Справа № 520/14049/19
Суддя: Мінаєва К.В.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 березня 2020 р. № 520/14049/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Мінаєвої К.В.,

за участю секретаря судового засідання - Остропільця Є.Є.,

за участю:

представника позивача - Шаповалової В.М.,

представника відповідача - Лук`янцева С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6 від 18.09.2019 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що підставою нарахування позивачу грошового зобов`язання та застосування штрафних санкцій за оскаржуваним рішенням стали висновки контролюючого органу про наявність у позивача обов`язку з 11.09.2018 року зареєструватися як платник ПДВ у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням. Зазначив, що в період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року, здійснюючи господарську діяльність як платник єдиного податку, не мав зобов`язання щодо реєстрації як платник податку на додану вартість. Разом з тим, з 01.07.2018 року позивач здійснює господарську діяльність на загальній системі оподаткування, оскільки в листопаді 2018 року обсяг оподаткованих операцій перевищив 1 000 000,00 гривень, та ФОП ОСОБА_1 , керуючись приписами п. 183.1, 183.2 ст. 183 розділу V Податкового Кодексу України, 01.12.2018 року подав реєстраційну заяву та з 01.01.2019 року набув статус платника податку на додану вартість. Вважає, що приписи п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України мають застосовуватися до позивача або з моменту втрати статусу платника єдиного податку за власним рішенням (з 01.07.2018 року), або з моменту настання події порушення правил знаходження на спрощеній системі оподаткування, обліку, звітності, що не було встановлено під час перевірки.

Від відповідача надійшов відзив, в якому зазначив, що дохід від надання в оренду нерухомого та рухомого майна на території України за 12 календарних місяців (з 01.01.2018р. по 31.12.2018р.) склав 2 510 106,95 грн., перевищення виручки від надання послуг понад 1 000 000,00 грн. виникло у серпні 2018 року, відтак, позивач зобов`язаний був зареєструватись платником податку на додану вартість у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 Податкового кодексу України. Зазначені вимоги позивачем не виконані, заява на реєстрацію платником податку на додану вартість надана несвоєчасно. Платником податку на додану вартість ОСОБА_1 зареєстровано 01.01.2019р., чим порушено п.181.1 ст.181, п. 183.2 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ за період з 11.09.2018р. по 31.12.2018р. З урахуванням викладених обставин справи просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.12.2019 р. залишено без руху позовну заяву. 08.01.2020 р. Ухвалою суду від 15.01.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою суду від 02.03.2020 р. закрито підготовче провадження у справі.

Судом встановлені наступні обставини справи.

У період з 15.08.2019 року по 21.08.2019 року на підставі наказу ГУ ДФС у Харківській області №5643 від 09.08.2019 року та направлення ГУ ДФС у Харківській області від 14.08.2019 року №2020 на проведення документальної позапланової виїзної перевірки фахівцем ГУ ДФС у Харківській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 щодо своєчасності реєстрації платником податку на додану вартість, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість до Державного бюджету України за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року.

За результатами перевірки Головним Управлінням ДФС у Харківській області було складено Акт про результати документальної позапланової виїзної ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 28.08.2019 року № 2965/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 . (а.с.6-18)

На підставі висновків, зазначених в вищезазначеному акті, було складено податкове повідомлення - рішення №6 від 18.09.2019 року за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) усього на суму 356078.75 грн., з яких: за податковим зобов`язанням - 284863,00 грн., за штрафними (фінансовими санкціями) - 71215,75 грн.

Позивач не погоджується з винесеним податковим повідомленням рішенням, у зв`язку з чим звернувся до суду для його оскарження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи позову та відзиву, письмових пояснень, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Суд зазначає, що перевіркою встановлено порушення позивачем: п. 181.1 ст. 181, п. 183.4 ст.183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України у результаті чого занижено податок на додану вартість за період з 11.09.2018 року по 31.12.2018 року на загальну суму 284 863,00 грн.

Як встановлено з акту перевірки, підставою нарахування позивачу грошового зобов`язання та застосування штрафних санкцій стали висновки контролюючого органу про наявність у позивача обов`язку з 11.09.2018 року зареєструватися як платник ПДВ у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням.

Відповідно п.181.1 ст.181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Пунктом 185.1 ст.185 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п.188.1 ст.188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно п.297.1 ст.297 ПК України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів:

1) податку на прибуток підприємств;

2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - четвертої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою;

3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи;

4) податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва;

5) рентної плати за спеціальне використання води платниками єдиного податку четвертої групи.

З матеріалів справи судом встановлено, підтверджується книгою обліку доходів і витрат та не заперечується відповідачем, що позивач в період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року включно здійснював господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування II групи. За цей період (І півріччя 2018 року) було отримано виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) та задекларовано у сумі 960 813,92 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи податковою декларацією.

Отже, в період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року позивач, здійснюючи господарську діяльність як платник єдиного податку, не мав зобов`язання щодо реєстрації як платник податку на додану вартість.

Разом з тим, з 01.07.2018 року позивач здійснює господарську діяльність на загальній системі оподаткування. Оскільки в період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, склала 1 549 293,03 грн., з 01.12.2018 року подав реєстраційну заяву та з 01.01.2019 року набув статус платника податку на додану вартість.

На думку відповідача, ФОП ОСОБА_1 повинен був зареєструватись в серпні 2018 року як платник податку відповідно п.181.1 ст.181 ПК України.

Суд зазначає, що згідно п.183.4 ст.183 ПК України, у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

Отже, даною нормою врегульовано лише випадок подачі відповідної заяви у разі переходу особи із спрощеної системи оподаткування, яка підпадає під вимоги пункту 181.1 статті 181 Податкового Кодексу України.

Оскільки на момент самостійного переходу позивача на загальну систему оподаткування по заяві позивач не відповідав вимогам п.181.1 ст.181 ПК України, а саме: загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, нарахована (сплачена) протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно не перевищувала 1000000 гривень, - позивач не був зобов`язаний подавати реєстраційну заяву відповідно до п. 183.4 ст. 183 ПК України, а висновок відповідача про порушення вимог даної норми є помилковим.

На думку відповідача, у позивача виник обов`язок подати заяву з 11.09.2018 р., через те, що у серпні 2018 р. виникло перевищення виручки від надання послуг понад 1 000 000,00 грн. Відповідач при цьому врахував період перебування позивача на спрощеній системі оподаткування.

Посилання відповідача на порушення позивачем п.181.1 ст.181 ПК України є необґрунтованим, оскільки за змістом даної норми обов`язок зареєструватися платником податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) мають лише особи, загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), за виключенням платників єдиного податку першої - третьої групи.

Отже, оскільки позивач був платником єдиного податку 2 групи, то отримана сума за період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року відповідно до п.181.1 ст.181 ПК України не підлягала оподаткуванню податком на додану вартість.

Отже, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що позивачем занижено податкові зобов`язання з ПДВ за період з 11.09.2018р. по 31.12.2018р. через реєстрацію платником ПДВ не в серпні 2018 р., а лише 01.01.2019р., оскільки на платників єдиного податку першої - третьої групи не розповсюджуються положення п. 181.1 статті 181 Податкового Кодексу України щодо обов`язку зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог-, передбачених статтею 183 цього Кодексу.

З урахуванням викладених обставин справи, суд вважає контролюючим органом безпідставно прийнято податкове повідомлення-рішення №6 від 18.09.2019 р., у зв`язку з чим суд вважає наявні підстави для його скасування.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішень.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та аргументам сторін, які впливають на результат вирішення спору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №6 від 18.09.2019 р.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3560 (три тисячі п`ятсот шістдесят) грн. 79 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 26 березня 2020 року.

Суддя Мінаєва К.В.