Справа № 520/654/2020
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 р. Справа № 520/654/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про визнання протиправним та нечинним прийняття наказу, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, в якому просить суд визнати нечинним з моменту прийняття наказу територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві № 90 від 09 липня 2019 року "Про визначення місцезнаходження органу досудового розслідування".

В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач є обвинуваченим у кримінальному провадженні, в якому клопотання сторони обвинувачення в одному випадку приймалися до розгляду та розглядалися слідчими суддями Октябрського районного суду м. Полтави, в іншому - Московського районного суду м. Харкова. Спірним наказом установлено лише формальні підстави для зміни територіальної юрисдикції розгляду клопотань слідчих ТУ ДБР у м. Полтава, а сама по собі чинність нього наказу позбавляє можливості слідчих суддів Московського районного суду м. Харкова повертати клопотання як такі, що не підлягають розгляду в цьому суді. Таким чином, оскаржуваний наказ територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві № 90 від 09 липня 2019 року "Про визначення місцезнаходження органу досудового розслідування" є протиправним та підлягає скасуванню в судовому порядку.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що листом директора ДБР від 09.07.2019 року № 114-ЛО-19 погодило видання наказу про визначення місцезнаходження органу досудового розслідування, у зв`язку з чим в.о. директора ТУ ДБР у м. Полтаві винесено спірний наказ від 09.07.2019 року № 80. Таким чином, доводи позивач є безпідставними, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що з метою оптимізації роботи органу досудового розслідування - слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, забезпечення швидкого та ефективного розслідування кримінальних правопорушень, в.о. директора територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві прийнято наказ від 09.07.2019 року № 80 "Про визначення місцезнаходження органу досудового розслідування", яким визначено місцезнаходження підрозділу органу досудового розслідування - слідчого управління ТУ ДБР у м. Полтаві, до складу якого входить Перший слідчий відділ (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції), Другий слідчий відділ (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) та Третій слідчий відділ (відділ з розслідування військових злочинів), за наступними адресами: вулиця Соборності, будинок 37, місто Полтава, 36014 та вулиця Світла, будинок 5, місто Харків, 61121 (а.с. 9).

Наказ від 09.07.2019 року № 80 прийнято на підставі пункту 5 частини 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань». Тобто, без зазначення статті Закону.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що при підготовці наказу від 09.07.2019 року № 80 була допущена технічна помилка. При прийнятті наказу територіальне управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві керувалося пункту 5 частини 3 статті 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань».

Зі змісту копії ухвали Московського районного суду м. Харкова від 24.09.2019 року по справі № 643/15268/19 встановлено, що 25.05.2019 року у кримінальному провадженні №0000400 від 17.11.2017 року директору ТОВ "Автопромпідшипник" Крапівіну С.П. повідомлено про підозру, дії якого кваліфіковано за ч.3 ст. 212 КК України (а.с. 12 - 13, 18 - 19). В позовній заяві та у відзиві на позов сторонами зазначено, що ОСОБА_1 в кримінальному провадженні №0000400 перебуває в статусі обвинуваченого.

Після прийняття спірного наказу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві від 09.07.2019 року № 80 "Про визначення місцезнаходження органу досудового розслідування", листом ТУ ДБР, від 18.07.2019 року №8987/08-2 повідомлено в.о. голови Московського районного суду м. Харкова, що враховуючи місцезнаходження органів досудового розслідування ТУ ДБР у м. Полтаві за адресою: вулиця Світла, будинок 5, місто Харків, 61121, що є територією Московського району м. Харкова, клопотання слідчих можуть бути подані до Московського районного суду м. Харкова (а.с. 10 - 11).

Позивач не погоджується з оскаржуваним наказом, оскільки вважає, що чинність такого наказу позбавляє можливості слідчих суддів Московського районного суду м. Харкова повертати клопотання як такі, що не підлягають розгляду в цьому суді. Позивач також вважає, що наказ по суті є нормативно - правовим актом, впливає на порядок здійснення кримінального провадження, в тому числі на визначення територіальної юрисдикції розгляду клопотань, які розглядаються за місцезнаходженням органу досудового розслідування. Крім того, директор ТУ ДБР не має повноважень виносити такі накази та визначати структуру та місцезнаходження керованих ним управлінь, в тому числі визначати місцезнаходження слідчих підрозділів, а наділений правом вносити відповідні пропозиції директору ДБР.

Правові основи організації та діяльності Державного бюро розслідувань визначаються Законом України «Про Державне бюро розслідувань» від 12.11.2015 794-VIII (далі - Закон №794).

Відповідно до статті 1 Закону № 794, Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.

Згідно частин 1, 5 та 6 статті 9 вказаного Закону 794, систему Державного бюро розслідувань складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. У складі Державного бюро розслідувань діють слідчі, оперативні підрозділи, підрозділи внутрішнього контролю та інші підрозділи.

Територіальні управління Державного бюро розслідувань є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Територіальні управління Державного бюро розслідувань діють на підставі положень, що затверджуються Директором Державного бюро розслідувань.

Згідно п.4 розділу І та пп.13 п.3 розділу ІІ Положення про Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві, затверджене наказом ДБР від 26.11.2018 року № 172, ТУ ДБР у м. Полтаві є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, власні бланки та офіційно закріплені приміщення в будь-якому місті, де поширює свою юрисдикцію на території Дніпропетровської, Полтавської, Сумської, Харківської області з метою розташування слідчих та оперативних підрозділів (слідчих груп).

ТУ ДБР відповідно до покладених на нього завдань за погодженням з Директором ДБР визначає місце розташування підрозділів органу досудового розслідування та оперативних підрозділів ТУ ДБР в межах його територіальної юрисдикції, визначає місце розташування слідчих груп.

Судом встановлено, що на виконання вимог пп.13 п.3 розділу ІІ Положення № 172 в.о. директора ТУ ДБР у м. Полтаві листом від 10.06.2019 року №7414/05 направлено до Державного бюро розслідувань проект наказу «Про визначення місцезнаходження органу досудового розслідування» для погодження з директором ДБР. Листом додатково повідомлено, що з урахуванням листа ДБР від 08.02.2019 року №01-1106 - між ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві та територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради укладено договір позички від 23 березня 2019 року, на підставі рішень 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 №1315/18 та 25 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 27.02.2019 №1484/19 «Про комунальну власність м. Харкова» щодо передачі нежитлових приміщень другого поверху, загальною площею 576,8 кв. м. в нежитловій будівлі за адресою: м. Харків, вул. Світла, 5 ( акт приймання-передачі від 20.03.2019).

Листом від 09.07.2019 року №114-ЛО-19 Державне бюро розслідувань погодило видання наказу «Про визначення місцезнаходження органу досудового розслідування».

Згідно п.5 ч.3 ст. 13 Закону 794, директор територіального управління Державного бюро розслідувань видає у межах своїх повноважень накази і розпорядження.

Враховуючи погодження ДБР видання наказу «Про визначення місцезнаходження органу досудового розслідування», на підставі п.5 ч.3 ст. 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», в.о. директора ТУ ДБР у м. Полтаві було видано наказ № 80 від 09 липня 2019 року "Про визначення місцезнаходження органу досудового розслідування".

Отже, посилання позивача, що ТУ ДБР у м. Полтаві не має повноважень виносити такі накази, є безпідставними та необґрунтованими.

Посилання позивача, що оскаржуваний наказ є за своєю суттю нормативно - правовим актом також є безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно п.18 ч.1 ст. 4 КАС України, нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Враховуючи, що оскаржуваний наказ не спрямований на встановлення, зміну, припинення (скасування) загальних правил регулювання однотипних відносин, є внутрішнім документом органу, стосується внутрішньої організації роботи органу, який його видав - ТУ ДБР у м. Полтаві, отже не є нормативно - правовим актом.

Твердження позивача стосовно того, що директор ТУ ДБР не має повноважень визначати структуру та місцезнаходження керованих ним управлінь, суд не приймає до уваги, оскільки наказ ТУ ДБР у м. Полтаві № 80 від 09 липня 2019 року "Про визначення місцезнаходження органу досудового розслідування" не містить посилання на затвердження або зміну структури ТУ ДБР та/або його відокремлених підрозділів, а по суті визначає лише місце знаходження (перебування) слідчих Першого, Другого та Третього слідчих відділів слідчого управління на території юрисдикції ТУ ДБР.

Суд зазначає, що твердження позивача, що чинність оскаржуваного наказу ТУ ДБР № 80 від 09 липня 2019 року позбавляє можливості слідчих суддів Московського районного суду м. Харкова повертати клопотання в рамках кримінального провадження №0000400, в якому позивач в статусі обвинуваченого, як такі, що не підлягають розгляду в цьому суді, є помилковими, оскільки відповідно до ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що жодних доказів того, що оскаржуваний наказ порушує права позивача у сфері публічно-правових відносин до суду не надано, в ході розгляду справи судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (, адреса: вул. Соборності, буд. 37, м. Полтава, Полтавська область, 36014) про визнання протиправним та нечинним прийняття наказу - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.