Справа № 805/3982/17-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2020-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 березня 2020 року

Київ

справа №805/3982/17-а

адміністративне провадження №К/9901/46832/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року (Лагойда Т.В., Буряк І.В. , Мозгова Н.А. ) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року (Компанієць І.Д., Казначеєв Е.Г., Ястребова Л.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних - вимог та їх обґрунтування:

Позивач 09 листопада 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців Міністерства юстиції України щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 від 16 вересня 2017 року про надання публічної інформації в передбачений законодавством строк;

- зобов`язати Тимчасову кваліфікаційну комісію приватних виконавців Міністерства юстиції України надати відповідну інформацію на запит ОСОБА_1 від 16 вересня 2017 року по суті запитуваних питань в повному обсязі.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій:

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року у вказаній адміністративній справі відкрито провадження.

30 листопада 2017 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду провадження у справі зупинено. Ухвалою того ж суду від 20 грудня 2017 року - провадження поновлено.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року на підставі ч. 13 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк протягом п`яти днів з дня вручення позивачу даної ухвали для усунення недоліків, а саме позивачу необхідно було сплатити судовий збір в сумі 640 грн. та надати до суду оригінал документу про сплату судового збору.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, у зв`язку з тим, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, встановлені ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року, а саме не сплатив судовий збір в сумі 640 грн.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги:

У касаційній скарзі позивач посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріально права, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року, та направити справу для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду.

Посилаючись на те, що суди попередніх інстанцій помилково дійшли до висновку, що адміністративний позов позивача, пов`язаний з порушенням його права на доступ до публічної інформації, та не пов`язаний з порушенням права позивача як учасника бойових дій, позбавили його права на звільнення від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Також на думку позивача, пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вимог про те, що позов учасника бойових дій має бути обов`язково пов`язаний із порушенням його прав як учасника бойових дій, передбачених законодавством. Закон України «Про судовий збір» не містить переліку справ, які пов`язані із порушенням права учасників бойових дій, а суд не може давати роз`яснення та тлумачення закону, тому учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у будь - яких справах, пов`язаних з порушенням їх прав.

В касаційній скарзі позивач також посилається на правову позицію викладену в ухвалах Вищого адміністративного суду України та Верховного Суду у справах, в яких ОСОБА_1 виступає позивачем та по яких відкрито касаційне провадження, а саме від 30 травня 2017 року К/800/17785/17, від 03 листопада 2017 року № К/800/32538/17, від 08 листопада 2017 року К/800/36526/107, від 11 грудня 2017 року № К/800/41119/17, від 31 січня 2018 року № К9901/10662/18, від 05 лютого 2018 року № К/9901/10655/18, від 26 грудня 2017 року № К/9901/1130/17, від 07 лютого 2018 року № К/9901/16222/18.

Позиція інших учасників справи:

07 травня 2018 року від Міністерства юстиції України надійшов відзив на касаційну скаргу.

В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено, що скаржники безпідставно стверджує про наявність у нього пільги, щодо звільнення від сплати судового збору по даній справі, оскільки спір не пов`язаний із захистом прав позивача, як учасника бойових дій.

При цьому, пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» кореспондується із положеннями статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільнені від сплати судових витрат, пов`язаних із розглядом цих питань.

Відповідач просить суд касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволенні, ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги:

02 квітня 2018 до Верховного Суду як суду касаційної інстанції надійшла скарга ОСОБА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2018 року визначено головуючого суддю Желтобрюх І.Л. суддів Білоус О.В., Стрелець Т.Г.

Ухвалою Вищого Верховного Суду від 11 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження.

Відповідно до розпорядження від 11 червня 2019 року у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді-доповідача Желтобрюх І.Л. що унеможливлює її участь у розгляді касаційних скарг, призначено повторний автоматизований перерозподіл касаційних скарг.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 12 червня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Загороднюк А.Г., судді Єресько Л.О. та Соколов В.М.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи:

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, у зв`язку з тим, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, встановлені ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року, а саме не сплатив судовий збір в сумі 640 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвала Донецького окружного адміністративного суду залишена без змін.

Не погоджуючись з судовими рішенням позивачем подано касаційну скаргу.

Релевантні джерела права й акти їх застосування:

За статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 131 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

За статтями 1, 2 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» передбачені пільги щодо сплати судового збору. Зокрема, відповідно до пункту 13 частини першої зазначеної норми від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Статус, права, пільги учасників бойових дій встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 351 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи:

Вирішуючи спірне питання суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що пункт 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір» кореспондується із положеннями статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Конструкція пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір», в якому йдеться про «справи, пов`язані з порушенням їхніх прав», вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про уточнення характеру порушених прав.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя ("KREUZ v. POLAND" № 28249/95).

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про сплату судовий збір» в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, підставою для звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою стало ненадання, на думку позивача, відповіді на його запит від 16 вересня 2017 року про надання публічної інформації в передбачений законодавством строк та зобов`язання надати належну відповідь.

Враховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що вимоги позивача не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, саме, як учасника бойових дій. Тому судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року, справа № 545/1149/17.

Посилання скаржника на правову позицію, викладену в ухвалах Вищого адміністративного суду України та Верховного Суду у справах, в яких ОСОБА_1 виступав позивачем та по яких відкрито касаційне провадження, а саме на ухвалу від 30 травня 2017 року К/800/117785/17, від 03 листопада 2017 року № К/800/32538/17, від 08 листопада 2017 року К/800/36526/107, від 11 грудня 2017 року № К/800/41119/17, від 31 січня 2018 року № К9901/1662/18, від 05 лютого 2018 року № К/9901/10655/18, від 26 грудня 2017 року № К/9901/1130/17, від 07 лютого 2018 року № К/9901/16222/18 колегія суддів не бере до уваги, оскільки, виходячи з процесуальних механізмів забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Вищого адміністративного суду України та Верховного Суду, за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду, які прийняті в часі пізніше, мають перевагу над висновками колегії суддів Вищого адміністративного суд України та Верховного Суду, які прийняті в часі раніше.

Верховний Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії» (Віііг Тоща V. Зраіп) серія А. 303-А; пункт 29).

Відповідно до статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Частиною другою статті 350 КАС України передбачено, що не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій у цій справі не підлягають скасуванню.

Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Судові витрати

З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді: Л.О. Єресько

В.М. Соколов