Справа № 826/8110/16
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8110/16 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича про визнання протиправною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, в якому, з урахуванням зміни позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невинесенні протягом місяця (від дати реєстрації клопотання) на пленарне засідання сесії Київської міської ради питання стосовно надання дозволу на розробку проекту землевідводу земельної ділянки №5 відповідно до графічного матеріалу (кадастрового кварталу 90:040 згідно містобудівного кадастру Києва), орієнтовним розміром до 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), клопотання (заява) №5, зареєстрованого у Київській міській раді за вх. №08/М-11749 від 01.12.2015;

- вирішити питання щодо розподілу судових витрат, шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради на його користь витрати на правову допомогу, які складають 4640 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства безпідставно не внесено клопотання позивача на розгляд на пленарному засіданні Київської міської ради.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року визнано бездіяльність Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, яка полягає у невинесенні протягом місяця (від дати реєстрації клопотання) на пленарне засідання сесії Київської міської ради питання стосовно надання дозволу на розробку проекту землевідводу земельної ділянки №5 відповідно до графічного матеріалу (кадастрового кварталу 90:040 згідно містобудівного кадастру Києва), орієнтовним розміром до 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), клопотання (заява) №5, зареєстрованого у Київській міській раді за вх. №08/М-11749 від 01.12.2015, - протиправною.

У стягненні з Київської міської ради на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 4640 грн, - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить змінити вказане судове рішення та стягнути на його користь витрати, пов`язані з розглядом справи (правничої допомоги) за рахунок бюджетних асигнувань Київської мської ради та вирішити питання розподілу судових витрат (на правничу допомогу), понесених апелянтом під час розгляду даної справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що виконавець за договором про надання правової допомоги може виконати замовлену роботу у той же день та по факту виконаних робіт отримати винагороду, оскільки законом це не заборонено.

На момент подачі позовної заяви Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачав компенсацію витрат особі, понесених особою, що надавала правову допомогу, тому ОСОБА_1 має право на відшкодування вказаних витрат у випадку ухвалення судового рішення на його користь, що узгоджується з висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 22.12.2018 у справі №826/856/18.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено, що свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю видано представнику позивача - ОСОБА_3 на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 12.04.2018 №10 та підписане Головою Ради адвокатів міста Києва ОСОБА_4, тобто особою, яка на момент видачі свідоцтва вже не була головою відповідною ради адвокатів міста Києва та не мала права підписувати відповідні свідоцтва.

Вказані обставини підтверджуються листом Національної асоціації адвокатів України, отриманим за №055/9532 від 05.10.2108.

Враховуючи вищезазначену інформацію, витрати на правову допомогу, пов`язані з розглядом справи, надані ОСОБА_3 не є тими витратами, які в розумінні норм КАС України відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Київської міської ради в порядку статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) з клопотаннями від 01.12.2015 №5 (вх. №08/М-11749 від 01.12.2015), в якому просив надати згоду на розробку проекту землевідводу земельної ділянки №5 відповідно до графічного матеріалу (кадастрового кварталу 90:040 згідно містобудівного кадастру Києва), орієнтовним розміром по 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розглянувши дане питання на сесії ради у встановлений законодавством місячний строк з прийняттям об`єктивного та обґрунтованого рішення.

Оскільки у місячний термін з дати звернення та станом на час розгляду даної справи в суді зазначене клопотання позивача не винесено на пленарне засідання сесії Київської міської ради, зокрема, до порядку денного ради, позивач звернувся з позовом до Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Київським міським головою не винесено на пленарне засідання Київської міської ради, зокрема, не включено до порядку денного розгляд клопотання позивача від 01.12.2015 №5 про надання йому згоди на розробку відповідного проекту землеустрою у місячний строк з дати реєстрації клопотання та не забезпечено дотримання радою порядку і строку його розгляду, то відповідно міським головою допущено протиправну бездіяльність та порушено вимоги частини сьомої статті 118 ЗК України, статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 4 Регламенту Київської міської ради.

У той же час, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивачем та його представником не доведена реальність надання послуг, оскільки не підтверджено час їх здійснення, тому вимога позивача щодо присудження на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі 4640 грн є необґрунтованою та безпідставною.

Враховуючи, що апеляційна скарга подала лише в частині відмови в стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу, відтак суд апеляційної скарги не переглядає судове рішення по суті задоволених вимог.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції в частині вирішення питань щодо розподілу судових витрат з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 87 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення до суду у травні 2016 року) було передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України (в редакції, на момент звернення до суду у травні 2016 року), витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Частиною другою статті 16 КАС України, (в редакції, чинній на момент звернення до суду у травні 2016 року) закріплено, що для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.

На момент подачі до суду позовної заяви діяв Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», у статті 1 якого було закріплено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році з 01 травня установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1450 гривень.

Тобто, розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 580 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

У той же час, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) наголосила на тому, що Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначає не види правової допомоги, а виключно граничний розмір їх компенсації.

У свою чергу, на підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, до суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, на час винесення рішення судом першої інстанції), при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з положеннями статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, (в редакції, на час винесення рішення судом першої інстанції) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, на час винесення рішення судом першої інстанції), до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, на час винесення рішення судом першої інстанції), встановлено для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України в редакції, на час винесення рішення судом першої інстанції).

Як вбачається з матеріалів справи, 10.05.2016 між позивачем та ФОП ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги №10/05-1, відповідно до пункту 2 якого виконавець (ФОП ОСОБА_3 ) надає правову допомогу, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності замовника (позивач), складання позовних заяв, складання апеляційної та касаційної скарг, складання заперечення на апеляційну чи касаційну скаргу, складання та підготовка процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів замовника, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, в тому числі у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді на підставі замовлення замовника, оформленого у формі додатку до цього договору, що є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 31).

Пунктом 3 договору передбачено, що виконавець приступає до виконання робіт за замовленням після отримання всіх необхідних документів від замовника.

Згідно з пунктом 5 договору замовник зобов`язується сплатити виконавцю винагороду за надану правову допомогу та виконані інші роботи згідно даного договору за такими тарифами: 4640,00 грн (чотири тисячі шістсот сорок гривень) за кожну годину роботи, що не перевищує 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на дату укладення цього договору.

У відповідності до пункту 8 договору надання правової допомоги у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді виконавцем здійснюється виключно по передоплаті в межах фактично передплаченої суми за кожну годину участі згідно тарифу передбаченого пунктом 5 цього договору.

Відповідно до пункту 9 договору замовником може здійснюватись додаткова передплата правової допомоги, у разі, якщо виконавцем на час додаткової передплати надана правова допомога у повному об`ємі відповідно до тарифів пункту 5 цього договору, про що складається та підписується акт виконаних робіт.

Згідно додатку №1 до договору від 10.05.2016 №10/05-1-замовлення від 10.05.2016, замовник просив виконавця надати йому юридичні послуги (правову допомогу), передбачені пунктом 2 договору за тарифами, передбаченими пунктом 5 цього договору, а саме: скласти позовну заяву стосовно «оскарження бездіяльності Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, яка полягає у невинесенні на пленарний розгляд сесії Київської міської ради питання щодо надання дозволу на розробку проекту землевідводу земельної ділянки №5 відповідно до графічного матеріалу (кадастрового кварталу 90:040) до клопотання №5 зареєстрованого у Київській міській раді за вх. №08/М-11749 від 01.12.2015». Оплату відповідно до тарифу гарантував (а.с. 27).

При цьому, 10 травня 2016 року між позивачем та ФОП ОСОБА_3 складено акт виконаних робіт №10/05-1 від 10.05.2016, згідно з яким виконавцем надана замовникові правова допомога у формі та у відповідності до пункту 2 договору в об`ємах, що не перевищує розмір передплаченої винагороди, а саме: складено для замовника позовної заяви до адміністративного суду, разом вартість усіх робіт згідно цього акту за витрачені 8 (вісім) годин роботи, складає 4640,00 грн (а.с. 29).

У відповідності до копії квитанції TS206022 від 10.05.2016 позивач здійснив оплату товарів/послуг згідно договору про надання правової допомоги №10/05-1 від 10.05.2016, час здійснення операції: « 10.05.2016 11:04:22», отримувач: ФОП ОСОБА_3 .

Разом з тим, вказана квитанція містить посилання лише на оплату товарів/послуг за загальним Договором № 10/05-1 від 10 травня 2016 року, відомостей щодо конкретного виду наданої правової допомоги та по якій конкретно справі вона надавалась, дана квитанція не містить.

Крім того, судом першої інстанції вірно зауважено, що акт виконаних робіт не містить відомостей щодо того, коли виконавець приступив до виконання замовлених позивачем послуг (дата та час) та коли виконання вказаних робіт ним завершено (дата та час),

При цьому, такий акт виконаних робіт містить розрахунок загальної вартості наданих послуг (4640 грн), виходячи з вартості однієї години - 580 грн, натомість пункт 5 договору передбачає вартість однієї години у розмірі 4640 грн, що не є опискою, оскільки на момент укладення вказаного Договору виконавець був позбавлений можливості провести розрахунок витраченого часу на складення даної позовної заяви.

Зважаючи на умови договору №10/05-1 від 10.05.2016, позивач мав оплатити послуги після складення акту виконаних робіт - складений у той же день, що і сам договір, проте, з огляду на час оплати - 10.05.2016 о 11:04:22 та кількість зазначеного у акті часу (8 годин), виконавець - ОСОБА_3 фізично не міг витратити 8 годин для складення позовної заяви.

При цьому, з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне приведення укладених до 15 грудня 2017 року договорів у відповідність до вимог діючого КАС України та доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218.

Враховуючи те, що наданими до суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у даній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для компенсації витрат позивача на правову допомогу.

Щодо відшкодування витрат, понесених у суді апеляційної інстанції, слід зазначити наступне.

Згідно договору про надання правової допомоги №11/05-1 від 11.05.2018 та відповідного акту виконаних робіт від 07.02.2020, до вказаного договору, укладеного між позивачем та фізичною особою-підприємцем адвокатом ОСОБА_3 , адвокатом надана позивачу правнича допомога за складення апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.12.2019 по справі №826/8110/16 у розмірі 5600 грн.

Відповідно до частини четвертої ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Разом з тим, згідно з листом Ради адвокатів України, наданим на лист Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) станом на 26.09.2018 відомості стосовно ОСОБА_3 (представника позивача) в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Також в даному листі зазначено, що 08.10.2016 конференцією адвокатів міста Києва достроково відкликано з посади Голови адвокатів міста Києва адвоката ОСОБА_4 та обрано нового Голову Ради - Рябченка П .К .

Таким чином, наявне у матеріалах справи свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю видане ОСОБА_3, на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 12.04.2018 року № 10 та підписане Головою Ради адвокатів м. Києва ОСОБА_4, тобто особою яка на момент видачі свідоцтва вже не була головою відповідної Ради адвокатів та не мала права підписувати відповідні свідоцтва.

Враховуючи вищезазначену інформацію, витрати на правову допомогу, пов`язані з розглядом справи, надані ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції , не є тими витратами, які в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, оскільки, Кодексом адміністративного судочинства України на даний час передбачено відшкодування витрат на представництво інтересів особи тільки адвокатом.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук