Справа № 160/6323/19
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2020 року м. Дніпросправа № 160/6323/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмого провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року

у адміністративній справі № 160/6323/19 за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Дніпропетровської області (відповідач-1), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (відповідач-2), Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області (відповідач-3), Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" (відповідач-4) та третіх осіб: Громадська спілка "Асоціація захисту прав людини в Україні" і Адвокатське об`єднання "Всеукраїнська спілка адвокатів" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року до позивача у цій справі ОСОБА_1 застосовано заходи процесуального примусу за зловживання процесуальними правами у вигляді стягнення в дохід Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України штрафу в розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму - 630,60 грн., визнано стягувачем Державну судову адміністрацію України, а боржником - ОСОБА_1 , а також визначено строк пред`явлення ухвали суду до виконання становить три місяці з дня набрання нею законної сили та роз`яснено позивачу, що в силу вимог ч.6 ст. 149 Кодексу адміністративного судочинства України суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, щодо якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Зазначена ухвала суду першої інстанції оскаржена позивачем у цій справі до апеляційного суду з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також її необґрунтованості та невідповідності висновків суду обставинам справи, оскільки подані ним чотири заяви про забезпечення позову хоча і були подібними, але були різними за суттю та з різних приводів та підстав, а застосування стягнення у визначеному судом розмірі є неаргументованим.

Обговоривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин та правильність їх юридичної кваліфікації, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача у цій справі не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою суду від 03.12.2019 року прийнято до провадження адміністративну справу № 160/6323/19 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, Ради адвокатів Дніпропетровської області, Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України", та третіх осіб: Адвокатського об`єднання "Всеукраїнська спілка адвокатів" і Громадської спілки "Асоціація захисту прав людини в Україні".

По цій справі позивачем 17.12.2019 року, 19.12.2019 року та 24.12.2019 року подавалися до суду заяви про забезпечення адміністративного позову, в якому він просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом: - зупинення дії рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області № 6/ДПР-19 від 13.06.2019 року про позбавлення адвоката ОСОБА_1 права на заняття адвокатською діяльністю; - зобов`язання Ради адвокатів Дніпропетровської області та Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" негайно внести до Єдиного реєстру адвокатів України щодо адвоката ОСОБА_1 інформацію про зупинення дії рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області № 6/ДПР-19 від 13.06.2019 року про позбавлення адвоката ОСОБА_1 права на заняття адвокатською діяльністю.

Ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року, 20.12.2019 року та 24.12.2019 року, відповідно, у задоволенні заяв ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі № 160/6323/19 було відмовлено, але 09.01.2020 року ОСОБА_1 вчетверте подав до суду заяву про забезпечення адміністративного позову, в якому просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом: зупинення дії рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області № 6/ДПР-19 від 13.06.2019 року про позбавлення адвоката ОСОБА_1 права на заняття адвокатською діяльністю; та зобов`язання Ради адвокатів Дніпропетровської області та Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" негайно внести до Єдиного реєстру адвокатів України щодо адвоката ОСОБА_1 інформацію про зупинення дії рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області № 6/ДПР-19 від 13.06.2019 року про позбавлення адвоката ОСОБА_1 права на заняття адвокатською діяльністю.

Судом першої інстанції встановлено, що всі чотири заяви про забезпечення адміністративного позову є аналогічними та в обґрунтування таких позивачем зазначено, що предметом даного позову є, зокрема рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області № 6/ДПР-19 від 13.06.2019 року про позбавлення адвоката ОСОБА_1 права на заняття адвокатською діяльністю. А на обгрунтування вказаних заяв, позивач вказував, що відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" оскарження рішення не зупиняє його дії, що позбавляє позивача права на працю, виключає можливість заробляти собі на життя та суперечить ст.ст. 42, 43 Конституції України. Відповідно, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди його правам та інтересам, правам та інтересам третіх осіб, а також ускладнить їх відновлення.

За вказаних у попередньому абзаці обставин, спираючись на положення частини першої, пункту першого частини другої, частини четвертої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції кваліфікував дії позивача по поданню у цій справі 09.01.2020 року четвертої заяви про забезпечення адміністративного позову, як зловживання процесуальними правами, оскільки подані позивачем попередньо раніше три аналогічні заяви вже було вирішено судом, а для подачі четвертої позивачем не було зазначено інших підстав або нових обставин, у зв`язку з чим суд визнав за можливе вжити заходи для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Мотивуючи необхідність застосування у даному випадку заходу процесуального примусу у вигляді штрафу, суд першої інстанції обґрунтовано послався на положення ст.145 і ст.149 КАСУ та з огляду на дії позивача, правильно виходив з того, що саме стягнення з позивача в дохід Державного бюджету України штрафу буде запобіжником, який в подальшому унеможливить зловживання позивачем процесуальними правами та буде спонукати його до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами.

Підтримуючи викладені вище висновки суду першої інстанції у цій справі, судова колегія звертає увагу на те, що відмовляючи у задоволені поданих позивачем 17.12.2019 року, 19.12.2019 року та 24.12.2019 року заяв про забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції у тричі винесених ухвалах детально обговорював доводи заявника і керуючись положеннями ст.ст.150, 151, 154, ст.ст.73, 76, 77, 78 КАСУ постанови Пленуму ВАСУ № 2 від 06.03.2008 р. чітко та зрозуміло наводив обґрунтування підстав, які свідчать про відсутність у суду для вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до Ради адвокатів Дніпропетровської області, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" та третіх осіб: Громадська спілка "Асоціація захисту прав людини в Україні" і Адвокатське об`єднання "Всеукраїнська спілка адвокатів" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Проте, позивачем вчетверте 09.01.2020 року було подано заяву про забезпечення його адміністративного позову у цій справі без наведення інших підстав або нових обставин для розгляду судом вказаного питання, яке вже було вирішено судом раніше тричі. Зміст та вимоги усіх чотирьох заяв позивача про забезпечення його адміністративного позову - є ідентичними та не підкріплювалися фактами об`єктивної дійсності, які б не обговорювалися судом попередньо в ухвалах суду про відмову у задоволенні заяв.

Відповідно, усі подані позивачем 17.12.2019 року, 19.12.2019 року, 24.12.2019 року та 09.01.2020 року заяви позивача про забезпечення його позову у цій справі, з огляду на те, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 р. про часткове задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області № 6/ДПР-19 від 13.06.2019 року про позбавлення адвоката ОСОБА_1 права на заняття адвокатською діяльністю (а.с.24-27), а ухвалою цього ж суду від 18.12.2019 р. вже було відмовлено у задоволені заяви позивача про забезпечення позову (а.с.36-40) - мали штучний характер та за своїм ідентичним змістом свідчать лише про прагнення заявника до привернення до себе уваги і необґрунтованого перевантаження роботи суду, а не до захисту своїх прав та інтересів у судовому порядку.

Підсумовуючи вищевикладене та того, що Кодекс адміністративного судочинства України містить термін «зловживання процесуальними правами», а у ст.45 цього кодексу чітко наведено перелік дій, які можуть трактуватися суддею або колегією суддів за суб`єктивною чи об`єктивною думкою в кожному конкретному випадку як зловживання процесуальними правами, судова колегія підтверджує, що дії позивача у цій справі суд першої інстанції правильно кваліфікував, як зловживанням процесуальними правами, оскільки подання ним 17.12.2019 року, 19.12.2019 року, 24.12.2019 року та 09.01.2020 року заяв про забезпечення його позову після вирішення раніше по суті аналогічних вимог є завідомо безпідставними та явно необґрунтованими, і вочевидь спрямовані на затягування розгляду справи по суті.

Отже, з метою запобігання можливості подальшого суд приходить до висновку про застосування до позивача заходів процесуального примусу, а у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 630,60 грнУ відповідності до статті 144 Кодексу адміністративного судочинства України є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення. Про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 44, 45, 243, 250, 252, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 року залишити без змін

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун