Справа № 420/3482/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/3482/19
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

при секретарях Ішханяні Р.А., Чугунові С.О.,

за участю представника позивача Досковської В.Г. та представника відповідача Малюченка А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ФОРМАЦІЯ ЛІМІТЕД» на рішення Одеський окружний адміністративний суд від 21 жовтня 2019 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 29.10.2019р.) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ФОРМАЦІЯ ЛІМІТЕД» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та часткове скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

11.06.2019 року ТОВ «НОВА ФОРМАЦІЯ ЛІМІТЕД» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДФС в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати протиправними та частково скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.02.2019 року №, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком па прибуток у розмірі 43029705 грн., а саме, в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 5 234 610 грн., з яких 3993665 грн. - вартість придбаних будівельних матеріалів у ПП «СМАРТОРГІДЕНТР», а 1 240 945 грн. - частина витрат на вартість клінінгових послуг від ПП «КРИСТАЛ.7».

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.02.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 280 258 грн. та нараховано штрафні санкції в сумі 70 065 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що усі спірні рішення податкового органу є неправомірними, оскільки вони ґрунтуються на необґрунтованих та помилкових висновках перевірки.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року адміністративний позов ТОВ «НОВА ФОРМАЦІЯ ЛІМІТЕД» - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.02.2019 року № форми «П», яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 43 029 705 грн., в частині зменшення суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 3 993 665 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник ТОВ «НОВА ФОРМАЦІЯ ЛІМІТЕД» 18.11.2019 року та представник ГУ ДФС в Одеській області 28.11.2019 року подали апеляційні скарги, в яких зазначили, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року та прийняти нове, яким позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а відповідач, відповідно, - відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2019 року апеляційна скарга Головного управління ДФС в Одеській області була залишена без руху у зв`язку з тим, що по справі не сплачено судовий збір (державне мито), та ухвалою від 17.02.2020 року - повернуто апелянту, у зв`язку з невиконанням ухвали від 09.12.2019 року.

Тобто, враховуючи вищевказане, в даному випадку, суд апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги ТОВ «НОВА ФОРМАЦІЯ ЛІМІТЕД» фактично переглядає рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року лише в частині незадоволених позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ТОВ «НОВА ФОРМАЦІЯ ЛІМІТЕД» () зареєстровано 23.05.2005 року, знаходиться на податковому обліку в органах ДПС з 30.05.2005 року, є платником ПДВ. Основний вид діяльності за КВЕД 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна».

В січні 2019 року посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «НОВА ФОРМАЦІЯ ЛІМІТЕД» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2016 року по 30.09.2018 року, за результатами якої складено акт від 22.01.2019р. №99/15-32-14-01/33568159, в якому зафіксовано порушення підприємством позивача вимог діючого податкового законодавства, а саме:

- п.п.14.1.11 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2, ст.44, п.п.134.1.1. п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.140.3 ст.140 ПК України, п.1,2 ст.9 п.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1,2, п.2.1., п.2.4, п.2.7. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» (затв. наказом МФ України від 24.05.1995р. №88), «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №1 «Загальні вимоги до фінансової звітності»» (затв. наказом МФ України від 07.02.2013р. №73), «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №11 «Зобов`язання»» (затв. наказом МФ України від 31.01.2000р. №20), П(С)БО №15 «Дохід» (затв. наказом МФ України від 31.12.1999р. №318), п.5, п.6, п.7, п.9 «Положення (стандарт) бухгалтерського обліку №16 «Витрати»» (затв. наказом МФ України від 31.12.1999р. №318), у зв`язку з чим зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі: 43 029 705 грн.;

- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України (із змінами та доповненнями), у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 280 258 грн.

В подальшому, на підставі вказаного вище Акту перевірки, уповноваженою особою ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.02.2019 року: 1) № - про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 43 029 705 грн.; та 2) № - про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 350 323 грн. (280 258 грн. за податковим зобов`язанням, 70 065 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями).

Позивач подав заперечення на акт перевірки, а також скаргу на акт перевірки та податкові повідомлення-рішення, однак рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 14.05.2019 року скарга залишена без задоволення.

Не погоджуючись з такими діями та частково з рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з часткової неправомірності дій та спірних рішень відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

А згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Як слідує з положень п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, з 01.01.2011р. він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до приписів п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім НБУ) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями ж п.75.1 ст.75 ПК України, в свою чергу, передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

В свою чергу, у відповідності до приписів п.44.1 ст.44 ПКУ, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із п.44.2 ст.44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Так, відповідно до приписів п.198.1 ст.198 ПКУ, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

При цьому, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Приписами п.198.2 ст.198 ПК України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Також, як вбачається з п.198.3 ст.193 ПКУ, щодо формування податкового кредиту встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

До того ж, нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як вбачається зі змісту приписів п.134.1 ст.134 ПКУ об`єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи, позивачем частково оскаржено податкове повідомлення-рішення від 21.02.2019 року №, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 43 029 705 грн. - в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 5 234 610 грн., з яких 3 993 665 грн. - вартість придбаних будівельних матеріалів у ПП «СМАРТОРГІДЕНТР», 1 240 945 грн. - частина витрат на вартість клінінгових послуг від ПП «КРИСТАЛ.7»; та податкове повідомлення-рішення від 21.02.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 280 258 грн. та нараховано штрафні санкції в сумі 70 065 грн.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалося вище, позивачем фактично оскаржено в апеляційному порядку рішення суду 1-ї інстанції лише тільки в частині незадоволених судом позовних вимог, то, судова колегія, відповідно, не надає правової оцінки правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 21.02.2019 року № в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 3 993 665 грн., які суд 1-ї інстанції своїм спірним рішенням скасував (задовольнивши ці п/вимоги)

Що ж стосується іншої частини позовних вимог, то з цього приводу судова колега вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, як свідчать матеріли справи, спірною перевіркою встановлено, що ТОВ «НОВА ФОРМАЦІЯ ЛІМІТЕД» протягом періоду, що перевірявся, отримувало від ПП «КРИСТАЛ.7» «клінінгові» послуги з комплексного прибирання ТЦ «МЕГАДОМ» на загальну суму 1 681 548 грн. (в т.ч. ПДВ 280258 грн.).

Як встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій, позивач уклав договори №0111-16/ОД 01.10.2016 року та №0111-17/ОД від 01.11.2017 року про надання «клінінгових» послуг з ПП «КРИСТАЛ.7», який перебуває на податковому обліку в ДПІ Малиновському районі м. Одеси.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи та податкової інформації, основні фонди на балансі ПП «КРИСТАЛ.7» відсутні згідно з даними фінансової звітності (баланс) за 2016-2017р.р., а протягом первіряємого періоду, згідно з даними звіту 1-ДФ, на цьому підприємстві працювало у середньому 2 особи.

Так, як видно зі змісту зазначених вище договорів, «виконавець» бере на себе зобов`язання по постійному щоденному комплексному прибиранню громадських внутрішніх площ, а також прилеглої території ТЦ «МЕГАДОМ».

Повний перелік та об`єм робіт, а також періодичність їх виконання зазначаються у додатках до договору, які є його невідокремленою частиною.

Так, додаток №1 передбачає: щоденне комплексне підтримуюче прибирання 1000 кв.м. внутрішніх площ ТЦ «МЕГАДОМ» та 2000 кв.м прилеглої території. Також в цьому додатку наведений і весь перелік робіт по щоденному основному прибиранню в період з 07.00 до 10.00 год., та щоденному підтримуючому прибиранні з 10.00 год. до 19.00 год. Також наведений і графік роботи персоналу - з 7.00 до 19.00, дві зміни, кількість персоналу - 3 клинери і 1 менеджер. Щоденне прибирання прилеглої території з 7.00 до 17.00, кількість змін 2, кількість персоналу: з 07.00 до 11.00 - два двірника, з 11.00 до 17.00 - 1 двірник. Передбачено також і генеральне миття скляних перегородок (два рази на рік) та фасадного скла (один раз на рік).

Крім того, Додатком №2 до цих договорів, окрім іншого, передбачено ще й щоденне комплексне підтримуюче прибирання внутрішніх площ ТЦ «МЕГАДОМ» (395 кв.м). Наведено в цьому додатку і перелік робіт по щоденного основного прибирання - з 08.00 до 10.00 год., та щоденного підтримуючого прибирання - з 10.00год до 17.00год. Передбачено також генеральне миття скляних перегородок (2 рази на рік) та фасадного скла (один раз на рік).

Так, як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження реального виконання робіт за вказаними договорами позивачем були надані до суду 1-ї інстанції акти здачі-прийому робіт за кожний місяць. Однак, на думку суду, ці акти мають лише загальний характер оформлення, т.б. в них лише тільки зазначено про те, що виконавець нібито передав роботи по виконанню послуг згідно з додатками №1 та №2 щодо комплексного щоденного прибирання, а також вказано місяць та сума коштів. Будь-яких інших конкретних даних про виконані роботи, ці акти не містять.

До того ж, судовою колегією встановлено, що згідно з даними ЄРПН, позивач - ТОВ «НОВА ФОРМАЦІЯ ЛІМІТЕД» не було єдиним покупцем у ПП «КРИСТАЛ.7» послуг з комплексного прибирання у вищезазначеному періоді.

Так, по справі встановлено, що ще одним з покупців ПП «КРИСТАЛ.7» спірних послуг був Одеській національний оперний театр, загальна площа приміщень якого, відповідно до відкритих джерел (Інтернет), становить 8 123,6 кв. м.

Крім того, слід також звернути увагу й на те, що як вбачається з Єдиного реєстру податкових накладних, для виконання робіт (послуг) ПП «КРИСТАЛ.7» сторонні організації не залучались.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про те, що контрагент позивача - ПП «КРИСТАЛ.7» самостійно та належним чином і у повному обсязі виконати спірні клінингові послуги на таких, досить істотних площах, які займає ТЦ «МЕГАДОМ», Одеській національний оперний театр та інші об`єкти, фізично не могло.

У зв`язку з зазначеним, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірні господарські операції з придбання позивачем - ТОВ «НОВА ФОРМАЦІЯ ЛІМІТЕД» клінингових послуг від ПП «КРИСТАЛ.7», фактично не підтверджені в повному обсязі первинними документами та відбуватись не могли, в зв`язку з чим, собівартість реалізації за перевіряємий період завищена на суму 1 401 290 грн. та відповідно завищено і податковий кредит на 280 258 грн., в зв`язку із чим, оскаржувані рішення контролюючого органу є правомірними та скасуванню не підлягають.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ФОРМАЦІЯ ЛІМІТЕД» - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 23.03.2020р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко