Справа № 420/413/20
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/413/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№14)» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області до Державного підприємства Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№14) про стягнення коштів за податковим боргом у загальному розмірі 1333415,77 грн., а саме:

- суми податку по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1139581 грн. 31 коп.;

- суми земельного податку з юридичних осіб на загальну суму 193834 грн. 46 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№14)» зареєстроване юридичним департаментом Одеської міської ради 17.02.2000 р. за №5018425.

За даними Головного управління ДПС в Одеській області ДП «Підприємство ДКВС України (№14)» перебуває за основним місцем обліку як платник податків у Малиновській державній податковій інспекції ГУ ДПС в Одеській області з 24.03.2000 року та зареєстроване за №5347-П.

Позивач вказав, що станом на 24.12.2019 року відповідно до довідки-розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість ДП «Підприємство ДКВС України (№14)» перед бюджетом по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та земельному податку з юридичних осіб становить всього 1512762 грн. 99 коп. при цьому, стягненню на теперішній час підлягає сума податкового боргу у розмірі 1333415 грн. 77 коп.

Позивач зазначив, що заборгованість по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) виникла в результаті:

- нарахування податкової декларації № від 19.03.2019 року на загальну суму 229796 грн. (основний платіж);

- нарахування податкової декларації № від 19.04.2019 року на загальну суму 204986 грн. (основний платіж);

- нарахування податкової декларації № від 17.05.2019 року на загальну суму 133138 грн. (основний платіж);

- нарахування податкової декларації № від 22.07.2019 року на загальну суму 103870 грн. (основний платіж);

- нарахування податкової декларації № від 19.06.2019 року на загальну суму 74579 грн. (основний платіж);

- нарахування податкової декларації № від 19.08.2019 року на загальну суму 85120 грн. (основний платіж);

- нарахування податкової декларації № від 19.09.2019 року на загальну суму 106392 грн. (основний платіж);

- нарахування податкової декларації №243798802 від 18.10.2019 року на загальну суму 37972 грн. (основний платіж);

- нарахування податкової декларації № від 18.11.2019 року на загальну суму 114578 грн. (основний платіж);

- проведення перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість та прийняття акту №5886/15-32-51-06/08680572 від 15.07.2019 року, на підставі якого було винесено податкове повідомлення-рішення № від 06.09.2019 року на загальну суму 152331 грн. 96 коп. (штрафні санкції);

Позивач вказав, що сума боргу по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) складає 1139581 грн. 31 коп., а саме: 229796 грн. (основний платіж) + 204986 грн. (основний платіж) + 133138 грн. (основний платіж) + 103870 грн. (основний платіж) + 74579 грн. (основний платіж) + 85120 грн. (основний платіж) + 106392 грн. (основний платіж) + 37972 грн. (основний платіж) + 114578 грн. (основний платіж) + 152331 грн. 96 коп. (штрафні санкції) + 43010 грн. 22 коп. (пеня) - 146191 грн. 87 коп. (сплата) = 1139581 грн. 31 коп.

Позивач зазначив, що заборгованість по земельному податку з юридичних осіб виникла в результаті нарахування податкової декларації № від 12.02.2018 року на загальну суму 220382 грн. 17 коп. (основний платіж).

Сума заборгованості по земельному податку з юридичних осіб складає: 220382 грн. 17 коп. (основний платіж) - 19786 грн. 36 коп. (сплата) + 22 грн. 77 коп. (пеня) - 6784 грн. 12 коп. (сплата) = 193834 грн. 46 коп.

Також платнику податків була нарахована пеня на загальну суму 43032 грн. 99 коп. відповідно до п.п.129.1.1 ст.129 Податкового кодексу України та ч.4 гл.2 розділу III Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 р. №422.

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ю» №1346-25 від 14.07.2014 року, яку було направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримано 25.07.2014 року.

Враховуючи, що відповідачем у добровільному порядку не сплачено заборгованість, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою від 27.01.2020 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 26 лютого 2020 року об 11:00 год.

У судовому засіданні 26.02.2020 року оголошено перерву до 12.03.2020 року до 14:30 год. у зв`язку з витребуванням у позивача доказів наявності у відповідача податкового бору з часу винесення податкової вимоги по 24.07.2018 року.

У судове засідання, призначене на 12 березня 2020 року на 14:30 год., сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

12.03.2020 року через канцелярію суду представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі позивача у порядку письмового провадження.

У судовому засіданні 26.02.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№14)» зареєстроване юридичним департаментом Одеської міської ради 17.02.2000 року за №5018425.

Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№14)» перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС в Одеській області, Північне управління у м. Одесі, Малиновська ДПІ з 24.03.2000 року; номер взяття на облік: 5347-П.

Основним видом економічної діяльності Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№14)» є: «Виробництво машин і устаткування для сільського та лісового господарства» (код КВЕД 28.30).

Станом на 24.12.2019 року відповідно до довідки-розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість ДП «Підприємство ДКВС України (№14)» перед бюджетом по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та земельному податку з юридичних осіб становить всього 1512762 грн. 99 коп. при цьому, стягненню на теперішній час згідно заявлених позовних вимог підлягає сума податкового боргу у розмірі 1333415 грн. 77 коп. (а.с. 6-26).

Судом встановлено, що заборгованість по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) виникла в результаті: нарахування податкової декларації № від 19.03.2019 року на загальну суму 229796 грн. (основний платіж); нарахування податкової декларації № від 19.04.2019 року на загальну суму 204986 грн. (основний платіж); нарахування податкової декларації № від 17.05.2019 року на загальну суму 133138 грн. (основний платіж); нарахування податкової декларації № від 22.07.2019 року на загальну суму 103870 грн. (основний платіж); нарахування податкової декларації № від 19.06.2019 року на загальну суму 74579 грн. (основний платіж); нарахування податкової декларації № від 19.08.2019 року на загальну суму 85120 грн. (основний платіж); нарахування податкової декларації № від 19.09.2019 року на загальну суму 106392 грн. (основний платіж); нарахування податкової декларації №243798802 від 18.10.2019 року на загальну суму 37972 грн. (основний платіж); нарахування податкової декларації № від 18.11.2019 року на загальну суму 114578 грн. (основний платіж) (а.с. 33-41).

Також податковим органом було проведено перевірку своєчасності сплати відповідачем податку на додану вартість та складено акт №5886/15-32-51-06/08680572 від 15.07.2019 року (а.с. 30-31).

На підставі вказаного акту позивачем було винесено податкове повідомлення-рішення № від 06.09.2019 року про застосування до позивача штрафу 20% у розмірі 152331 грн. 96 коп. (а.с. 28).

Таким чином, сума боргу по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) складає 1139581 грн. 31 коп., а саме: 229796 грн. (основний платіж) + 204986 грн. (основний платіж) + 133138 грн. (основний платіж) + 103870 грн. (основний платіж) + 74579 грн. (основний платіж) + 85120 грн. (основний платіж) + 106392 грн. (основний платіж) + 37972 грн. (основний платіж) + 114578 грн. (основний платіж) + 152331 грн. 96 коп. + 43010 грн. 22 коп. (пеня) - 146191 грн. 87 коп. (сплата) = 1139581 грн. 31 коп.

Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб виникла в результаті нарахування податкової декларації № від 12.02.2018 року на загальну суму 220382 грн. 17 коп. (основний платіж).

Сума заборгованості по земельному податку з юридичних осіб складає: 220382 грн. 17 коп. (основний платіж) - 19786 грн. 36 коп. (сплата) + 22 грн. 77 коп. (пеня) - 6784 грн. 12 коп. (сплата) = 193834 грн. 46 коп.

Також відповідачу була нарахована пеня на загальну суму 43032 грн. 99 коп. відповідно до п.п.129.1.1 ст.129 Податкового кодексу України та ч.4 гл.2 розділу III Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 р. №422.

14.07.2014 року контролюючим органом винесено відповідачу податкову вимогу №1356-25 форми «Ю» на суму податкового боргу 128156,41 грн., яка вручена уповноваженій особі відповідача 25.07.2014 р. (а.с. 27).

На підтвердження безперервності бору відповідача з часу винесення податкової вимоги по 24.07.2018 року, позивачем надано суду ІКП по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та по земельному податку з юридичних осіб за період 2014-2018 р.р. (а.с. 8-26, 83-164).

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.п.16.1.4. п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.п.36.1. ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно п.49.1 ст.49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 49.2 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 202.1 статті 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал.

Згідно статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Відповідно до п.58.2 ст.58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення.

Пунктом 58.3 ст.58 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.56.17.1 п.56.17 ст.56 ПК України, процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

Відповідно до абз.2 п.п.56.17.5 п.56.17 ст.56 ПК України, день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Таким чином, оскільки податкові повідомлення-рішення оскаржені відповідачем не були, визначені ними грошові зобов`язання є узгодженими згідно наведених норм п.56.17 ст.56 ПК України.

Також є узгодженими суми грошових зобов`язань, самостійно задекларовані відповідачем, згідно п.54.1 ст.54 ПК України.

Згідно з п.59.1, п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Як встановлено судом вище, з моменту винесення податкової вимоги №1356-25 форми «Ю» від 14.07.2014 року податковий борг у відповідача існував безперервно (повністю не погашався), тому у позивача підстав для прийняття нової податкової вимоги не було.

Відповідно до п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

За приписами п.41.2 ст.41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до п.95.1, 95.4 ст.94 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з приписів наведених норм Податкового кодексу України (п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 та п.41.2 ст.41 Податкового кодексу України), позивач є тим контролюючим органом, на який покладено обов`язок здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу платниками податків. Тому звернення позивача до суду з даним позовом мотивоване виконанням ним функцій і повноважень контролюючого органу у сфері справляння податків і зборів.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено існування у відповідача податкового боргу в загальному розмірі 1333415,77 грн., доказів самостійної його сплати відповідачем до суду не надано, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.2 ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-243, 246-246, 263, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, буд.5, м. Одеса, 65044, ) до Державного підприємства Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№14) (адреса: вул. Краснова, 2-А, м. Одеса, 65059, ) - задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№14)» (), а саме: з усіх відкритих рахунків в банках, обслуговуючих підприємство:

- суму боргу по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1139581 грн. 31 коп. (один мільйон сто тридцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят одна гривня тридцять одна копійка) на бюджетний рахунок №UA9015007, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м. Одесі, Малиновський район/18010500;

- суму боргу по земельного податку з юридичних осіб на загальну суму 193834 грн. 46 коп. (сто дев`яносто три тисячі вісімсот тридцять чотири гривні сорок шість копійок) на бюджетний рахунок №UA1015007, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м.Одесі, Малиновський район/18010500.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд з одночасним поданням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Андрухів

.