Справа № 640/5577/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2020 року м. Київ № 640/5577/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов?язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_2 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 31.01.2019 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році із зменшенням пенсійного віку на 10 років, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на підставі частини першої ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 13.11.2018 призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, із зменшенням пенсійного віку на 10 років, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на підставі частини першої ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 08.01.1982 проживав в АДРЕСА_1 , та з 10.08.1984 працював машиністом бульдозеру в Поліському районному кооперативному державному будівельно-монтажному об`єднанні «Райагробуд». Із зазначеної посади ОСОБА_1 було звільнено у зв?язку з його відселенням до м. Києва внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС з території, що зазначала радіоактивного забруднення. Поряд з цим, ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджено виданим йому 12.09.2016 посвідченням серії НОМЕР_1 (категорія 2). У листопаді 2018 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». До цієї заяви позивачем було надано пакет документів, в т.ч.: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, трудова книжка, архівна довідка про заробітну плату вих. №145 від 29.11.2017, видана Поліським районним трудовим архівом. Проте не зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та наданий до органу Пенсійного фонду України пакет документів, Головне управління безпідставно відмовило позивачу у задоволенні його заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2019 відкрито провадження у справі №640/5577/19 за вказаним позовом та дану справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копію цієї ухвали суду разом із позовними матеріалами уповноважений представник відповідача отримав нарочно 08.04.2019, про що на оригіналі ухвали вчинено відповідну розписку. Разом з тим, своїм процесуальним правом на подання до суду відзиву на позовну заяву та/або додаткових матеріалів, відповідач не скористався.

З урахуванням викладеного, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов до висновку про можливість розгляду даної адміністративної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та віднесений до 2-ї категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується інформацією, зазначеною у посвідченні серії НОМЕР_1 від 12.09.2016, виданому Київською міською державною адміністрацією.

За змістом паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 06.11.2009, та військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого 17.03.1988, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Рагівка Поліського районі у Київській області.

Також у довідці Архівного відділу Поліської районної державної адміністрації Київській області вих. №01-30/208 від 29.11.2017, підписаної головним спеціалістом названого відділу ОСОБА_3 , зазначено, що ОСОБА_1 з 08.01.1982 проживав в АДРЕСА_1 , інформація про вибуття у відповідній будинковій книзі відсутня.

За даними трудової книжки ОСОБА_1 упродовж періоду з 10.08.1984 по 14.10.1994 працював на посаді машиніст бульдозеру в Поліському районному кооперативному державному будівельно-монтажному об`єднанні «Райагробуд». Відомості про розміри отримуваної ОСОБА_1 заробітної плати на вказаному підприємстві за 1986 1990 роки наведені в архівній довідці Комунальної установи Поліської районної ради «Поліський районний Трудовий архів» вих. №145 від 29.11.2017.

14.10.1994 ОСОБА_1 було звільнено з роботи на виконання постанови Ради міністрів Української СРР від 30.12.199 №333 «Про переселення жителів з населених пунктів Народицького району Житомирської області і Поліського району Київської області, а також будівництво для них об`єктів соціально-побутового і виробничого призначення», у зв`язку з відсиленням до міста Київ з території, що зазнала радіоактивного забруднення, внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

13.11.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою (вх. № 14063 від 13.11.2018) про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». До вказано заяви позивачем був доданий пакет документів, в т.ч.: копія трудової книжки, копія посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вих. №19948/03 від 31.01.2019 ОСОБА_1 повідомлено про відмову в призначенні йому пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з огляду на наступне. В переліку поданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії документів була відсутня довідка форми №122, у зв`язку з чим Головне управління дійшло висновку про відсутність підстав для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вважаючи таку відмову відповідача незаконною та необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-ХІІ).

Так, згідно із статтею 9 Закону №796-ХІІ особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону №796-ХІІ передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

В силу норм абз. 1, 3 і 4 ст. 15 цього Закону підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

За змістом норми ст. 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у свою чергу, згідно із ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення, зокрема, чоловіками 60 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років), зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, серед них:

- учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року не менше 5 календарних днів, - пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 10 років;

- учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, - пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 8 років

- учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, - пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Відповідно до ч. 3 і 4 ст. 65 Закону №796-XII, посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №51), яким визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.

За змістом п. 3 і 5 Порядку №51 (що діяла на час видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС) установлено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія А.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону №796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Одночасно в абз. 9 пп. 5 п. 2.1 розд. II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, визначено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону №796-XII).

Аналізуючи зміст наведених норм Закону та Порядків Верховний Суд при розгляді схожих судових справ (постанова від 12.02.2020 у справі №497/1830/16-а, постанова від 24.10.2019 у справі №152/651/17, від 11.09.2019 у справі №205/8713/16-а, від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, 22.03.2018 у справі №588/538/16-а) дійшов висновків, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та такий перелік документів не обмежується лише довідкою форми №122, а навпаки, такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.

Такі документи, як довідки про період проживання, роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Натомість єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Як вбачається з тексту листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 31.01.2019 №19948/03, єдиною причиною для відмови у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку стала відсутність у матеріалах поданої заяви із цього питання довідки за формою №122, як такої, що мала визначити час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії безпосередньо в зоні відчуження). При цьому, Головне управління не дослідило та не проаналізувало зміст фактично поданих заявником ( ОСОБА_1 ) документів та не сформувало обґрунтованої позиції, що таких поданих позивачем документів було дійсно недостатньо для вирішення питання про призначення пенсії заявнику.

Між тим, суд встановив, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (2 категорія), що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 12.09.2016 (з позначкою «перереєстровано»), виданим позивачу як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році за формою затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51.

Доказів скасування або анулювання виданого позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, сторони до суду не надали.

Беручи до уваги зміст такого посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році 2 категорії серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 в розумінні норм п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону №796-XII та п. 3 Порядку №51 відноситься до осіб, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.

З огляду на те, що відповідач не заперечує факт правомірності видачі позивачу вказаного посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, та не навів жодних інших аргументів щодо неповноти (недостатності) поданих документів, ніж ті, що наведені в листі від 31.01.2019, то суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на пенсію зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 10 років.

Суд вважає, що у розглядуваному випадку позивач звернувшись до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві разом із заявою про призначення йому пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», подав всі необхідні та достатні документи, що підтверджують особливий статус позивача, а саме те, що ОСОБА_1 був задіяний у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження та має право на призначення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 55 зазначеного Закону. У зв`язку з цим суд вбачає у діях Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ознаки протиправності.

При цьому, документальних доказів прийняття відповідачем з цього приводу окремо оформленого рішення (індивідуального акта) матеріали справи не містять, а тому суд вважає, що у спорі між сторонами мало місце вчинення суб?єктом владних повноважень (відповідачем) по відношенню до позивача протиправних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В даному випадку, відповідач не надав суду жодних доказів в обґрунтування правомірності вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві дій щодо відмови у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку за поданою заявою.

За змістом норм ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Водночас суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача, як учасника з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, шляхом прийняття рішення про визнання протиправним дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (реєстр. №14063 від 13.11.2018) з урахуванням наведених вище висновків суду.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 134, 139, 241-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов?язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (реєстр. №14063 від 13.11.2018) з питання призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку, з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок