевірки 21.02.2019 ГУ ДФС у Херсонській області були прийняті наступні рішення :

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 1903474,45 грн. основного платежу та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 475868,61 грн. (25%),

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді зарплати, на 76492,80 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 42568,20 грн. (25%-75%),

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання за військовим збором на суму 150759,02 грн. за основним платежем та застосування штрафних санкцій на суму 37689,76 грн. (25%),

- податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафної санкції у розмірі 510,00 грн. за податком на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку, згідно п. 119.2 ст. 119 ПКУ,

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання по військовому збору на 6374,40 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 3547,35 грн. ( від 25 до 75%),

- рішення № про застосування штрафних санкцій у розмірі 2339,46 грн. (30%) за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платникам своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 7798,20 грн.;

- рішення № про застосування штрафних санкцій у розмірі 46745,60 грн. (50%)з єдиного внеску , за донарахування єдиного внеску 93491,20 грн.

21.02.2019 ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі сформувало та надіслало позивачу вимогу № Ф- про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 93491 грн. 20 коп., вимогу № Ф- про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 7798 грн. 20 коп.

Не погодившись із податковими повідомленнями-рішеннями та рішеннями, ФОП ОСОБА_1 , звернувся із скаргою до ДФС України (т.1 арк. справи 72-77). Рішенням від 15.04.2019 ДФС України було відмовлено в задоволенні скарги та залишені без змін вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та рішення про нарахування пені та накладення штрафу за №№ та від 13.03.2019 року (т.1 арк. справи 62-65). Також, 26.04.2019 року ДФС України було прийнято рішення за результатами розгляду скарги адвоката Доготер О. Г., про оскарження ППР від 21.02.2019 за №№; ; ; 4; , і яким також залишено скаргу без задоволення (т.1 арк. справи 79-82).

З податковими повідомленнями-рішеннями, рішеннями та вимогами, ФОП ОСОБА_1 не погодився, вважає їх такими, що постановлені з порушенням норм чинного законодавства, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи правомірність рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень, суд керувався критеріями, закріпленими у частині третій статті 2 КАС України, що певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, якої повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владні суб`єкти.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Компетенцію контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначено ПКУ країни. Види, підстави та порядок проведення контролюючими органами перевірок регулюються главою 8 ПК України, відповідно до якої контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок (ст. 77 Податкового Кодексу України). Згідно із пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України предметом документальної перевірки є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки (п. 77.4 ст. 77 ПКУ) Згідно п. 77.6 ст. 77 ПКУ допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 ПКУ, яка передбачає, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Згідно п. 77.7 ст.77 ПКУ строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Статтею 82 ПКУ встановлена тривалість перевірок щодо суб`єктів малого підприємництва, яка не повинна перевищувати 10 робочих днів, продовження строків проведення перевірок можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 5 робочих днів для суб`єктів малого підприємництва.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу (п. 77.8). Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПКУ платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. (п. 85.6 ст. 85 ПКУ). Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику (п. 85.7 ст. 85 ПКУ). У разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів. Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу (п. 85.9 ПКУ).

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (п. 77.9). За змістом ст. 86 Податкового Кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Матеріали справи свідчать, що позивач був своєчасно 10.11.2018 проінформований про проведення планової перевірки, ніяких заяв або клопотань про перенесення терміну проведення перевірки у зв`язку із хворобою або за інших причин до контролюючого органу не подавав. ФОП ОСОБА_1 мав право довірити повноваження представляти його інтереси іншій особі, в даному випадку ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, ОСОБА_3 допустила до перевірки посадових осіб контролюючого органу, про що свідчить її підпис у направленнях на перевірку від 07.11.2018 № 665/21-22-13-04, та № 816 від 22.11.2018. Також ця довірена особа отримувала запити ГУ ДФС про надання документів та письмових пояснень 27.11.2018, 07.12.2018, які були сформовані на адресу позивача, (т. 1 арк. справи 122-123, 126), та на які безпосередньо надавались відповіді за підписом ФОП ОСОБА_1 (т.1 арк. справи 124, 125, 127, 185-187, 215). Дія довіреності закінчилась за три дні до закінчення перевірки 11.12.2018, тобто, дана особа мала повноваження до даної дати надавати документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, давати відповідні пояснення. Відмови позивача надавати документи для перевірки відповідачем не зафіксовано. В судовому засіданні головний державний ревізор-інспектор Дереповка В.М., який безпосередньо проводив перевірку, підтвердив надання всіх первинних документів ОСОБА_3 , яка виконувала бухгалтерське обслуговування. Таким чином, доводи позивача про те, що ФОП ОСОБА_1 не надавалось жодного документа на перевірку суд вважає такими, що не підтверджені належними доказами та спростовані іншими доказами, наданими суду.

Посилання позивача про те, що під час проведення перевірки було допущено порушення граничного періоду, який підлягає перевірці, передбаченого ст. 102 Податкового Кодекс України, суд також вважає необґрунтованими, оскільки ПКУ не обмежує період, який досліджується при проведенні планової перевірки, а тільки передбачає, що контролюючий орган, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом. Як вбачається з податкових повідомлень-рішень, рішень та вимог та розрахунків штрафних санкцій на донараховані суми податків (т. 1 арк. справи 161-163), відповідачем дотриманий термін 1095 днів при збільшенні грошових зобов`язань позивачу.

Доводи позивача про подвійне притягнення до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення, не підтверджені актами перевірок та прийнятими за висновками таких актів рішеннями фіскального органу. Посилання позивача на акт планової документальної перевірки від 14.04.2015 №161/17-0/ НОМЕР_1 за період діяльності з 20.03.2013 по 31.12.2014 стосується попереднього періоду, тому до уваги судом не приймається. Акт позапланової документальної перевірки 28.11.2016 №291/17-0/ НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 та прийнятих за його висновками ППР, позивач суду не надав, тому невідомо які питання були предметом перевірки та до якої відповідальності позивач був притягнутий за висновками даного акту.

Згідно ст. 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

П. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПКУ передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Щодо висновку контролюючого органу про заниження податку на доходи фізичних осіб, то суд вважає дане порушення таким, що не підтверджено належними доказами, з наступних підстав. Порядок оподаткування доходів фізичних осіб - підприємців, до яких відноситься і позивач, визначений ст.177 Податкового кодексу України. Згідно п. 177.2 ст. 177 ПКУ об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто, різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Відповідно до пп. 16.1.2, п. 16.1, ст. 16 Податкового кодексу платники податків зобов`язані вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів. Фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару (п.177.10 ст. 177 ПКУ) . До складу витрат фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування має право включити тільки ті затрати, які: прямо зазначені в п. 177.4 ПК, безпосередньо пов`язані з веденням господарської діяльності, були здійснені для отримання доходу у звітному періоді, документально підтверджені належним чином оформленими первинними документами та відображені в Книзі обліку доходів і витрат .

Висновки перевірки про заниження загального оподаткованого доходу за 2015 рік за рахунок не вірного підрахунку сумарного доходу, отриманого від реалізації за вересень 2015 року, на суму 3000,15 грн. не конкретизовані. Представник відповідача в судовому засіданні стверджує про виявлення арифметичної помилки. Разом з тим, доказів існування арифметичної помилки відповідач суду не надав. При дослідженні наданої суду копії Книги обліку доходів та витрат позивача (т.2 арк. справи 38-79) судом встановлено , що загальна сума доходу за вересень 2015 року становить 1979806 грн. 19 коп., що відповідає сумі щоденних доходів за цей період за даними Книги. В свою чергу, відповідач не надав доказів того, що сума доходу є завищеною.

Що стосується висновку перевірки про завищення суми витрат за період 2015-2017 роки, то встановлено, що контролюючий орган розрахував суму витрат позивача умовно, і висновок про заниження суми витрат не ґрунтується на дослідженні первинних документів підприємця. Ні в акті перевірки, ані представник відповідача, який здійснював безпосередньо перевірку (інспектор Дереповка В.М.), не зазначили того, що на перевірку не були надані первинні бухгалтерські та податкові документи ФОП ОСОБА_1 , які підтверджують витрати.

Відповідно до п.85.2 от.85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Згідно із п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно із н.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла з 01.01.2015) до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається, зокрема, вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бузи безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (пп. 177.4.1); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом (пп. 177.4.3); інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (пп. 177.4.4).

Згідно із п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла з 01.01.2017) до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається, зокрема, вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (пп. 177.4.1); витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (пп. 177.4.2); суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця (пп. 177.4.3); інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування тезової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (пп. 177.4.4).

Разом з цим пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат підприємця витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійною призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Твердження відповідача про те, що ФОП ОСОБА_1 не належним чином вів Книгу обліку доходів та витрат в частині обліку витрат (не щоденно, а підсумком щомісячно), формував витрати розрахунковим шляхом у відсотковому обчисленні до розміру доходів, що не передбачено діючим законодавством, не надає право контролюючому органу таким самим методом розраховувати дійсний розмір витрат та суму, на яку вони були занижені. Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи , податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Мінфіну України від 20.08.2015 № 727 (далі - Порядок № 727), передбачено, що факти виявлених порушень податкового та іншого законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів ( п. 5. розділу ІІ Порядку № 727). Згідно п. 4 розділу ІІІ Порядку № 727 в описовій частині акта (довідки) документальної перевірки у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно: викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення; викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів; …у разі надання посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки. Виявлені факти однотипних порушень та порушень, які повторюються, групуються у відомості або таблиці, що додаються до акта документальної перевірки. Зазначені відомості або таблиці повинні містити повний перелік однотипних порушень податкового законодавства із зазначенням звітного періоду, до якого вони належать (назва, дата і номер документа, відповідно до якого здійснено операцію, суть операції). Зазначені додатки повинні бути підписані посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, а також посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою).

Таким чином, відповідачем порушений порядок проведення та оформлення перевірки, реальна сума витрат не була встановлена, також не було перевірено, чи всі задекларовані в Книзі обліку доходів та витрат витрати були підтверджені первинними документами, не вказано, які саме витрати та за який період є не підтверджені. Враховуючи викладене, висновок про заниження податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 1903474,45 грн. за 2015-2017 роки є необґрунтованим, а податкове повідомлення-рішення № від 21.02.2019 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо висновку перевірки про не нарахування та не утримання позивачем податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати згідно договору аутстаффінгу в сумі 76492 грн. 80 коп., то він ґрунтується на дослідженні контролюючим органом відносин позивача з ТОВ "Аутстаффер" та віднесення виплат, які позивач здійснював даному товариству за послуги аутстаффінгу, до заробітної плати. В акті перевірки (арк. акту 18) зазначено, що контролюючому органу дано слідчим дозвіл на ознайомлення з матеріалами кримінальної справи №0000076, в межах якої встановлено факт правовідносин ФОП ОСОБА_1 з ТОВ "Аутстаффер". Зі змісту акту вбачається, що ФОП ОСОБА_1 за договором аутстафінгу та згідно додатків до актів приймання-передачі, ТОВ "Аутстаффер" передано в розпорядження персонал у кількості 19 осіб без зазначення персоніфікованих даних цих працівників, а тому відсутня можливість встановити обчислення, утримання та перерахування податків від імені працівників. ТОВ "Аутстаффер" не мав можливості виконати умови договору аутстаффінгу, бо не мав працівників, а надані на його виконання послуги не мають реального характеру (не свідчать про реальність їх здійснення), у зв`язку із чим було допущено порушення Податкового Кодексу України, позивачем не нарахований та не утриманий податок на доходи фізичних осіб (заробітної плати згідно договору аутстаффінгу) всього на суму 76492,80 грн. В акті є посилання на відомості по виплаті працівникам коштів на загальну суму 424960 грн. за квітень-липень 2017 року, разом з тим суду цих відомостей не надано. Позивач, в свою чергу, заперечує факт виплати коштів найманим працівникам, а зазначає, що вказана сума була виплачена ТОВ "Аустаффер" за актами наданих послуг і не являється сумою виплаченої заробітної плати працівникам, які були надані в розпорядження позивачу. Позивач вказує, що працівники були офіційно працевлаштовані на підприємстві-нерезиденті "МАРИНЕКС ЛТД", про що свідчить записи в їх трудових книжках. ТОВ "Аутстаффер" виконувало роль посередника в наданні послуг працевлаштування між нерезидентом "МАРИНЕКС ЛТД" та іншими суб`єктами господарювання в Україні. Отже, висновки перевірки про те, що 12 працівників були працевлаштовані та фактично мали трудові відносини з ФОП ОСОБА_1 не підтверджені документально.

Суд звернув увагу на те, що жодного документа, який би підтверджував виплату будь-яких коштів працівникам позивача або працівникам ТОВ "Аутстаффер" або ТОВ "МАРИНЕКС ЛТД", суду не надано. Позивач не має можливості надати документи щодо правовідносин з ТОВ "Аутстаффер" (надано тільки копію договору з додатками), надав суду докази вилучення слідчими органами всіх документів, які стосуються відносин з ТОВ "Аутстаффер", в тому числі актів прийому-передачі наданих послуг між позивачем та ТОВ "Аутстаффер", додатки до них, квитанції до прибуткових касових ордерів (т. 1 арк.справи 216-223), доступу до матеріалів кримінальної справи позивач не має, оскільки вона порушена щодо діяльності іншого суб`єкта господарювання ТОВ "Аутстаффер".

Згідно пп. 162.1.1 ст. 162 ПКУ платниками податку є, зокрема, і фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. А відповідно до пп. 163.1.1 ст. 163 ПКУ об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, в тому числі, доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту) (164.2.1 ст. 164 ПКУ). Підпунктом 168.1.1 ст. 168 ПКУ встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 85.9 ст. 85 ПКУ встановлено, що у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів. Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу.

Відповідач, стверджуючи про отримання доступу до матеріалів кримінальної справи не надав суду копії жодного документа, який ревізор-інспектор досліджував в межах кримінальної справи №№0000076, або опису цих документів з певними реквізитами, тому суд вважає, що висновок про виплату заробітної плати працівникам, без зазначення їх прізвищ, посад та конкретних сум виплат, є не підтвердженим та ґрунтується на припущеннях контролюючого органу, а не на підставі достовірно встановлених обставинах, які підтверджуються належними доказами. Отже, податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді зарплати, на 76492,80 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 42568,20 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Посилання позивача на рішення Херсонського окружного адміністративного суду та П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 540/180/19 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про скасування постанови про накладення штрафу за використання найманої праці без оформлення трудових договорів при взаємовідносинах з ТОВ "Аутстафер", суд також не приймає до уваги, оскільки зі змісту наданих суду копії судових рішень вбачається, що позов був задоволений виключно через порушення органом Держпраці порядку проведення інспекційного відвідування та порядку накладення штрафних санкцій, тобто, за формальними ознаками. Тому надані судові рішення не є належними доказами по даній справі.

Податковим повідомленням-рішенням № була застосована до позивача штрафна санкцій у розмірі 510 грн. за порушення п. 119.2 ст. 119 Податкового Кодексу України - подання не у повному обсязі звітності за II квартал 2017 року та ІІІ квартал 2017 року з недостовірними відомостями про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків, суми утриманого з них податку, що призвело до збільшення податкових зобов`язань платнику податків. Перевіркою встановлено не відображення в податковому розрахунку форма 1ДФ суми заробітної плати та податку на доходи фізичних осіб найманих працівників, зазначених в таблиці 25 акту перевірки, які, як вважає відповідач, були в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 та отримували заробітну плату. Оскільки суд дійшов висновку про неправомірність нарахування ПДФО на доходи цих працівників, а застосування штрафу в сумі 510 грн. є похідним від першого порушення, то відповідно ППР № від 21.02.2019 також є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464), Інструкцією про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 449).

Відповідно до п. 1,2 ч. 1. ст. 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується: для платників, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Згідно ч. 3 ст. 7 Закону № 2464 нарахування єдиного внеску здійснюється у межах максимальної величини бази нарахування цього внеску, яка відповідно до підпункту 4 пункту 1 статті 1 Закону № 2464 визначається як максимальна сума доходу застрахованої особи, ще дорівнює двадцяти п`яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону № 2464 (у редакції, що діє з 01.01.2016) єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом №2464, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (п. 2 ст. 9 Закону № 2464). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 розділу II Закону № 2464-УІ ФОП ОСОБА_1 є платником єдиної соціального внеску. В акті перевірки вказано, що за 2016 рік підприємцем занижено суму чистого оподаткованого доходу, на який нараховувався ЄСВ у розмірі 22%, на суму 35446 грн. 56 коп., що призвело до заниження ЄСВ на суму 7798,20 грн.

Згідно підпункту 6) п. 4 розділу ІІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи , податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом мінфіну України від 20.08.2015 № 727 (далі - Порядок № 727), результати документальної перевірки щодо дотримання вимог законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску оформляються аналогічно результатам перевірки дотримання вимог податкового законодавства. При цьому обов`язковому дослідженню та відображенню в акті (довідці) документальної перевірки підлягають питання, визначені програмою перевірки, зокрема такі питання: ведення первинних документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску; достовірність та повнота відображення у звітності сум, на які нараховується та з яких утримується єдиний внесок; правильність нарахування та утримання єдиного внеску; правомірність застосування та правильність обчислення понижуючого коефіцієнта до ставки єдиного внеску; повнота сплати єдиного внеску (авансових платежів) одночасно з виплатою сум заробітної плати (доходу), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок. Результати перевірки щодо сплати суми єдиного внеску (авансових платежів) одночасно з виплатою сум заробітної плати (доходу), на суми якої нараховується єдиний внесок, оформляються в таблиці окремим додатком, який додається до акта (довідки) перевірки; виявлені факти порушень банківськими установами встановленого порядку перерахування коштів для сплати сум єдиного внеску.

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий. До визначеної суми (не більше максимальної величини бази нарахування ЄСВ) у 2016 р. застосовують ставку 22%. Розрахунок суми ЄСВ здійснюють на підставі даних, вказаних у додатку Ф4 до Декларації про майновий стан і доходи, форма якої затверджена наказом Мінфіну від 02.10.2015 № 859.

В акті зазначено, що за даними звітів сума чистого оподатковуваного доходу за 2016 рік склала 396103 грн. 44 коп., за даними перевірки 431550 грн., але показники акту перевірки ніяким чином відповідачем не обгрунтовані ні в акті, ні в судовому засіданні. Так, у розділі 2.1.4 акту перевірки за даними перевірки вказана інша сума доходу позивача 1918238 грн. 82 коп., а не 431550 грн. Як пояснив представник контролюючого органу в судовому засіданні, оскільки Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2016 року встановлено у розмірі 1378 грн. на місяць, тому максимальна величина бази нарахування єдиного внеску, починаючи з 1 січня 2016 року, становить 34 450 грн. (1378 грн. х 25). В подальшому, з 1 травня 2016 року прожитковий мінімум зростав, та становив 1450 грн., а з 1 грудня 2016 року - 1550 грн., тому змінювалась максимальна сума ЄСВ.

Враховуючи висновки суду про відсутність порушень при визначенні чистого оподатковуваного доходу зі сторони позивача за 2016 рік, відомості декларації позивача за 2016 рік № від 09.02.2017 про суму чистого оподатковуваного доходу 396103 грн. 47 коп., підстав для висновку про заниження суми чистого оподатковуваного доходу на 35446 грн. 56 коп. та необхідності застосування максимального розміру ЄСВ немає.

Тому суд вважає, що сума донарахованого ЄСВ 7798 грн. 20 коп. ( 22 % від суми 35446 грн. 56 коп.) є також необґрунтованою, а рішення ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 21.02.2019 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 2339,46 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платникам своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 7798,20 грн.; та вимога № Ф- про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 7798 грн. 20 коп. є протиправними та підлягають скасуванню.

Актом планової перевірки зафіксовано заниження єдиного внеску на суму 93491,20 грн. із суми виплачених найманим працівникам доходів за квітень-липень 2017 року в розмірі 424960,00 грн. Судом встановлено, що розрахунок ЄСВ податковим органом здійснено виходячи із сум винагороди, сплаченої ФОП ОСОБА_1 своєму контрагенту ТОВ "Аутстаффер" за надані послуги, тобто, база нарахування ЄСВ визначена, виходячи із сум, сплачених юридичній особі за господарсько-правовим договором.

Згідно ст.4 Закону № 2464 платником ЄСВ є у тому числі роботодавці, які нараховують внесок на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати. Жодного документа на підтвердження нарахування ЄСВ на винагороду, виплачену фізичним особам (із зазначенням їх прізвищ, імен, сум виплаченої винагороди, періодів) контролюючим органом в акті перевірки не зазначено, не надано таких доказів і суду. Крім того, в акті перевірки вказано, що ідентифікувати доходи осіб, які працювали у позивача, не має можливості у зв`язку з відсутністю їх персоніфікованих даних. Посилання представника відповідача в судовому засіданні на наявність відповідних доказів в матеріалах кримінального провадження № 0000076 відповідачем не доведено. Відтак, податковим органом порушено загально - правові принципи нарахування ЄСВ, що свідчить про протиправність вимоги № Ф- про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 93491 грн. 20 коп., рішення № про застосування штрафних санкцій у розмірі 46745,60 грн. за заниження єдиного внеску на 93491,20 грн., які підлягають скасуванню.

З 03.08.2014 набрали чинності зміни до Податкового кодексу України, внесені Законом України від 31 липня 2014 року №1621-УІІ, якими підрозділ 10 розділу XX ПКУ доповнено пунктом 16-1, відповідно до якого (у редакції, що діяла з 01.01.2015) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України встановлюється військовий збір. Платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, а саме фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент (п.п. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України). Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодекс) . Відповідно п.п. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень ПКУ нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджет) здійснюються у порядку встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1Х цього пункту. Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (ті. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України).

Враховуючи зазначене, військовий збір утримується з суми доходу, що є об`єктом оподаткування відповідно до ст.ст. 163,164 ПКУ. Перевіркою правильності нарахування військового збору з сум чистого оподаткованого доходу, встановлено заниження сум військового збору внаслідок заниження сум чистого оподатковуваного доходу, про що зазначено в п.2.1 акта перевірки, за загальну суму 150759,02 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 70775,89 грн., за 2016 рік на суму 22832,03 гри. та за 2017 рік на суму 57151,10 грн. Також відповідач дійшов висновку про заниження військового збору на суму нарахованих доходів за 2-3 квартали 2017 року найманим працівникам, що перебували у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 , за період січень-квітень 2017 року на загальну суму 6374,40 грн.

Враховуючи те, що базою оподаткування військовим збором є доходи позивача як платника податку, а також зарплата найманих працівників, приймаючи до уваги висновок суду про необгрунтованість визначення податковим органом суму заниженого чистого доходу та суми доходів, які виплачені працівникам, тому застосування зазначених сум як бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, суд також приходить до висновку про відсутність бази до нарахування військового збору , та про протиправність податкового повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання по військовому збору на 6374,40 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 3547,35 грн., та податкового повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання за військовим збором на суму 150759,02 грн. за основним платежем та застосування штрафних санкцій на суму 37689,76 грн.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із частин 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що під час розгляду справи, було надано належну оцінку доказам, наданих сторонами.

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів , суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. На підставі зазначеного, сплачений позивачем судовий збір в сумі 9605 грн. суд стягує з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Задовольнити позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Визнати протиправними та скасувати прийняті 21.02.2019 Головним управлінням Державної фіскальної служби в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, №, рішення №, №, вимоги №№ Ф-, Ф-.

Стягнути з Головного управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (73003 м. Херсон, просп. Ушакова, 75 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 9605 грн. .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23 березня 2020 р.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 111030200