Справа № 826/15861/17
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 березня 2020 року

Київ

справа №826/15861/17

адміністративне провадження №К/9901/52384/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А. В.,

суддів: Мартинюк Н. М., Мельник-Томенко Ж. М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року (головуючий суддя - Шейко Т.І.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року (головуючий суддя - Кузьмишиної О.М., судді: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.) у справі №826/15861/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортінбрас"

до Міністерства юстиції України

про визнання протиправним і скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортінбрас" звернулося з позовом до Міністерства юстиції України в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 20.10.2017 №3977/7 "Про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортінбрас", в особі Романишена Р.М. від 08.06.2017, зареєстрованої 13.06.2017 за №17594-0-33-17";

- зобов`язати Міністерство юстиції України розглянути по суті скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортінбрас" від 08.06.2017, зареєстровану 13.06.2017 за №17594-0-33-17, згідно Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

2. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України №3977/7 від 20.10.2017 "Про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортінбрас", в особі Романишена Р.М., від 08.06.2017" винесено на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 12.10.2017, який не відповідає Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015, та Положенню про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №37/5 від 12.01.2016, оскільки його складено на скаргу позивача, яка не була розглянута по суті, а також не наведено правових обґрунтувань стосовно відмови у її задоволенні.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2018, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 20.10.2017 №3977/7 "Про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортінбрас", в особі Романишена Р.М. від 08.06.2017, зареєстрованої 13.06.2017 за №17594-0-33-17".

Зобов`язано Міністерство юстиції України розглянути по суті скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортінбрас" від 08.06.2017, зареєстровану 13.06.2017 за №17594-0-33-17, згідно Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що скарга позивача на дії державних реєстраторів з реєстрації права власності від 08.06.2017, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.06.2017 за №17594-0-33-17, подана у порядку та з дотриманням вимог, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV і п. 3 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015 року.

5. Cуди попередніх інстанцій виходили з того, що Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації висновком від 12.10.2017 скаргу на дії державних реєстраторів з реєстрації права власності, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортінбрас", в особі Романишева Р.М., від 08.06.2017, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.06.2017 за №17594-0-33-17, належним чином не розглянуто по суті, у відповідності з п. 8 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, а фактично залишено без розгляду, за відсутності на те підстав, передбачених абз. 1 п. 7 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідач дійшов висновку про відсутність порушених прав позивача на об`єкт нерухомого майна, а саме будівлі офісного центру і пункту технічного обслуговування автомобілів загальною площею 1039.3 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Андрющенка Григорія, буд. 4-Г, лише з витягу з єдиного державного реєстру, при цьому не надавши оцінки тим обставинам, на які наголошував скаржник, зокрема на те, що об`єкт нерухомого майна нежитлових приміщень площею 1019,8 кв.м з літ. А 6 і 7 поверху за адресою м. Київ, вул. Андрющенка Григорія, буд. 4-Г , право власності на який державним реєстратором зареєстроване за ТОВ «Компанія «Авіста-Інвест», відповідає за площею, поверховістю та адресою об`єкту нерухомого майна, право власності на який зареєстровано за ТОВ «Фортінбрас».

7. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що наказ Міністерства юстиції України від 20.10.2017 №3977/7 "Про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортінбрас", в особі Романишена Р.М. від 08.06.2017", винесено на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 12.10.2017 за результатами розгляду скарги ТОВ "Фортінбрас", в особі Романишена Р.М., від 08.06.2017, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.06.2017 за №17594-0-33-17, складено з порушенням законодавства у сфері державної реєстрації.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

8. 04.06.2018 до Верховного Суду надійшло касаційна скарга Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018.

9. В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

10. В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що відповідачем обґрунтовано відмовлено у задоволенні скарги позивача, оскільки з скарги та доданих до неї матеріалів не вбачається порушення прав позивача під час здійснення реєстраційних дій.

Крім того, позивачу не було відмовлено у розгляді скарги, а було відмовлено у її задоволенні.

11. У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити касаційну скаргу Міністерства юстиції України без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Позивач, зокрема, посилається на те, що відповідачем у 2018 році розглянуто скаргу позивача по суті.

Крім того, позивачем на адресу Верховного Суду 14.06.2019 надіслано заяву про втрату актуальності касаційної скарги у зв`язку з тим, що Міністерства юстиції України розглянуло скаргу позивача по суті.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортінбрас», в особі Романишева Р.М. 08.06.2017 подало скаргу до Міністерства юстиції України, в якій позивач просив, зокрема, провести перевірку правомірності прийнятих рішень щодо реєстрації прав на нежитлові приміщення шостого і сьомого поверху, загальною площею 1019,8 кв.м, належних позивачу, розташованих у будівлі за адресою м. Київ, вул. Григорія Андрющенка, буд. 4Г, державними реєстраторами Коровайко О.С., Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради «Результат», м. Київ, Шульгіною К.О. , Філія Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради «Результат», м. Вінниця, Демченко М.О., Комунальне підприємство «Центр державної реєстрації», м. Київ, та приватним нотаріусом Тонконог О.Ю., Київський міський нотаріальний округ.

13. До вказаної скарги позивачем були додані, зокрема, копія договору №3029 від 05.11.2013 про поділ та виділення в натуру нерухомого майна, висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна №153/17 від 05.04.2017, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.05.2017, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.05.2017, від 25.05.2017, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.08.2015, копія договору іпотеки від 09.06.2010, копія довідки Інпромбанку від 06.08.2009 №04-1/1372 про погашення заборгованості.

14. Згідно наказу Міністерства юстиції України №3977/7 від 20.10.2017 відмовлено у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортінбрас», в особі Романишева Р.М., від 08.06.2017.

15. Наказ мотивований відсутністю обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги. Зазначений наказ винесений на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 12.10.2017 за результатами розгляду скарги ТОВ «Фортінбрас», в особі Романишена Р.М., від 08.06.2017, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.06.2017 за №17594-0-33-17.

16. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, розглянувши скаргу позивача, у результаті перевірки даних Державного реєстру прав, встановила, що рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.04.2017 №21832773, від 11.04.2017 №21838040, що оскаржуються, не виявлено, а тому вирішено відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортінбрас», в особі Романишена Р.М., від 08.06.2017.

17. Позивач вважаючи, що відповідачем протиправно відмовлено у задоволенні скарги з порушенням норм Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015, звернувся до суду з даним позовом.

РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

18. Ухвалою Верховного Суду від 18.06.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018.

19. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2018 для розгляду справи №826/15861/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Стрелець Т.Г., суддів: Білоус О.В., Желтобрюх І.Л.

20. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівником секретаріату Касаційного адміністративного суду від 12.06.2019 №724/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до складу іншої судової палати судді-доповідача Стрелець Т.Г.

21. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2019 для розгляду справи №826/15861/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Жук А.В., суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.

22. Ухвалою судді Верховного Суду від 20 березня 2020 року дану адміністративну справу призначено до попереднього касаційного розгляду.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ

(в редакції на час виникнення спірних правовідносин)

23. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 (надалі - Закон №1952-IV), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

23.1. Частина перша статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Заявник, зокрема: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав; орган державної влади, його посадова особа, якими встановлено, змінено або припинено обтяження, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав; іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки.

Реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі.

Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

23.2. Частина перша-третя статті 5 Закону №1952-IV.

У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Право власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані.

23.3. Частина перша статті 6 Закону №1952-IV. Організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

23.4. Стаття 7 Закону №1952-IV. Повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав

Міністерство юстиції України: 1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав; 2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; 3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; 4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; 5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; 7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; 9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів; 9--1 надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

23.5. Частина перша-друга статті 37 Закону №1952-IV. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав

1. Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

2. Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

23.6. Частина п`ята статті 37 Закону №1952-IV. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

23.7. Частина шоста статті 37 Закону №1952-IV. За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги.

23.8. Частина восьма статті 37 Закону №1952-IV. Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

23.9. Частина дев`ята-десята статті 37 Закону №1952-IV. Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України. Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України та його територіальних органів можуть бути оскаржені до суду.

24. Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015.

24.1. Пункт 2. Для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

24.2. Абзац1 пункту 3 Порядку. Розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено, що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов`язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

24.3. Пункт 5 Порядку. Перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: 1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги); 2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; 3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

24.4. Абзац перший пункту 7 Порядку. У разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

24.5. Пункти 8-10 Порядку. Під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження; чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах; чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Суб`єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мінюсту; засобами електронної пошти. Копії скарги та доданих до неї документів надаються особам. запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду. У разі повідомлення скаржником та/або його представником, іншими особами, які беруть участь у розгляді скарги по суті, про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того ж предмета, з тих же підстав, про які зазначено у скарзі, ними надається копія відповідного рішення суду на засідання комісії. За результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

24.6. Пункти 12-13 Порядку. За результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу. Якщо у скарзі заявлено дві або більше вимог, комісія надає правову оцінку кожній із них, яка включається до висновку комісії.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

25. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

26. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

27. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

28. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій позивач 08.06.2017 подав скаргу до Міністерства юстиції України, в якій просив провести перевірку правомірності прийнятих рішень щодо реєстрації прав на нежитлові приміщення шостого і сьомого поверху, загальною площею 1019,8 кв.м, належних позивачу, розташованих у будівлі за адресою м. Київ, вул. Григорія Андрющенка, буд. 4Г, державними реєстраторами.

До скарги додано засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державними реєстраторами.

29. Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, розглянувши скаргу позивача, у результаті перевірки даних Державного реєстру прав, встановила, що рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.04.2017 №21832773, від 11.04.2017 №21838040, що оскаржуються, не виявлено, а тому вирішено відмовити у задоволенні скарги ТОВ «Фортінбрас», в особі Романишена Р.М., від 08.06.2017, внаслідок чого прийнято оскаржуваний наказ відповідача від №3977/7 від 20.10.2017.

30. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем недотримано вимог Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015 при прийнятті оскаржуваного наказу.

31. Зі змісту касаційної скарги випливає, що скаржник вказує на те, що розгляд скарги позивача було проведено та відмовлено у її задоволенні у відповідності до вимог ст. 37 Закону № №1952-IV та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015.

32. Аналізуючи наведені доводи скаржника колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що у ст. 37 Закону №1952-IV та нормами Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015 визначено підстави для відмови у розгляді скарги на вчинення реєстраційних дій, процедуру розгляду скарги (за відсутності підстав для відмови у її розгляді по суті), що передбачає встановлення конкретних обставин, що викладені у скарзі, надання можливості скаржнику бути присутнім під час розгляду скарги (у випадку вказівки на це у скарзі) тощо.

33. При цьому за приписами п. 8 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, та вирішує: чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження; чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах; чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні.

Поряд з цим, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що у матеріалах справи відсутні відомості щодо виконання відповідачем під час розгляду скарги позивача вимог пункту 8 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015, оскільки перевірка відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, здійснена відповідачем в ході розгляду скарги позивача свідчить про часткове встановлення обставин, які підлягали встановленню.

34. Враховуючи наведене колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій що оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України від 20.10.2017 №3977/7 "Про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортінбрас", в особі Романишена Р.М. від 08.06.2017, зареєстрованої 13.06.2017 за №17594-0-33-17" прийнято з порушенням вимог ст. 37 Закону №1952-IV та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015.

35. Доводи касаційної скарги висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів.

36. Посилання відповідача у касаційній скарзі на те, що позивачу не було відмовлено у розгляді скарги, а було відмовлено у її задоволенні з дотриманням вимог законодавства колегія суддів Верховного Суду вважає необґрунтованим, оскільки вимог пункту 8 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015 відповідачем не дотримано.

37. Крім того, за правилами п. 9 вказаного Порядку під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі). Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що скаржник бажав прийняти участь у розгляді скарги та надавати відповідні пояснення та докази, в зв`язку з чим неодноразово звертався з запитом до відповідача з приводу дати та часу розгляду скарги. Однак відповіді не отримав та під час розгляду скарги не був присутній, що свідчить про порушення права скаржника на належний розгляд його скарги.

38. Частиною першою статті 350 КАС України (в чинній редакції) передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

39. Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.

40. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.

41. Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

...........................

...........................

...........................

Жук А.В

Мартинюк Н.М.

Мельник-Томенко Ж.М.

Судді Верховного Суду