Справа № 540/2073/19
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2073/19
Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шляхтицького О.І.

суддів: Домусчі С.Д. , Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2019 № Ф-2194-50, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 08.10.2019 вказана заява залишена без руху ( а.с.40).

18.10.2019 ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду відкрито провадження (а.с.1)

04.11.2019 року представником відповідача надано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. (а.с.99).

15.11.2019 призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням ( викликом) сторін (а.с.104).

03.12.2019 позивач подав до суду клопотання про поновлення процесуального строку звернення до суду. (а.с. 117).

21.12.2019 Херсонський окружний адміністративний суд постановив ухвалу, якою позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2019 № Ф-2194-50 залишив без розгляду. Херсонський окружний адміністративний суд від 21 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2019 № Ф-2194-50 залишив без розгляду.

Роз`яснив позивачу, що постановлення ухвали про залишення без розгляду не позбавляє його права звернутись до суду повторно в загальному порядку, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує увагу на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував правову позицію, котра висловлена в постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 802/983/18-а, № судового рішення в ЄДРСРУ 79556872 та постанові Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 480/106/19, № судового рішення в ЄДРСРУ 83513564;

- суд першої інстанції не врахував факт відсутності оскарження вимоги в адміністративному порядку до контролюючого органу вищого рівня;

- оскаржувана ухвала поштою не отримувалась та виявлення останньої після 05.12.19 через систему "Електронний суд" та на сайті "Судова влада України".

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Так спірним питанням у справі , що розглядається, є правомірність висновків суду щодо визначення строку звернення до суду та поважність причин його пропуску.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2019 від представника Тимченка М.О. надійшла заява про поновлення пропущеного процесуального строку з приводу раніше наданого відповідачем клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В наведеній заяві представник позивача стверджує, що про наявність оскарженого рішення отже й про порушення права йому стало відомо в Новокаховському відділі ДВС 21.08.2019. Після цього позивачем було витрачено час на пошук представника та підготовку додатків до позову, що зумовило його звернення до суду 03.10.2019.

За змістом статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Відповідно до преамбули Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

За визначенням, наведеним у пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом частини 1 статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

На підставі частини 2 статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Отже, облік платників єдиного внеску, їх права та обов`язки, порядок нарахування, обчислення і строки сплати єдиного внеску, його розмір, повноваження органів доходів і зборів, а також відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску визначає виключно Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску має право оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Отже вказаним положенням визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманою вимогою про сплату недоїмки, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження.

Відтак, при оскарженні рішення податкового органу, прийнятого в межах Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовується 10-денний строк звернення до суду, який встановлений Законом Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові № 0740/1050/18 від 17.07.2019.

У даному випадку позивачем оскаржується вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2194-50, яка датована 11.02.2019. Позивач звертається до суду з даним позовом лише 03.10.2019, при цьому представник позивача самостійно зазначає, в заяві про поновлення пропущеного процесуального строку, що дізнався про її існування 21.08.2019 в Новокаховському відділі державної виконавчої служби.

Отже, про існування оскарженої вимоги контролюючого органу, на підставі викладеного вище, позивачу стало відомо щонайменше - 21.08.2019.

Відтак, граничним строком звернення позивача з зазначеними позовними вимогами є 02.09.2018, натомість ОСОБА_1 звернувся до суду 03.10.2019, тобто з порушенням строку звернення до суду.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання зазначеної норми, позивачем 03.12.2019 подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Позивач просив поновити строк звернення до суду, оскільки, про існування порушеного права йому стало відомо 21.08.2019, проте пошук представника, коштів на сплату судового збору, підготовку документів зайняв певний проміжок часу.

Отже, позивач , подаючи таке клопотання погодився із тим , що ним пропущено строк звернення до суду.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив поважність підстави пропуску звернення до суду з даним позовом, наведеної позивачем, з огляду на таке.

Дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно - правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Колегія суддів звертає увагу на Практику Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, відповідно до якої право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інш. Проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 р., «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980).

У рішенні від 04.12.1995 року у справі "Белле проти Франції" (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

ЄСПЛ у рішенні від 06.09.2005 року у справі "Салов проти України" зауважує, що однією з вимог, яка постає з вислову "передбачений законом", є передбачуваність відповідних заходів. Та чи інша норма не може вважатись "законом", якщо її не сформульовано з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість (за необхідності й за належної правової допомоги) передбачити наслідки, до яких може призвести певна дія. Крім того, ЄСПЛ підкреслює, що рівень передбачуваності значною мірою залежить від змісту заходу, сфери, яку він має охопити, а також кількості й статусу тих, до кого він застосовується.

Позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду не наведено будь-яких поважних причин, які б об`єктивно та непереборно перешкоджали йому своєчасно звернутись до суду із вищезазначеними вимогами. Посилання ОСОБА_1 на відсутність коштів для сплати судового збору, пошук представника та підготовку документів не підтверджені жодним доказом, більш того самі по собі такі підстави суд не вважає поважною обставиною пропуску строку звернення до суду, оскільки КАС України передбачає механізм реалізації права на звернення до суду без сплати судового збору (за наявності скрутного матеріального стану), також Кодексом передбачена можливість подачі доказів окремо від позовної заяви (в разі неможливості їх подання при зверненні з позовом) та можливість особистого звернення до суду - без представника.

За змістом частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

На підставі частини 2 статті 123 КАС України встановлено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Оскільки позивачем не наведено поважності причин пропуску встановленого КАС України строку звернення до суду з позовом про оскарження вказаного рішення відповідача, адміністративний позов обґрунтовано залишено без розгляду.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 802/983/18-а, № судового рішення в ЄДРСРУ 79556872 та постанову Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 480/106/19, № судового рішення в ЄДРСРУ 83513564, в яких на його думку визначений інший строк звернення до суду, колегія суддів відхиляє, адже у вказаних рішеннях відсутній висновок, що Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не встановлює строків оскарження до суду.

Більше того у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 802/983/18-а, № судового рішення в ЄДРСРУ 79556872 Верховний Суд дійшов висновку, що, звернувшись до суду лише 29 березня 2018 року з позовом про скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06 березня 2018 року № Ю-3302-50, позивач пропустив 10-денний строк звернення до суду, який встановлений Законом № 2464-VI. При цьому, позивачем у клопотанні про поновлення строку не наведено обставин, які б вказували на поважність причин пропуску строку.

Посилання апелянта щодо необхідності застосування до спірних правовідносин 6 місячного строку звернення до суду, колегія суддів відхиляє, адже, по-перше, такі міркування позивачем не зазначені у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, а відповідно до приписів частини 3 статі 123 КАС України , суд під час вирішення питання про поновлення строку, надає оцінку лише обставинам, вказаним осою у заяві, по-друге, суд першої інстанції послався на усталену практику Верховного Суду з цього питання, отже, суд апеляційної інстанції з урахуванням приписів статі 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» , частини 5 статі 242 КАС України, вважає, що спірне питання вирішено судом першої інстанції з дотримання принципу єдності судової практики.

Доводи апелянта, що оскаржувана ухвала поштою не отримувалась та виявлення останньої вже після 05.12.19 через систему "Електронний суд" та на сайті "Судова влада України" колегія суддів врахувала при відкритті провадження у цій справі.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень процесуального права при вирішенні спірного питання не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.