Справа № 200/914/20-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 р. Справа№200/914/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернувс до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, 84121, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Генерала Батюка, 8). Просив визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати пенсії з березня 2019 року, зобов`язати поновити нарахування та виплату пенсії та сплатити заборгованість починаючи з березня 2019 року. Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, про що видана довідка, при цьому відповідачем безпідставно в порушення вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" припинено виплату пенсії.

27 січня 2020 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

14 лютого 2020 року ухвалою суду призначено розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог. Зазначив, що виплата пенсії зупинена у зв`язку із отриманням відомостей про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи. Посилається на необхідність застосування норм Постанов Кабінету Міністрів, якими визначений порядок припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

У судове засідання призначене на 19 березня 2020 року представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, за таких обставин суд визнав за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів в порядку письмового провадження.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України; місце реєстрації, згідно паспортних даних м.Макіївка Донецької області; зареєстрований, як внутрішньо переміщена особа в с.Миролюбівка Донецької області, перебуває на обліку у відповідача.

Виплата пенсії позивачу здійснена за період березень 2019 року - жовтень 2019 року (включно), що підтверджено довідкою від 13.02.2020 №65/03-1-14. Доказів виплати пенсії починаючи з 01.11.2019 та рішення про припинення виплати пенсії управлінням не надано.

Суд зазначає, що у цій справі сам факт існування у позивача права на отримання пенсії не оспорюється сторонами. Суть права позивача є достатньо чіткою і передбачено діючим законодавством. Спірним питання є невиплата належної пенсії позивачу.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Принципи, засади та механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти, у сфері правовідносин врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону № 1058-IV, за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009) 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що рішення про припинення виплати позивачу пенсії з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», управлінням не приймалось.

Суд зауважує, що відповідач не заперечує право позивача на отримання пенсії, проте зазначає про її невиплату з огляду на приписи постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та скасовану довідку внутрішньо переміщеної особи. Разом з цим, скасування довідки внутрішньо переміщеної особи не визначена законом як підстава для припинення виплати пенсії. Отже, таке посилання суд вважає необґрунтованим, оскільки ця постанова є підзаконним нормативно-правовим актом та фактично запроваджує підставу для припинення виплати пенсії, що не передбачено статтею 49 Закону № 1058-IV.

Враховуючи те, що рішення про припинення виплати пенсії з підстав визначених статтею 49 Закону № 1058-IV управлінням не приймалось, при цьому, щодо виплати пенсії з 01.11.2019 відповідач допустив протиправну бездіяльність, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом відновлення прав позивача буде визнання протиправної бездіяльності щодо виплати пенсії та зобов`язання поновити виплату пенсії та сплатити заборгованість, що виникла починаючи з дати припинення таких виплати, а саме з 01.11.2019.

Позовні вимоги щодо нарахування пенсії з березня 2019 року та виплати пенсії за період з 01.03.2019 по 31.10.2019 (включно) є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки управлінням підтверджено таке нарахування та виплата у зазначений період.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Фактично позовні вимоги задоволені, оскільки бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії визнана протиправною, а задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії є похідними від першої вимоги, отже присудженню підлягає судовий збір у розмірі, який передбачений сплаті як за одну позовну вимогу немайнового характеру.

З огляду на те, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (квитанція від 16.01.2020 №0.0..1), суд дійшов висновку щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача судових витрат у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 листопада 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код 13486010, 84121, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Генерала Батюка, 8) поновити виплату пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 01 листопада 2019 року та сплатити заборгованість, що виникла починаючи з 01 листопада 2019 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код 13486010, 84121, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Генерала Батюка, 8) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош