Справа № 640/5958/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2020 року м. Київ № 640/5958/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Волинська гірничо-хімічна компанія»
доДержавної служби геології та надр України
провизнання протиправними та скасування наказів
встановив:

Приватне акціонерне товариство «Волинська гірничо-хімічна компанія» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби геології та надр України, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України №450 від 28 листопада 2018 року «Про затвердження Річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державною службою геології та надр України на 2019 рік» в частині, що стосується Приватного акціонерного товариства «Волинська гірничо-хімічна компанія»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології на надр України №53 від 21 лютого 2019 року «Про проведення планових заходів державного нагляду (контролю) Держаною службою геології та надр України у квітні 2019 року» в частині, що стосується Приватного акціонерного товариства «Волинська гірничо-хімічна компанія».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на протиправність дій відповідача, а саме, що останнім порушено принцип верховенства права у даному випадку застосував суто формальний підхід у питанні проведення перевірки надрокористувача та використав свої владні управлінські функції без легітимної мети, крім того звертав увагу суду на те, що ділянка надр, яка надана в користування ПрАТ «Волинська ГХК» перебуває на відстані декількох кілометрів від демаркаційної лінії на території Донецької та Луганської областей, фактично буферні зони із підконтрольними Україні населеними пунктами та територіями, в яких органи державної влади України не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження, тобто із територіями самопроголошених ДНР та ЛHP, що в свою чергу унеможливлює здійснення нормальної господарської діяльності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що відповідно до спеціального дозволу на користування надрами № 5075 від 22 грудня 2009 року, наданого з метою видобування руд апатитових у корах вивітрювання карбонатитів, руд апатитових в карбонатитах, руд апатит- рідкісиометальних у карбонатитах Новополтавського родовища Запорізької області, діяльність відноситься до високого ступеню ризику від провадження господарської діяльності у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр (абзац другий пункту 3 Критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр і визначається періодичність здійснення планових заходів державного контролю Державною службою геології та надр, - затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 593), а тому призначення перевірки відповідно до оскаржуваних наказів є правомірним.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство «Волинська гірничо-хімічна компанія» є власником спеціального дозволу на користування надрами № 5075 від 22 грудня 2009 року.

Наказом Державної служби геології та надр України від 24 вересня 2015 року №299 викладено Перелік надрокористувачів, щодо яких буде здійснюватися державний геологічний контроль у IV кварталі 2015 року, до якого, в тому числі, включено і Приватне акціонерне товариство «Волинська гірничо-хімічна компанія», як власника спеціального дозволу на користування надрами № 5075 від 22 грудня 2009 року.

17 листопада 2015 року Наказом №372 Держгеонадра України було внесено зміни до Наказу № 299 від 24 вересня 2015 року в частині перевірок, запланованих на грудень 2015 року, відповідно до якого проведення перевірки позивача заплановано терміном на 10 днів з 01 грудня 2015 року.

04 грудня 2015 року спеціалістами Південного міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України здійснено виїзд за адресою позивача для проведення планової перевірки щодо дотримання надрокористувачем встановленого порядку, норм і правил проведення робіт, пов`язаних з геологічним вивченням та використання надр.

04 грудня 2015 року перевіряючими Південного міжрегіонального відділу складено Акт обстеження ділянки надр № 107/5073-3, у якому зазначено про порушення позивачем пункту 5 статті 6 Кодексу України про надра та Постанови Кабінету Міністрів України № 615.

На підставі відображених в Акті № 107/5073-3 від 04 грудня 2017 року порушень, посадовими особами Південного міжрегіонального відділу винесено Припис №107 від 04 грудня 2015 року про їх усунення шляхом надання до Південного міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України документів та матеріалів, що підтверджують стан усунення порушень.

На підставі вищевикладеного 02 лютого 2016 року Держгеонадра України винесено Наказ №27, яким було зупинено дію Спеціального дозволу на користування надрами №5075 від 22 грудня 2009 року, власником якого є ПрАТ «Волинська гірничо-хімічна компанія», строком на 30 календарних днів.

В той же час, відповідач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом про припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу №5075 від 22 грудня 2009 року. Рішення у даній справі не момент розгляду справи не прийнято.

Крім того, позивачем оскаржувався припис №107 від 04 грудня 2015 року до Окружного адміністративного суду міста Києва, справа №826/15785/17, в якій рішенням від 27 березня 2018 року, залишеним в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2018 року, позовні вимоги задоволенні у повному обсязі визнано протиправним та скасовано припис № 107 від 04 грудня 2015 року Південного міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України.

В той же час, позивачем оскаржувались накази від 24 вересня 2015 року №299, від 17 листопада 2015 року №372 в частині проведення планової перевірки ПрАТ «Волинська гірничо-хімічна компанія», прийняті Державною службою геології та надр України до Окружного адміністративного суду міста Києва, справа №826/19006/16.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2017 року позовні вимоги задоволенні у повному обсязі.

Проте, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Волинська гірничо-хімічна компанія» до Державної служби геології та надр України про скасування наказу - відмовлено.

В той же час, Державною службою геології та надр України прийнято накази №450 від 28 листопада 2018 року «Про затвердження Річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державною службою геології та надр України на 2019 рік» в частині, що стосується Приватного акціонерного товариства «Волинська гірничо-хімічна компанія» та №53 від 21 лютого 2019 року «Про проведення планових заходів державного нагляду (контролю) Держаною службою геології та надр України у квітні 2019 року» в частині, що стосується Приватного акціонерного товариства «Волинська гірничо-хімічна компанія».

Вважаючи оскаржувані накази відповідача в частині, що стосується Приватного акціонерного товариства «Волинська гірничо-хімічна компанія» протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Кодексу України про надра державне управління у галузі геологічного вивчення, використання і охорони надр здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, органи влади Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування відповідно до законодавства України.

Відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1174 від 30 грудня 2015 року Державна служба геології та надр України (Держгеонадра) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр. Держгеонадра у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Держгеонадра відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, такі повноваження: зупиняє та анулює в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), поновлює їх дію у разі зупинення; здійснює переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), внесення до них змін та видачу дублікатів, продовжує строк дії спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами); здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним їх використанням; проводить планові та позапланові перевірки надрокористувачів, за результатами яких (у разі виявлення порушень вимог законодавства) складає акти, видає обов`язкові для виконання вказівки (приписи) про усунення виявлених недоліків і порушень вимог законодавства; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Таким чином, Держгеонадра як орган нагляду та контролю уповноважена проводити перевірки з питань дотримання вимог законодавства у сфері надрокористування, та у випадку наявності на це підстав, зупиняти дію спеціального дозволу на користування надрами.

Частиною першою статті 4 Кодексу України про надра встановлено, що надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними.

Статтею 13 Кодексу України про надра передбачено, що користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи. Користувачами надр на умовах угод про розподіл продукції можуть бути громадяни України, іноземці, особи без громадянства, юридичні особи України або інших держав, об`єднання юридичних осіб, створені в Україні чи за межами України (інвестори), що відповідають вимогам законодавства України. Об`єднання юридичних осіб, що не є юридичною особою, може бути користувачем надр відповідно до угоди про розподіл продукції за умови, що учасники такого об`єднання несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями, передбаченими угодою про розподіл продукції.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 14 Кодексу України про надра передбачено, що надра надаються у користування для видобування корисних копалин.

При цьому, статтею 19 Кодексу України про надра визначено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Спеціальні дозволи на користування надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, або Радою міністрів Автономної Республіки Крим щодо розробки родовищ корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим. Порядок проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами та порядок їх надання встановлюються Кабінетом Міністрів України (стаття 16 Кодексу України про надра).

Відповідно до статті 24 зазначеного Кодексу користувачі надр зобов`язані:

1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано;

2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр;

3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища;

4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві;

4-1) надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України;

5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Права та обов`язки користувача надр виникають з моменту отримання ним спеціального дозволу на користування надрами, а в разі надання права користування надрами на умовах угод про розподіл продукції - з моменту набрання чинності такою угодою, якщо інше не передбачено цією угодою.

Згідно з частиною першою статті 25 Кодексу України про надра права користувачів надр охороняються законом і можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених законодавством України.

Питання надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також процедуру продовження строку дії, переоформлення, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін, врегульовані Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 (далі - Порядок №615).

Згідно підпунктів 1, 4 пункту 22 Порядку № 615, дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів ДФС у разі: порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр або ж у разі невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища.

Після зупинення дії дозволу надрокористувач зобов`язаний зупинити проведення на наданій йому в користування ділянці надр робіт, передбачених дозволом. Зупинення дії дозволу не звільняє надрокористувача від обов`язку проводити на ділянці надр роботи, пов`язані із запобіганням виникненню аварійної ситуації або усуненням її наслідків. Зупинення дії дозволу не є підставою для переривання строку його дії.

Дія дозволу поновлюється органом з питань надання дозволу після усунення надрокористувачем причин, що призвели до зупинення його дії.

Із системного аналізу наведених норм права убачається, що Державна служба геології та надр України уповноважена здійснювати геологічний контроль суб`єктів господарювання з метою виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр. Держгеонадра може зупинити дію спеціального дозволу, у тому числі за поданням відповідного центрального органу виконавчої влади. Однак, для ухвалення такого рішення мають бути правові підстави, що ґрунтуються на фактичних передумовах, достатніх і необхідних для обмеження права в користуванні надрами.

Так, під час розгляду справи судом було встановлено, що спеціальний дозвіл на користування надрами №5075 від 22 грудня 2009 року є зупиненим у силу рішення №1-16 від 21 січня 2016 року на 30 календарних днів, в той же час, у силу положень порядку №615 дія дозволу поновлюється органом з питань надання дозволу після усунення надрокористувачем причин, що призвели до зупинення його дії - таких доказів, ані позивачем, ані відповідачем надані не були.

Тобто на момент винесення оскаржуваних наказів та на момент розгляду даної справи спеціальний дозвіл на користування надрами №5075 від 22 грудня 2009 року є зупиненим, у зв`язку з порушенням надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр, а також у зв`язку невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища.

Так, відповідно до статті 24 Кодексу України про надра, користувачі надр зобов`язані використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано: забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві: виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції, тощо.

Відсутність у підприємств, установ, організацій і громадян спеціального дозволу на користування надрами та належним чином оформлених усіх дозвільних документів не дає права здійснювати геологічне вивчення корисних копалин, які є виключною власністю народу України і надаються тільки у користування.

Статтею 61 Кодексу України про надра визначено, що державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним використанням надр України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр. Таким чином, законодавством визначено, що Державна служба геології та надр України є органом державного нагляду (контролю).

У зв`язку з цим, та з метою виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр Держгеонадра здійснюють державний геологічний контроль, механізм проведення якого регулюється Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Так, до 15 жовтня 2018 року Держгеонадра формують проект Плану Держгеонадр на 2019 рік та вносять його до інтегрованої автоматизованої системи нагляду (контролю) (далі -1 АС), яка автоматично виявляє суб`єктів господарювання, які підлягають комплексним плановим перевіркам (абзац 8 частини першої статті 5 основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Проект комплексного плану формується інтегрованою автоматизованою системою державного нагляду (контролю).

До 1 листопада 2018 року можна звернутися до ДРС з пропозиціями щодо змін дат початку та строків перевірок ДРС, який має право вносити такі зміни до ІАС (абзац 10 статті 5 Закону).

До 15 листопада 2018 року ДРС оприлюднює та своєму веб-сайті та в 1АС комплексний план (абзац 11 частини першої статті 5 Закону).

До 1 грудня 2018 року Держгеонадра зобов`язана затвердити Річний план перевірок на 2019 рік. Річні плани здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) на відповідний плановий період з урахуванням узгоджених дат початку та строків здійснення визначених у плані здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) затверджують органи державного нагляду (контролю), оприлюднюють на своїх офіційних веб-сайтах та вносять відомості до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому (абзац 12 частини першої статті 5 Закону).

Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок (абзац 1 частини першої статті 5 Закону).

Суд звертає увагу учасників справи, що підставою для внесення перевірки діяльності Приватного акціонерного товариства «Волинська гірничо-хімічна компанія» відповідно до спеціального дозволу на користування надрами № 5075 від 22 грудня 2009 року, є наказ Державної регуляторної служби України від 15 листопада 2018 року № 152 «Про затвердження Плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) на 2019 рік».

Доказів оскарження вищезазначеного наказу позивачем не надано, крім того, у позовній заяві позивач посилається виключно на загальні норми законодавства при оскарженні наказів №450 від 28 листопада 2018 року «Про затвердження Річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державною службою геології та надр України на 2019 рік» в частині, що стосується Приватного акціонерного товариства «Волинська гірничо-хімічна компанія» та №53 від 21 лютого 2019 року «Про проведення планових заходів державного нагляду (контролю) Держаною службою геології та надр України у квітні 2019 року» в частині, що стосується Приватного акціонерного товариства «Волинська гірничо-хімічна компанія», при цьому не наводить конкретних порушень відповідачем норм чинного законодавства.

Згідно з Переліком корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року № 827, руди апатитові відносяться до корисних копалин загальнодержавного значення.

Відповідно, діяльність по спеціальному дозволу на користування надрами № 5075 від 22 грудня 2009 року, наданого з метою видобування руд апатитових у корах вивітрювання карбонатитів, руд апатитових в карбонатитах, руд апатит- рідкісиометальних у карбонатитах Новополтавського родовища Запорізької області відноситься до високого ступеню ризику від провадження господарської діяльності у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр (абзац другий пункту 3 Критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр і визначається періодичність здійснення планових заходів державного контролю Державною службою геології та надр, - затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 593).

Згідно з пунктом 7 Критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр і визначається періодичність здійснення планових заходів державного контролю Державною службою геології та надр, - затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №593, планові заходи державного нагляду (контролю) за діяльністю суб`єктів господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр здійснюються Держгеонадрами в межах своїх повноважень з такою періодичністю: з високим ступенем ризику - не частіше одного разу на два роки.

Попередня перевірка діяльності Приватного акціонерного товариства «Волинська гірничо-хімічна компанія» відповідно до спеціального дозволу на користування надрами №5075 від 22 грудня 2009 року проводилася Держгеонадрами в період з 04 грудня 2015 по 04 грудня 2015 року (акт перевірки № 107/5075-3), а тому проведення перевірки у 2019 році призначеної оскаржуваними наказами №450 від 28 листопада 2018 року та №53 від 21 лютого 2019 року, призначено з дотриманням періодичності та вимог чинного законодавства.

Інші доводи учасників справи жодним чином не спростовують висновків суду, викладених у даному рішенні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, Держгеонадра діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, та такими що задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

вирішив:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Волинська гірничо-хімічна компанія» залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко