Справа № 360/733/20
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 березня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/733/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (далі - відповідач), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області щодо невиплати позивачу у повному обсязі компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів за 2016, 2017, 2018, 2019 роки у загальному розмірі 12803,20 грн;

- стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області на користь позивача недотриману компенсацію на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів за 2016, 2017, 2018, 2019 роки у розмірі 12803,20 грн (а.с.1-3).

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні виконавчої дирекції фонду соціального страхування у Луганській області (Лисичанському міському відділенні яке не є юридичною особою) як особа, що має інвалідність І групи та 100% втрати працездатності на виробництві.

Позивач отримав від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області автомобіль моделі ЗАЗ ТF 698 К, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також отримав свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Протягом 2016-2018 років позивачу призначалась та виплачувалась сума на компенсацію витрат на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, однак суми виплати компенсації, на думку позивача, нараховані із порушенням постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування» та є меншими за 22% прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність у розрахунку на місяць. З урахуванням виплачених відповідачем сум компенсації недоплачена сума компенсації становить: за перше півріччя 2016 року - 1319,36 грн; друге півріччя 2016 року 1393,66 грн: перше півріччя 2017 року - 1532,14 грн; друге півріччя 2017 року - 1602,77 грн; перше півріччя 2018 року - 1658,62 грн; друге півріччя 2018 року - 1751,56 грн, що в загальному розмірі становить 9958,11 грн.

Не погоджуючись, позивач подав до відповідача скаргу, в якій просив виплатити належні суми компенсації у повному обсязі.

Листом Лисичанського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області від 05.11.2019 за № 2761, позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку та зазначено, що усі належні до виплати суми компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілю виплачені.

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, до відділу діловодства та обліку звернення громадян 13.03.2020 за вхідним реєстраційним номером 9884/2020 надав відзив на позовну заяву (а.с.21-23), в якій заперечував проти задоволення позову.

В обґрунтування зазначив, що правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначаються положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV. Відповідно до частин 1, 6 статті 28 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю» грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту та на транспортне обслуговування виплачуються особам з інвалідністю, на дітей з інвалідністю, які відповідно до законодавства мають право на забезпечення спеціальним автотранспортом.

Механізм виплати грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів особам з інвалідністю визначається Порядком виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 № 228. Згідно п.2 Постанови № 228, грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачуються інвалідам, законним представникам дітей-інвалідів, що мають автомобілі та мотоколяски, - у розмірі відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, на транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць. Згідно із пунктом 5 Постанови № 228 виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування компенсації виплачуються рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення.

Відповідач зазначив, що згідно п. 5 Порядку потерпілому ОСОБА_1 двічі на рік рівними частинами виплачувалась компенсація на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, а саме з 2016 року по 2019 рік.

Крім того, листом Міністерства соціальної політики України від 28.10.2013 року за № 2249/19/93-13 надано роз`яснення щодо порядку застосування п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року № 536, відповідно до яких розрахунок розміру грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів здійснюється за наступною формулою: якщо прожитковий мінімум буде змінюватися протягом року тричі, наприклад, з 01.01.2014 - 30.06.2014, з 01.07.2014 - 30.09.2014 та з 01.10.2014 - 31.12.2014 - Х*6міс.+Х*3міс.+Х*3міс./12міс.*РВ/2=1 частина суми компенсації, де X - це прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; РВ - розмір відсотку (22%).

При цьому розміри грошових компенсацій ОСОБА_1 було розраховано відповідачем із застосуванням наведеної вище формули протягом 2016 -2019 року.

Враховуючи викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.15-16).

Ухвалою суду від 23.03.2020 у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено (а.с.177).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (а.с.4).

З довідці МСЕК Серії 2-20 СМ №026479 вбачається, що позивачу встановлено І групу інвалідності з 01.03.2007 у зв`язку трудовим каліцтвом (а.с.5).

Позивач є інвалідом І групи відповідно посвідчення № НОМЕР_4 від 14.08.2000 (а.с.12).

ОСОБА_1 має у власності автомобіль ЗАЗ НОМЕР_5 з особливими відмітками (а.с.7).

Позивач звернувся до відповідача з досудовою претензією від 23.10.2019, яку зареєстровано Лисичанським міським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області №2175, в якій просив надати розрахунок грошових коштів на ремонт та обслуговування автомобіля, які виплачувались з 2007 по 2019 рік включно (а.с.9).

Відповідачем надано відповідь від 05.11.2019 №2761/03-1, в якій надав щорічний розрахунок компенсації на бензин, ремонт та технічне обслуговування автомобіля з 2007 по 2017 рік включно (а.с.10-11).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно До яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначаються положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ (далі - Закон України № 1105).

Відповідно до частин 1, 6 статті 28 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю» грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту та на транспортне обслуговування виплачуються особам з інвалідністю, на дітей з інвалідністю, які відповідно до законодавства мають право на забезпечення спеціальним автотранспортом.

Відповідно до ч. 5 ст. 42 Закону України № 1105 передбачено, що за наявності медичних показань для одержання автомобіля і наявності або відсутності протипоказань до керування ним Фонд забезпечує потерпілого автомобілем безоплатно чи на пільгових умовах, організовує та оплачує навчання водінню автомобіля, а також виплачує компенсацію на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобілів або на транспортне обслуговування в порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Механізм виплати грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів особам з інвалідністю визначається Порядком виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування (далі - Порядок), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 № 228 (далі - Постанова № 228).

Згідно п.2 Постанови № 228, грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачуються інвалідам, законним представникам дітей-інвалідів, що мають автомобілі та мотоколяски, - у розмірі відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка Втратила працездатність, у розрахунку на місяць, на , транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Згідно із пунктом 5 Постанови № 228 виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування компенсації виплачуються рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення.

Із матеріалів страхової справи позивача вбачається, що потерпілий перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Лисичанську, на даний час Лисичанське міське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального» страхування України у Луганській області з 01 квітня 2001 року по теперішній час та отримує щомісячні страхові виплати, у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, що стався 13.09.1986 на Відкритому акціонерному товаристві «ЛИНОС» (а.с.28-33).

12.01.2012 управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області був виданий ОСОБА_1 легковий автомобіль ЗАЗ 11022, 2000 року випуску (а.с.47).

Згідно п.5 Порядку потерпілому ОСОБА_1 двічі на рік рівними частинами виплачувалась компенсація на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля.

При цьому Міністерством соціальної політики України розроблена формула для нарахування компенсації у разі зміни прожиткового мінімуму протягом року тричі: Х*6міс.+Х*3міс.+Х*3міс./12міс.*РВ/2=1 частина суми компенсації, де X - це прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; РВ - розмір відсотку (22%) (а.с.166).

Оглядом матеріалів особової справи ОСОБА_1 , судом встановлено, що відповідачем здійснені наступні виплати компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля:

- 2016 рік: згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність складає з 01 січня 2016 року - 1074 гривні, з 01 травня - 1130 гривень, з 01 грудня - 1247 гривень. Розмір грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів на 2016 рік складає (1074 грн. * 4 міс. + 1130 грн. * 7 міс. + 1247 грн.)/12 * 0,22 = 246,64 грн (постанови відділення ВД Фонду СНВ в м. Лисичанську про призначення фінансування витрат на медичну та соціальну, допомогу потерпілому від 22.02.2016 № 1208/395/395/85, від 19.08.2016 № 1208/395/395/89) (а.с.138-143);

- 2017 рік: згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет- України на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність складає з 01 січня 2017 року - 1247' гривень, з 01 травня - 1312 гривень, з 01 грудня - 1373 гривні. Розмір грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів на 2017 рік складає (1247 грн. * 4 міс. + 1312 грн. * 7 міс. + 1373: грн.)/12 * 0,22 = 284,99 грн (постанови відділення ВД Фонду СНВ в м. Лисичанську про призначення фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу потерпілому від 10.02.2017 № 1208/395/395/96, від 18.08.2017 № 1208/395/395/104) (а.с.144-149);

- 2018 рік: згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність складає з 01 січня 2018 року - 1373 гривні, з 01 липня - 1435 гривень, з 01 грудня - 1497 грн. Розмір грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів на 2018 рік складає (1373 грн. * 6 міс. + 1435 грн. * 5 міс. + 1497 грн.)/12 * 0,22 = 310,02 грн (постанови Лисичанського міського відділення Фонду соціального страхування України у Луганській області про призначення фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу потерпілому від 09.02.2018 №1208/395/395/112, від 20.08.2018 № 1208/395/395/115) (а.с.150-155);

- 2019 рік: згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність складає з 01 січня 2019 року - 1497 гривень, з 01 липня - 1564 гривень, з 01 грудня - 1638 грн. Розмір грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів на 2019 рік складає (1497 грн. * 6 міс. + 1564 грн. * 5 міс. + 1638 грн.)/12 * 0,22 = 338,07 грн (постанови Лисичанського міського відділення Фонду соціального страхування України у Луганській області про призначення фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу потерпілому від 13.02.2019 № 1208/395/395/117, від 19.08.2019 № 1208/395/395/121) (а.с.159-164).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем здійснено розміри грошових компенсацій із застосування вищенаведеної формули протягом 2016-2019 років, що повністю відповідає вказаним вище положенням пунктів 2,5 постанови № 228 та пункту 5 Порядку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність своїх дій, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд враховує також положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Розподіл судових витрат по справі не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова