Справа № 200/1961/20-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 р. Справа№200/1961/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними дій, зобов`язання зарахувати до стажу служби в поліції термін перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України, -

В С Т А Н О В И В:

19.02.2020 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - Позивач) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - Відповідач) про визнання протиправними дій, зобов`язання зарахувати до стажу служби в поліції термін перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України.

В обґрунтування позову Позивач зазначив, що з 05.02.2008 року по 31.08.2018 року проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України та наказом Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 28.08.2017 року № 297 о/с його було звільнено відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

Наказом Департаменту патрульної поліції від 08.09.2017 року № 359 о/с його прийнято на службу в Національну поліцію.

Разом з тим, відповідачем відмовлено в зарахуванні до його стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби в Державній кримінально - виконавчій службі України з 05.02.2008 року по 31.08.2017 року.

Просив суд:

- Визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо не зарахування до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки термін перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України з 05.02.2008 року по 31.08.2017 року;

- Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України зарахувати до його стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки термін перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України з 05.02.2008 року по 31.08.2017 року (09 років 06 місяців 26 днів).

Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем 18.03.2020 року до суду надано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що частина друга статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" містить вичерпний перелік видів служби та періодів роботи у відповідних органах, який зараховується поліцейським до стажу служби в поліції. Цей перелік не містить службу в Державній кримінально-виконавчій службі. Ця служба не входить до складу органів внутрішніх справ, відтак відсутні правові підстави для зарахування вказаного періоду до стажу служби в поліції.. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Наказом Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 28.08.2017 року № 297 о/с майора внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до п.7 частини 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням).

Визначено вислугу років позивача на день звільнення в календарному обчисленні 12 років 07 місяців 27 днів, у пільговому обчисленні - 15 років 10 місяців 5 днів.

08.09.2017 року ОСОБА_1 прийнято на службу в поліцію за конкурсом та призначено по Управлінню патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську інспектором роти 3 3 батальону, присвоївши йому спеціальне звання з 11 вересня 2017 року.

Згідно довідки № 1101/41/37/1/2020 від 12.02.2020 року, стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 01 лютого 2020 року складає 03 роки 04 місяці 08 днів.

17.12.2019 року позивач звернувся до Департаменту патрульної поліції з рапортом, в якому просив зарахувати до вислуги років в національній поліції стаж служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Листом № 1370/41/4/03-2020 від 24.01.2020 року відповідач повідомив позивачу, що підстави для зарахування до стажу його служби стаж служби в Державній кримінально-виконавчій службі - відсутні.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами статті 78 Закону №580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною другою статті 78 Закону №580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а також служба в самій поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 № 1129-IV визначено, що до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Ч. 5 статті 23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 № 2713-IV передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

У попередніх редакціях даного Закону визначено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист, визначений Законом України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

З аналізу викладених норм слід дійти висновку, що фактично законодавцем закріплено поширення усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейських на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України.

Згідно преамбули зазначеного Статуту, його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Таким чином, на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України "Про державну службу"), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі, ст. ст. 22, 23 Закону України "Про міліцію", відповідні статті Закону України "Про національну поліцію", Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114, Дисциплінарний Статут органів внутрішніх справ України.

Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що в правовому аспекті служба в органах внутрішніх справ (в подальшому - в поліції) аналогічна службі персоналу органів і установ виконання покарань.

А тому, період служби ОСОБА_1 в органах Кримінально-виконавчої служби України підлягає зарахуванню до вислуги років в поліції на підставі пункту 3 (до 07.11.2015 року - дати набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію") частини другої статті 78 Закону №580-VIII та на підставі п.1 ч.2 зазначеної статті закону (після 07.11.2015 року - дати набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію").

З аналізу зазначеного, на думку суду, вбачається, що не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну станом на дату звільнення з органів Державної кримінально-виконавчої служби вислугу років може бути розцінено як прояв непрямої дискримінації щодо неї.

Крім того, суд вважає зазначити наступне.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Приписами ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та, як наслідок, необхідності їх задоволення.

Судовий збір розподілити у відповідності до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 40108646) про визнання протиправними дій, зобов`язання зарахувати до стажу служби в поліції термін перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України задовольнити.

Визнати протиправними дії Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби в Державній кримінально - виконавчій службі України з 05.02.2008 року по 31.08.2017 року.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України зарахувати до стажу служби в поліції ОСОБА_1 , що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби в Державній кримінально - виконавчій службі України з 05.02.2008 року по 31.08.2017 року (09 років 06 місяців 26 днів).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системиапеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Череповський