Справа № 640/13913/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/416
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 року м. Київ № 640/13913/19

за позовомОСОБА_1
до Міністерства оборони України Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України Генерального штабу Збройних Сил України
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства оброни України, Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України про:

визнання протиправною та скасування спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 15.12.2017 №Д-322/1/19дск в частині скорочення (зміни на військову) посади заступника начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України;

визнання протиправними та скасування зміни до штату Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України в частині скорочення (заміни на військову) посади заступника начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України;

зобов`язання Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України видати відповідний наказ про закінчення відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також продовження проходження ОСОБА_1 державної служби на посаді заступника начальника Головного управління.

В судовому засіданні 18.03.2020 р. оголошено ухвалу про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення учасників по справі, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 02.02.2017 р. прийнятий на державну службу і перебуває на посаді заступника начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України.

Наказом начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 11.12.2017 р. №287 ОСОБА_1 З 11.12.2017 р. по 17.09.2020 р. є таким, що вибув у відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 15.12.2017 р. №Д-322/1/19дск "Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2017-2018 роках" затверджено відповідний план заходів згідно з яким, зокрема, внесено зміни до штату Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України (місто Київ), що утримується за штатом №41/060-51, чисельністю 114 військовослужбовців та 101 працівник, щодо зміни посади начальника Головного управління з цивільної на військову, згідно з переліком змін до штату.

Оскільки ОСОБА_1 не є військовослужбовцем, 28.12.2017 р. йому направлено лист-попередження про наступне звільнення у зв`язку з проведенням організаційних заходів на виконання вказаної спільної директиви МОУ та ГШ ЗСУ, ст. 32, 40, 49-2 КЗпП України, у якому запропоновано посаду заступника начальника управління будівництва та придбання житла Головного управління.

Листом від 10.01.2018 р. ОСОБА_1 повідомив про те, що розгляд питання про скорочення посади та пропозиція іншої рівнозначної посади можливі лише після закінчення його відпустки.

Листом Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 16.01.2018 р. позивачу повторно було запропоновано посаду заступника начальника управління будівництва та придбання житла Головного управління.

05.07.2019 р. позивач звернувся до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України з інформаційним запитом, у якому просив повідомити його, чи реалізовано вимоги директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 15.12.2017 р. №Д-322/1/19дск в частині заміну посади заступника Головного управління з цивільної на військову; у разі її реалізації вжити невідкладних заходів, спрямованих на внесення змін до штату Головного управління; видати наказ про закінчення його відпустки по догляду за дитиною та проходження державної служби на посаді заступника начальника Головного управління.

Листом від 11.07.2019 р. позивачу не надано відповідь по суті поставлених питань.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає рішення щодо змін до штатного розкладу Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України протиправними з таких підстав.

Позивач посилається на ч. 7 ст. 179 КЗпП України, ст. 2 Закону України "Про відпустки", згідно з якими під час відпустки по догляду за дитиною гарантується збереження місця роботи, і вказана гарантія поширюється також на батька дитини.

Про порушення своїх прав позивач дізнався з листа Головного управління від 11.07.2019 р. №303/7/1/575, після чого звернувся до суду.

Відповідач - Міністерство оборони України - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначив, що наказ про звільнення позивача з займаної посади ні Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України, ні Міністерством оборони України не видавався, тому передбачені ч. 7 ст. 179 КЗпП України, ст. 2 Закону України "Про відпустки" права позивача порушені не були.

Щодо позивача було дотримано процедуру вивільнення у зв`язку з реорганізацією Головного управління, передбачену ст. 49-2 КЗпП України, оскільки його письмово повідомлено про вивільнення та запропоновано наявну вакантну посаду, тоді як рівнозначних посад не було.

Відповідач - Генеральний штаб Збройних Сил України - проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що оскаржувана директива відповідає вимогам законодавства.

Відповідач - Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України - проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що право позивача не є порушеним, оскільки позивача не звільнено з займаної посади; процедуру попередження про наступне вивільнення щодо позивача дотримано.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В даному випадку позивачем оскаржено спільну директиву Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 15.12.2017 №Д-322/1/19дск, про існування якої позивача повідомлено шляхом скерування 28.12.2017 р. листа-попередження про наступне звільнення, а також змін до штату Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України в частині скорочення (заміни на військову) посади заступника начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, щодо існування яких позивач станом на час звернення до суду не був повідомлений.

Згідно з ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

В даному випадку на звернення позивача 05.07.2019 р. до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України з інформаційним запитом щодо обставин його перебування на посаді листом від 11.07.2019 р. по суті відповіді надано не було.

За таких обставин суд не вважає строк звернення до суду пропущеним і розглядає спір по суті.

Щодо відповідності законодавству спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 15.12.2017 №Д-322/1/19дск

Згідно з матеріалами справи позивач в обґрунтування позовних вимог посилається лише на неможливість прийняття такої директиви під час перебування його у відпустці по догляду за дитиною, тоді як будь-яких інших підстав для визнання її протиправною не наведено.

Відповідно, суд надає оцінку відповідності вказаної директиви законодавству саме згідно з підставами позову.

Згідно зі ст. 179 КЗпП України за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.

Відпустки для догляду за дитиною, передбачені частинами третьою, четвертою та шостою цієї статті, можуть бути використані повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною.

Згідно зі ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 р. № 504/96-ВР право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом.

В даному випадку сама по собі директива від 15.12.2017 №Д-322/1/19дск безпосередньо стосується організації роботи Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, і стосунку до забезпечення гарантій позивача від звільнення у період перебування у відпустці не має.

Зокрема, відповідачі мають право приймати в межах своєї компетенції рішення, пов`язані з організацією роботи підвідомчих установ, незалежно від того, чи стосуються вони осіб, які станом на час їх прийняття перебувають у відпустці по догляду за дитиною.

Прав та інтересів позивача стосуються строки та порядок її реалізації, зокрема, у випадку звільнення позивача у період перебування у відпустці, проте, вчинення заходів, пов`язаних з реалізацією директиви, є компетенцією Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, а не Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо відповідності законодавству зміни до штату Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України в частині скорочення (заміни на військову) посади заступника начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України

Згідно з матеріалами справи будь-які докази внесення відповідних змін до штату Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України відсутні.

Згідно з поясненнями відповідачів наказ про звільнення позивача з займаної посади ні Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України, ні Міністерством оборони України не видавався.

За таких обставин у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині за відсутністю предмета оскарження.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України видати відповідний наказ про закінчення відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також продовження проходження ОСОБА_1 державної служби на посаді заступника начальника Головного управління

Як було зазначено вище, згідно зі ст. 179 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за бажанням жінки (батька дитини).

Відповідно, для виходу з відпустки позивач має звернутися до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України з відповідною заявою, яка має бути розглянута, з вирішенням питання про звільнення особи, яка займала посаду на час відпустки, тощо.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача з відповідною заявою, тоді як викладення відповідного прохання у інформаційному запиті від 05.07.2019 р. такою заявою вважатися не може.

Оскільки позивач в установленому порядку не ставив роботодавця до відома про вихід з відпустки по догляду за дитиною, Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України відповідну заяву не розглядало, позивачу у виході на службу не відмовляло.

За таких обставин у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 23.03.2020 р.