Справа № 540/153/20
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/153/20

Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`язаних з утриманням особи у навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом до відповідача, в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (Одержувач: ХНУВС код організації: 08571096, Банк одержувача: Державне казначейство України м. Київ, р/р НОМЕР_2 , МФО 820172, призначення платежу *;146302;1600034;1;ННІ;* відшкодування витрат на утримання звільненого з ЗВО МВС України (територіального органу поліції) юридична адреса:61080, пр-т Льва Ландау. 27, м. Харків), витрати, пов`язані з утриманням, а саме грошові кошти в розмірі 32 549,68 грн.

Ухвалою суду від 24.01.2020 адміністративний позов було залишено без руху та встановлено строк позивачу для усунення її недоліків.

Станом на 10.02.2020 позивач вимоги ухвали суду від 24.01.2020 виконав в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10.02.2020 відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного провадження у справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 10.03.2020, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 20.03.2020, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про роз`яснення ухвали суду від 10.03.2020.

Ухвалою суду від 20.03.2020, задоволено клопотання ОСОБА_1 про повернення зустрічного позову.

17.03.2020, відповідач повторно подав до суду клопотання про закриття провадження у даній справі. Дане клопотання обґрунтоване тим, що спір між Харківським національним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_1 , з тим самим предметом і з тих самих підстав, що і в даній справі вже розглядався в порядку адміністративного судочинства та 23.02.2016 Вищий адміністративний суд України виніс ухвалу по справі №К/800/51802/15, якою рішення судів попередніх інстанцій були скасовані, а провадження у справі закрито. Також, як на підставу задоволення свого клопотання, посилається на п. 4 ч.1 ст. 238 КАС України та правову позицію Великої Палати Верховного Суду зазначеній в постанові від 07.11.2018 по справі №2а-4618/100308. Враховуючи зазначене, просив клопотання задовольнити.

Розглянувши повторно подану ОСОБА_1 заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням, в сумі 32549,68 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 лютого 2016 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року у справі №821/1717/15-а за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа: управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про стягнення коштів - скасовано, а провадження у справі закрито.

Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що оскільки між сторонами у даній справі було укладено договір на підготовку фахівця у навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, який є цивільно-правовим договором, тому вимоги про стягнення витрат за цим договором повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства за правилами встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Враховуючи зазначене у квітні 2016 року Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до Цюрупинського районного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 березня 2017 року позов ХНУВС задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ХНУВС витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 , у розмірі 32 549, 68 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 664/967/16-ц, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2017 року в частині вирішення позовних вимог Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням, скасовано. Провадження у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням, закрито.

Також, повідомлено Харківський національний університет внутрішніх справ, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2017 року у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ про дострокове розірвання договору залишено без змін.

Враховуючи висновки Верховного Суду викладені в постанові від 27.11.2019 у справі № 664/967/16-ц, Харківський національний університет внутрішніх справ повторно звернуся до Херсонського окружного адміністративного з позовними вимогами до ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17, вказано, що "у межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу вимог статті 17 КАС України (статті 19 КАС України у редакції від 03 жовтня 2017 року), якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Аналогічний висновок зроблено у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 (провадження № 11-669апп18), в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 461/5577/15-ц (провадження № 14-18цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15 (провадження №11-750апп18) та інших постановах, що свідчить про усталену практику розгляду вказаної категорії спорів".

Так, у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 (провадження № 11-669апп18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу вимог статті 17 КАС України (статті 19 КАС України у редакції від 03 жовтня 2017 року), якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. А відтак, спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, підсудність цієї категорії спорів визначена Великою Палатою Верховного Суду у грудні 2018 року та підтверджена у березні 2019 року.

Суд звертає увагу на те, що Херсонським окружним адміністративним судом вже розглядалися позовні вимоги Харківського національного університету внутрішніх справ про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з утриманням, в сумі 32549,68 грн. Так, постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року у справі №821/1717/15-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року позов задоволено.

Однак, Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 лютого 2016 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року у справі №821/1717/15-а - скасовано, а провадження у справі закрито, у зв`язку з тим, що зазначені вимоги повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства за правилами встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

В подальшому, постановою Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 664/967/16-ц, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 27 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2017 року в частині вирішення позовних вимог Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням, скасовано. Провадження у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням, закрито у зв`язку з віднесенням такої справи до юрисдикції адміністративних судів.

Разом з тим, суд, розглядаючи дану справу, зважує на неодноразово висловлену правову позицію Великої Палати Верховного Суду №2а-4618/10/0308 (постанова від 07.11.2018 року), яка полягала в наступному.

У справі, яка переглядається, cуди встановили, що на обґрунтування позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Сільради від 10 серпня 2006 року № 2/5.27 у частині, що стосується правої сторони вул. Ковельської в с. Сирники Луцького району Волинської області, позивачі послалися на те, що частина переданих цим рішенням у резерв земель перебувала в користуванні позивачів, які вже більше 15 років безперешкодно займалися на цих землях особистим селянським господарством.

Отже, заявлені позовні вимоги направлені на захист порушеного, на думку позивачів, права користуванням земельними ділянками.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 ЦПК України (в редакції, чинній на час прийняття рішень судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Ураховуючи викладене, заявлені в справі, що переглядається, позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Водночас, як убачається з матеріалів справи, Луцький міськрайонний суд Волинської області ухвалою від 20 квітня 2010 року, яка набрала законної сили, закрив провадження в цивільній справі № 2-8452/10 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до Сільради про визнання недійсними та скасування рішень відповідача від 05 жовтня 2007 року № 7/3.18 та від 10 серпня 2006 року № 2/5.27.

Наявність указаного судового рішення на момент розгляду справи судом касаційної інстанції унеможливлювала розгляд заявлених позивачами вимог у порядку цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини констатував порушення «самої суті права заявника на доступ до суду», а отже, порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, указавши, що «заявниця опинилася в замкнутому колі, у ситуації, коли внутрішньодержавні суди вказували один на одного і відмовлялися розглядати її справу, зважаючи на нібито обмеження своїх судових повноважень. Внутрішньодержавні суди фактично залишили заявницю у судовому вакуумі без будь-якої вини з її сторони». Європейський суд з прав людини також наголосив, що погоджується з тим, що правила визначення юрисдикції, що застосовуються до різних судів у межах однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту (рішення від 22 грудня 2009 року у справі «Безімянная проти Росії», заява № 21851/03).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 243 КАС України в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, за наявності підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 237 цього Кодексу, суд має право в разі порушення судом (судами) норми процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі або полягає у порушенні правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів, скасувати судове рішення повністю або частково і передати справу на розгляд до відповідного суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції.

З метою недопущення порушення права позивачів на доступ до суду, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про скасування ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 грудня 2015 року, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, з передачею справи на розгляд до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Суд зазначає, що в матеріалах справи, яка розглядається (№540/153/20), наявна ухвала Вищого адміністративного суду України від 23 лютого 2016 року по справі №821/1717/15 у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яка набрала законної сили, яка не скасована та на день розгляду даної справи (№540/153/20) є чинною.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у даній справі.

Згідно ч.2 ст.238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Питання повернення судового збору врегульовано ст.7 Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI). Зокрема, згідно ч.1 ст.7 Закону № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, а судовий збір в сумі 2102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 20.01.2020 № 37, поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст.140, 189, 238, 243, 248 КАС України, суд -

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження в адміністративній справі - задовольнити.

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`язаних з утриманням особи у навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Повернути позивачу сплачений судовий збір в сумі 2102,00 грн., відповідно до платіжного доручення від 20.01.2020 № 37.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

У разі постановлення ухвали в порядку письмового провадження ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Войтович І.І.

кат. 106000000