Справа № 620/318/20
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/318/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника позивача Коленченка О.О.,

представника відповідача Ананка Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, справу за адміністративним позовом Командитного товариства «Товариство з обмеженою відповідальністю «Поліссяєвробуд» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про часткове визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Командитне товариство «Товариство з обмеженою відповідальністю «Поліссяєвробуд» (далі - КТ «ТОВ «Поліссяєвробуд») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - ГУ ДПС у Чернігівській області), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 10.10.2019 №0 частково на загальну суму 580071,06 грн., у тому числі на суму 464056,85 грн. за основним платежем і на суму 116014,21 грн. штрафних (фінансових) санкцій, та №0 частково на суму 232028,43 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у частині донарахування податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 464056,85 грн., та застосованої штрафної (фінансової) санкції у сумі 116014,21 грн., а також в частині донарахування 50% штрафної (фінансової) санкції у сумі 232028,43 грн. з підстав, що усі наявні у позивача первинні документи містять відомості, які у повній мірі відображають сутність господарської операції між сторонами, а саме виконання робіт підрядником з матеріалів замовника, та передачу таких матеріалів у роботу підряднику, та приймання-передачу виконаних робіт від підрядника замовнику з використанням матеріалів замовника. При цьому зазначив, що така господарська операція не вважається продажем (матеріали, як і раніше, є власністю замовника й обліковуються на його балансі), відповідно така операція для цілей податку на додану вартість не вважається постачанням (підпункт 14.1.191 Податкового кодексу України) і не вимагає складання податкової накладної. Оскільки така операція не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, позивач вважає, що не зобов`язаний був виписувати та реєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, отже ним не допущено порушень приписів пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 23.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву або заяви про визнання позову.

Відповідачем, у встановлений судом строку, подано до суду відзив на позов, в якому останній не погоджується з позовними вимогами, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що перевіркою встановлено, що у КТ «ТОВ «Поліссяєвробуд» відсутні виписані та зареєстровані податкові накладні на постачання армокаркасу та бетону на ПАТ «Житлокомунпостачторг». Згідно з наданими до перевірки документами головних книг, оборотно-сальдових відомостей акт прийому - передачі матеріалів від 30.06.2017 в обліку не відображався. Натомість було відображено видаткову накладну від 31.08.2017 №РН-0000003 на суму 2784341,1 грн. (в тому числі 464056,85 грн. ПДВ) на постачання товару (армокаркас для СБ та бетон), постачальник - КТ ТОВ «Поліссяєвробуд», одержувач ПАТ «Житлокомунпостачторг».

Згідно з довідкою від 31.08.2017 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3) за серпень 2017 року, де замовником є ПАТ «Житлокомунпостачторг», а генпідрядником КТ «ТОВ "Поліссяєвробуд», бетон та армокаркас не зазначені.

Перевіркою встановлено, що КТ «ТОВ «Поліссяєвробуд», в порушення вимог пункту 188.1 статті 188, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України занизило податкові зобов`язання за серпень 2017 року на суму 464056,85 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що КТ «ТОВ «Поліссяєвробуд» з 28.09.1994 зареєстроване в якості юридичної особи та взято на податковий облік в органах державної фіскальної служби за №7431.

На підставі наказу ГУ ДФС у Чернігівській області від 31.07.2019 №1613 та направлень на перевірку від 09.08.2019 №№ 2010, 2011, 2012, 2013, відповідачем з 12.08.2019 по 09.09.2019 проведена планова виїзна документальна перевірка КТ «ТОВ «Поліссяєвробуд» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 30.06.2018 (а.с.12-63).

За результатами перевірки відповідачем складено Акт документальної планової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, від 16.09.2019 №677/14/01037809 (далі - акт перевірки), в якому зафіксовані порушення позивачем:

- пункту 7, пункту 11 П(С)БО 16 «Витрати», пункту 15 П(С)БО 15 «Дохід», пункту 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання» та підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого платником: занижено податок на прибуток всього у сумі 35115,00 грн., в тому числі за 2016 рік на 35115,00 грн.; завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2016 рік на 3635314,00 грн., за 2017 рік на 4618828,00 грн., за 2018 рік на 4624424,00 грн.;

- пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого платником занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту на загальну суму 2243908,00 грн., в тому числі січень 2016 року на суму 7841,00 грн., лютий 2016 року на суму 10034,00 грн., березень 2016 року на суму 12206,00 грн., квітень 2016 року на суму 1707,00 грн., травень 2016 року на суму 10556,00 грн., червень 2016 року на суму 10533,00 грн., липень 2016 року на суму 12884,00 грн., серпень 2016 року на суму 10738,00 грн., вересень 2016 року на суму 345,00 грн., жовтень 2016 року на суму 43126,00 грн., листопад 2016 року на суму 16634,00 грн., грудень 2016 року на суму 782382,00 грн., січень 2017 року на суму 19011,00 грн., лютий 2017 року на суму 20287,00 грн., березень 2017 року на суму 32983,00 грн., квітень 2017 року на суму 17018,00 грн., травень 2017 року на суму 15726,00 грн., червень 2017 року на суму 30535,00 грн., липень 2017 року на суму 17427,00 грн., серпень 2017 року на суму 510306,00 грн., вересень 2017 року на суму 34276,00 грн., жовтень 2017 року на суму 21131,00 грн., листопад 2017 року на суму 21583,00 грн., грудень 2017 року на суму 270342,00 грн., січень 2018 року на суму 15968,00 грн., лютий 2018 року на суму 20162,00 грн., березень 2018 року на суму 21066,00 грн., квітень 2018 року на суму 24544,00 грн., травень 2018 року на суму 20781,00 грн., червень 2018 року на суму 20285,00 грн., липень 2018 року на суму 20656,00 грн., серпень 2018 року на суму 21633,00 грн., вересень 2018 року на суму 28810,00 грн., жовтень 2018 року на суму 23723,00 грн., листопад 2018 року на суму 21684,00 грн., грудень 2018 року на суму 74985,00 грн.;

- пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України - не зареєстровано податкові накладні;

- пункту 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №111/26556;

- підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, пункту 171.2 статті 171 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб при виплаті платникам податків доходів за період, що перевірявся, на суму 2139,78 грн.;

- підпунктів 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, пункту 171.1 статті 171, підпункту «а», підпункту «г» пункту 176.2 статті 176, пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору при виплаті платникам податків доходів за період, що перевірявся, на суму 178,32 грн.

30.09.2019 позивачем подано відповідачу заперечення до акту перевірки, в яких останній зазначив, що висновки, викладені у акті перевірки, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню (а.с.64-72).

Листом від 09.10.2019 №1099/10/25-01-05-01-06 «Про надання відповіді на заперечення» відповідач повідомив позивача, зокрема, що стосовно питань, викладених в пунктах №3, №4 та №6 заперечення від 30.09.2019 №127 (вх. від 30.09.2019 №1583/10) на акт документальної планової виїзної перевірки від 16.09.2019 № 677/14/01037809 підприємством не надано аргументованих пояснень, що спростовують висновки акту перевірки в частині порушення: пункту 15 П(с)БО 15 «Дохід», пункту 5 П(с)БО 11 «Зобов`язання» та підпункту 134.1.1. пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого платником завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2018 рік на 5559,00 грн.; пункту 188.1 статті 188, пункту 198.5 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого платником занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту на загальну суму 497473,00 грн., в тому числі серпень 2017 року на суму 493894,00 грн., грудень 2018 року на суму 3579,00 грн.; пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України - не зареєстровано податкові накладні (а.с.73-83).

На підставі акту перевірки та відповіді на заперечення ГУ ДПС у Чернігівській області винесено податкові повідомлення-рішення від 10.10.2019:

- №0, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 5559,00 грн. (84-85);

- № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 621842,00 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями - 497473,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 124369,00 грн. (а.с.86-87);

- №0, яким, за відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого абзацом другим пункту 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 496827,00 грн., до платника застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 248413,50 грн. (а.с.88-90).

Частково погодившись з вищевказаними порушеннями, позивачем платіжними дорученнями від 28.10.2019 №8368 року на суму 3621,89 грн., №8369 на суму 301,83 грн. та №8370 на суму 2530,00 грн. було сплачено податкові зобов`язання з призначенням платежу *133:01037809: Сплата грошових зобов`язань по акту перевірки від 16.09.2019 №677/14/01037809 (а.с.91-92).

Не погодившись з іншою частиною донарахованих податкових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 10.10.2019 №0 та №0, позивачем 28.10.2019 подано скаргу до Державної податкової служби України, в якій останній просив скаргу задовольнити та скасувати повністю вказані податкові повідомлення-рішення (а.с.93-102).

За результатами розгляду скарги Державною фіскальною службою України 20.12.2019 прийнято рішення №13728/6/99-00-08-05-01 про результати розгляду скарги, яким оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 10.10.2019 №0 та №0 залишені без змін, а скарга - без задоволення (а.с.103-109).

14.01.2020 позивачем платіжними доручення №8685 на суму 14918,00 грн. та №8686 на суму 37297,00 грн. частково сплачено податкові зобов`язання, визначені податковим повідомленнями-рішеннями від 10.10.2019 №0 та №0 (а.с.110).

Проте позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішенням від 10.10.2019 №0 в частині донарахування податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 464056,85 грн. та застосованої штрафної (фінансової) санкції у сумі 116014,21 грн., а також з податковим повідомленням-рішенням від 10.10.2019 №0 в частині донарахування 50% штрафної (фінансової) санкції у сумі 232028,43 грн., вважає їх протиправними в зазначеній частині та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1, пунктом 198.2 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

В силу пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 201.2 статті 201 ПК України).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну (розрахунок коригування) та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 120-1.2 статті 120-1 ПК України, передбачено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

За приписами пункту 44.1. ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

У свою чергу, у відповідності до статті 4 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV), бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема, превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Статтею 9 Закону №996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Аналогічні положення відображені у пункті 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення №88).

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом №996-XIV і Положенням №88.

Відповідно до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зважаючи на зміст наведеної норми процесуального права та враховуючи, що вимоги заявленого позову полягають у скасуванні податкових повідомлень-рішень, предметом доказування у даній справі мають бути саме обставини, які свідчать про обґрунтованість чи безпідставність їх винесення та наявність чи відсутність порушень позивачем законодавчих приписів, зокрема, реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на формування податкового кредиту; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають позивачу право на податковий кредит.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції. Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Отже, господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту, при цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Отже, наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судом під час вирішення цієї справи.

Це підтверджується також правовою позицією Верховного Суду, викладеною у справах, пов`язаних з визначенням податкових зобов`язань з податку на додану вартість та бюджетним відшкодуванням податку на додану вартість, в яких Верховний Суд звертає увагу на необхідність з`ясування судами при розгляді справ, чи мали операції з придбання та реалізації товарів (послуг) реальний характер, як перевозились і зберігались товари (чиїм транспортом, за чий рахунок, яким є розмір витрат, якою особою виконувались роботи чи надавались послуги, які матеріали використовувалися для виконання робіт), чи були такі операції взагалі можливі з урахуванням оперативності їх проведення та інше.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суд повинен враховувати, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, перевіркою встановлено, що в 2017 році згідно бухгалтерських записів відображено по рахунку 712 «Дохід від реалізації інших оборотних активів» наступні операції:

Д-т 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» К-т 712 «Дохід від реалізації інших оборотних активів» на суму 2784341,1 грн.

Д-т 712 «Дохід від реалізації інших оборотних активів» К-т 641 «Розрахунки за податками» на суму 464056,85 грн.

Так, при аналізі журналу - ордера і відомості по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» встановлено, що реалізація товару відображена по взаємовідносинам з ПАТ «Житлокомунпостачторг».

На підприємство направлено запит від 06.09.2019 №106/10/25-01-05-01-06 про надання пояснень та копій документів.

Підприємством було надано відповідь листом від 09.09.2019 №119 (вх. від 09.09.2019 №502/10), в якій зазначило: «у 2017 році було проведено реалізацію будівельних матеріалів для виконання підрядних робіт при будівництві житлового будинку по вул. Гонча.59 (KT «ТОВ "Поліссяєвробуд» є генпідрядником даного будівництва). Матеріали списувалися для виконання договору, укладеного напряму з фірмою, яка спеціалізується на забиванні свай для фундаменту житлового будинку. Для даної операції було зроблено проводки Дт 943 «Собівартість реалізованих виробничих запасів» Кт 201 «Сировина та матеріали» на суму 1760245,55 грн. та Дт 934 «Собівартість реалізованих виробничих запасів» Кт 25 «Напівфабрикати» на суму 709222,15 грн. Для даної реалізації податкова накладна не виписувалася у зв`язку з тим, що на виконання даного договору генпідряду замовник вже надав передплату, на яку було виписано податкові накладні при отриманні коштів у рахунок наступних операцій (що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 з даним контрагентом). Аналіз рахунку 943 за 2017 рік, витяг видаткової накладної та оборотно-сальдова відомість рахунку 361 за 3 квартал 2017 року додається».

Отже, на перевірку надана видаткова накладна від 31.08.2017 №РН-0000003. на загальну суму 2784341,1 грн., в тому числі ПДВ 464056,85 грн. на постачання товару (армокаркас для СБ та бетон). Постачальник - КТ ТОВ «Поліссяєвробуд», одержувач ПАТ «Житлокомунпостачторг». Проте, платником при постачанні даного товару податкові зобов`язання не нараховані та податкова накладна не виписувалась та не реєструвалась.

В порушення пункту 188.1 статті 188 ПК України КТ «ТОВ «Поліссяєвробуд» занижено податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 464056,85 грн.. в тому числі за серпень 2017 року на суму 464056,85 грн.

За результатами розгляду заперечень позивача на акт перевірки, відповідач у відповіді на заперечення зазначив, що у підприємства відсутні виписані та зареєстровані податкові накладні на постачання армокаркасу та бетону на ПАТ «Житлокомунпостачторг». До заперечення було додано акт прийому-передачі матеріалів від 30.06.2017,в якому зазначено що КТ «ТОВ «Поліссяєвробуд» є постачальником, а ПАТ «Житлокомунпостачторг» одержувачем товару, а саме:

- Армокаркас для СБ-12,6, кількістю 190 шт., на суму без ПДВ - 487063,10 грн.;

- Армокаркас для СБ-13,6 кількістю 79 шт., на суму без ПДВ - 222159,05 грн.;

- Бетон М-300, кількістю 19,5 куб.м., на суму без ПДВ - 27869,40 грн.;

- Бетон М-400мл, кількістю 504,5 куб.м., на суму без ПДВ - 721031,4 грн.;

- Бетон М-400мл, кількістю 609,0 куб.м., на суму без ПДВ - 862161,3 грн.

- Всього сума без ПДВ - 2320284,25 грн.

Проте, згідно наданих до перевірки документів головних книг, оборотно-сальдових відомостей акт прийому-передачі матеріалів від 30.06.2017 в обліку не відображався. Натомість було відображено видаткову накладну від 31.08.2017 №РН-0000003 на загальну суму 2784341,1 грн., в тому числі ПДВ 464056,85 грн. на постачання товару (армокаркас для СБ та бетон). Постачальник - КТ ТОВ «Поліссяєвробуд», одержувач ПАТ «Житлокомунпостачторг».

Також зазначено, що згідно довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3) за серпень 2017 року від 31.08.2017, де замовником є ПАТ «Житлокомунпостачторг», а генпідрядником КТ ТОВ «Поліссяєвробуд», бетон та армокаркас там не зазначені.

Отже, в порушення пункту 188.1 статті 188, пункту 201.1 статті 201 ПК України, КТ «ТОВ «Поліссяєвробуд» занижено податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 464056,85 грн., в тому числі за серпень 2017 року на суму 464056,85 грн.

ГУ ДПС у Чернігівській області зроблено висновок, що аргументи, викладені в запереченні підприємства, надані листом від 30.09.2019 №127 (вх. від 30.09.2019 №1583/10), на акт документальної планової виїзної перевірки від 16.09.2019 №677/14/01037809, щодо порушень в частині даного питання не є достатньо обґрунтованими та не можуть бути враховані при винесенні податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим суд не погоджується з вищевказаними твердженнями відповідача з огляду на таке.

Судом встановлено, що 23.11.2016 між ПрАТ «Житлокомунпостачторг» (замовник) та КТ ТОВ «Поліссяєвробуд» (генпідрядник) було укладено договір на будівельно-монтажні роботи по об`єкту «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями соціально-побутового призначення по вул. Гончій , 59 в м. Чернігові », відповідно до умов якого замовник доручає, а генеральний підрядник зобов`язується виконати будівельно-монтажні роботи на об`єкті «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями соціально-побутового призначення по вул. Гончій , 59 в м. Чернігові » відповідно до умов цього договору. При необхідності для виконання робіт генпідрядник за згодою замовника залучає підрядні та субпідрядні організації (а.с.112-115).

Відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Також судом встановлено, що 15.03.2017 між ПрАТ «Житлокомунпостачторг» (за договором - замовник) та КТ ТОВ «Поліссяєвробуд» (за договором - генпідрядник) було укладено Додаткову угоду №1 до договору від 23.11.2016 на будівельно-монтажні роботи по об`єкту «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями соціально- побутового призначення по вул. Гончій, 59 в м. Чернігові », відповідно до якої сторони, зокрема, доповнили договір пунктом 4.7 «Замовник має право залучати субпідрядні організації за власним вибором» та пунктом 4.8. «Генпідрядник має право забезпечувати необхідними матеріалами залучені субпідрядні організації для виконання субпідрядними організаціями умов даного договору з їх подальшим списанням на підставі оформлених актів за формою №КБ-2В і довідок №КБ-3» (а.с.116).

25.05.2017 між ПрАТ «Житлокомунпостачторг» (генпідрядник) та ТОВ «Українська Монолітно-будівельна компанія» (субпідрядник) укладено договір №27 на виконання будівельних робіт по влаштуванню буроін`єкційних паль на будівництві багатоквартирного житлового будинку з об`єктами соціально-побутового призначення по вул . Гонча, 59 у м. Чернігові , відповідно до умов якого генпідрядник доручає, а субпідрядник зобов`язується на власний ризик, у відповідності до умов договору виконати роботи по влаштуванню буроін`єкційних паль на будівництві багатоквартирного житлового будинку з об`єктами соціально-побутового призначення по вул . Гонча, 59 у м. Чернігові (а.с.117-119).

Відповідно до статті 840 Цивільного кодексу України якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов`язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок.

Якщо робота виконується з матеріалу замовника, у договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків.

Підрядник відповідає за невиконання або неналежне виконання роботи, спричинене недоліками матеріалу, наданого замовником, якщо не доведе, що ці недоліки не могли бути ним виявлені при належному прийманні матеріалу.

За таких обставин суд погоджується з доводами позивача, що передача будівельних матеріалів від позивача до ПрАТ «Житлокомунпостачторг», а у подальшому до ТОВ «Українська Монолітно-будівельна компанія» відбувалась згідно актів прийому-передачі матеріалів для виконання договірних робіт (а.с.122-123), та виконані роботи ТОВ «Українська Монолітно-будівельна компанія» підтверджуються актом форми КБ-2В та довідкою форми КБ-3 (а.с.120-121).

При цьому передача матеріалів від замовника до виконавця в даному випадку не вважається їх продажем, оскільки такі матеріали, як і раніше, є власністю замовника й обліковуються на його балансі, а отже така операція для цілей ПДВ не вважається постачанням у розумінні підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України та не вимагає складання податкової накладної.

Як за основу прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідачем взято видаткову накладну від 31.08.2017 №РН-0000003 на загальну суму 2784341,10 грн., в тому числі ПДВ 464056,85 грн. на постачання товару (армокаркас для СБ та бетон), постачальник - КТ ТОВ «Поліссяєвробуд», одержувач - ПрАТ «Житлокомунпостачторг» та відображення такої податкової накладної у бухгалтерському обліку позивача.

Разом з тим з дослідженої судом вищевказаної видаткової накладної (а.с.111) судом встановлено, що остання не містить обов`язкових реквізитів первинного документа, оскільки не підписана сторонами, а отже не відповідає Закону №996-XIV і Положенню №88, у зв`язку з чим не підлягала врахуванню під час перевірки.

Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Суд відхиляє посилання відповідача у акті перевірки на той факт, що відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3) за серпень 2017 року від 31.08.2017, де замовником є ПрАТ «Житлокомунпостачторг», а генпідрядником КТ ТОВ «Поліссяєвробуд», бетон та армокаркас не зазначені, оскільки з договору від 25.05.2017 №27, укладеного між ПрАТ «Житлокомунпостачторг» (генпідрядник) та ТОВ «Українська Монолітно-будівельна компанія» (субпідрядник), вбачається ціна субпідрядних робіт щодо виконання робіт по влаштуванню буроін`єкційних паль, а саме - 727867,20 грн., а також з вказаного договору випливає, що сторони погодили, що до вартості не входить вартість матеріалів (бетон, армокаркаси) та їх доставка на об`єкт (пункти 3.2.1 і 3.2.2 вказаного договору).

Суд погоджується з доводами позивача, що армокаркас і бетон не могли повернутися до замовника та генпідрядника, оскільки вказані матеріали використовуються та були використані під час виконання робіт по влаштуванню буроін`єкційних паль, а за довідкою (КБ-3) за серпень 2017 року від 31.08.2017 передавалися саме виконанні роботи, оскільки відповідно до довідки (КБ-3) за серпень 2017 року від 31.08.2017 та акту (КБ-2в) (а.с.120-121) вбачається, що передавалися замовнику як вартість використаних матеріалів 2320284,25 грн., так і вартість виконаних підрядних робіт на суму 727867,20 грн.

Водночас відповідач під час перевірки вказане не врахував.

Також суд враховує, що відповідно до акту прийому-передачі матеріалів від 30.06.2017 (а.с.122,123) матеріали, перелік яких наведено у вказаному акті, передаються саме для забезпечення робіт згідно договору від 25.05.2017 №27.

Наявні в матеріалах справи документи (а.с.112-127), а саме: договір від 23.11.2016 на будівельно-монтажні роботи по об`єкту «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями соціально-побутового призначення по вул. Гончій, 59 в м. Чернігові» (між ПрАТ «Житлокомунпостачторг» та КТ ТОВ «Поліссяєвробуд») та додаткова угода від 15.03.2017 №1 до вказаного договору; договір від 25.05.2017 №27 на виконання будівельних робіт по влаштуванню буроін`єкційних паль на будівництві багатоквартирного житлового будинку з об`єктами соціально-побутового призначення по вул. Гонча, 59 у м. Чернігові (між ПрАТ «Житлокомунпостачторг» та ТОВ «Українська Монолітно-будівельна компанія»); довідка від 31.08.2017 про вартість виконаних будівельних робіт за серпень 2017 року форма КБ-3 (ТОВ «Українська Монолітно-будівельна компанія»); акт №1 приймання виконаних робіт за серпень 2017 року форма КБ-2в (ТОВ «Українська Монолітно-будівельна компанія»); акт прийому - передачі матеріалів для виконання договірних робіт від 30.06.2017 від КТ «ТОВ «Поліссяєвробуд» до ПрАТ «Житлокомунпостачторг»; акт прийому - передачі матеріалів для виконання договірних робіт від 30.06.2017 від ПрАТ «Житлокомунпостачторг» до ТОВ «Українська Монолітно-будівельна компанія»; оборотно-сальдова відомість по рахунку: 361 за серпень 2017 року з контрагентом ПрАТ «Житлокомунпостачторг»; зведений реєстр актів приймання виконаних робіт БМР КТ «ТОВ «Поліссяєвробуд» за серпень 2017 року; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2017 року форма КБ-3, на переконання суду, підтверджують сутність господарської операції між сторонами, а саме виконання робіт підрядником з матеріалів замовника, та передачу таких матеріалів у роботу підряднику, та приймання-передачу виконаних робіт від підрядника замовнику з використанням матеріалів замовника, що, у свою чергу, не вважається продажем, оскільки такі матеріали, як і раніше, є власністю замовника й обліковуються на його балансі, а отже така операція для цілей ПДВ не вважається постачанням у розумінні підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України та не вимагає складання податкової накладної.

Враховуючи, що така операція не є об`єктом оподаткування ПДВ, то відповідно позивач і не зобов`язаний був виписувати та реєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, отже не допустив порушень приписів пункту 201.1 статті 201 ПК України.

Судом не встановлено жодного фактичного порушення вимог наведених норм податкового законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши в сукупності докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що оскаржувані в частині податкові повідомлення-рішення прийнято відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже останні у оскаржуваній частині є протиправними і підлягають скасуванню, а позов - задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов КТ «ТОВ «Поліссяєвробуд» підлягає задоволенню повністю, то суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Чернігівській області на користь КТ «ТОВ «Поліссяєвробуд» судовий збір у сумі 12181,49 грн.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Командитного товариства «Товариство з обмеженою відповідальністю «Поліссяєвробуд» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про часткове визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 10.10.2019 №0 частково на загальну суму 580071 (п`ятсот вісімдесят тисяч сімдесят одна) грн. 06 коп., у тому числі на суму 464056 (чотириста шістдесят чотири тисячі п`ятдесят шість) грн. 85 коп. за основним платежем і на суму 116014 (сто шістнадцять тисяч чотирнадцять) грн. 21 коп. штрафних (фінансових) санкцій, та №0 частково на суму 232028 (двісті тридцять дві тисячі двадцять вісім) грн. 43 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Командитного товариства «Товариство з обмеженою відповідальністю «Поліссяєвробуд» судовий збір у сумі 12181 (дванадцять тисяч сто вісімдесят одна) грн. 49 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського окружного адміністративного суду або до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі виготовлено 23.03.2020.

Позивач: Командитне товариство «Товариство з обмеженою відповідальністю «Поліссяєвробуд» (вул. Гонча, 59, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 01037809).

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 43143966).

Суддя В.В. Падій