Справа № 826/3465/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3465/18 Суддя першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Беспалова О.О. та Черпіцької Л.Т.,

при секретарі - Кузик О.С.,

за участю:

представника позивача: - Кротюка О.В.,

представника відповідача: - Зайченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про стягнення середнього заробітку за час затримки виплат коштів на виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про стягнення середнього заробітку за час затримки виплат коштів на виконання рішення суду, в якому просила:

- стягнути з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати коштів на виконання рішення суду від 18.05.2017 року №2а-16510/12/2670 з 25 травня 2017 року по 30.11.2017 року в розмірі 58 961,76 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 січня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 та Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг звернулись з апеляційними скаргами, в якій ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

02 березня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 7906, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , відповідно до змісту якого наголошено, що приписи ст.. 236 КЗпП України передбачають відповідальність саме за несвоєчасне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі, тобто у випадку, якщо таке поновлення було виконано несвоєчасно, то відповідно виникають підстави для виплати працівникові середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки, водночас, приписи вказаної статті не встановлюють відповідальності за несвоєчасну виплату суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, до того ж приписи ст.. 236 КЗпП України не передбачають будь - якої відповідальності за несвоєчасну сплату грошових коштів у випадку, якщо рішення органу про поновлення на роботі було виконано своєчасно.

11 березня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду вх..№ 9033, представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, відповідно до змісту якої останній просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 було поновлено на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу представництва в судах департаменту юридичного забезпечення наказом Нацкомфінпослуг від 25.05.2017 року, таким чином, період затримки виконання рішення суду необхідно обраховувати до 24 травня 2017 року, оскільки саме 25 травня 2017 року є днем виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.05.2017 року у справі №2а-16510/12/2670:

- визнано протиправним і скасовано наказ Голови комісії з ліквідації Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України Цая В.М. від 31.10.2012 р. № 505-к «Про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, у зв`язку з ліквідацією Держфінпослуг»;

- зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг поновити з 02.11.2012 року ОСОБА_1 , яку було звільнено з посади заступника директора юридичного департаменту Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, на рівнозначній посаді у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг;

- зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.11.2012 року по 18.05.2017 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100;

- допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць, що дорівнює 10168 грн. (десять тисяч сто шістдесят вісім гривень).

Наказом Нацкомфінпослуг №192-к від 25.05.2017 року на виконання пункту 5 резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.05.2017 р. по адміністративній справі №2а-16510/12/2670 поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу представництва в судах департаменту юридичного забезпечення з 02.11.2012 року та доручено відділу фінансів, бухгалтерського обліку та звітності в установленому порядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць, що становить 10 168, 00 грн.

Відповідно до платіжного доручення №1154 від 30.11.2017 року позивачці сплачено середній заробіток в сумі 8 185, 24 грн., призначення платежу «добровільна сплата середнього заробітку ОСОБА_1 , нак. 192/25.05.2017, ріш. суду №2а-16510/12/2670 від 25.05.2017.».

Вважаючи, що суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за 1 місяць було виплачено з істотною затримкою в 5 місяців, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Приписами ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) обумовлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню (ч.6 ст.235 КЗпП України).

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

За правилами ч. 2 ст. 235 КзПП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Колегія суддів наголошує, що резолютивною частиною постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.05.2017 року по адміністративній справі №2а-16510/12/2670 визначено обов`язок відповідача, зокрема, поновити з 02.11.2012 року ОСОБА_1 , яку було звільнено з посади заступника директора юридичного департаменту Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, на рівнозначній посаді у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг; нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.11.2012 року по 18.05.2017 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100; допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць, що дорівнює 10168 грн. (десять тисяч сто шістдесят вісім гривень).

Із вказаного вбачається, що рішенням суду, на підставі норм чинного законодавства, окрім іншого визначено спосіб виконання судового рішення, яким є поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць. Сполучник «та» вказує на те, що лише за умови одночасного виконання обох вимог, рішення суду буде вважатися таким, що є виконаним.

Як вбачається із матеріалів справи, справа за № №2а-16510/12/2670 розглядалась Окружним адміністративним судом м. Києва в порядку письмового провадження. Відповідно до вхідного штемпеля на першій сторінці рішення, відповідачем було отримано останнє 24.05.2017 року.

Наказом Нацкомфінпослуг №192-к від 25.05.2017 року на виконання пункту 5 резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.05.2017 по адміністративній справі №2а-16510/12/2670 поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу представництва в судах департаменту юридичного забезпечення з 02.11.2012 р. та доручено відділу фінансів, бухгалтерського обліку та звітності в установленому порядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць, що становить 10 168, 00 грн.

Тобто, видання наказу про поновлення позивачки на посаді 25.05.2017 року виданий без порушення чинного законодавства в частині негайного виконання судового рішення про поновлення на посаді.

Разом з тим, лише 30.11.2017 року відповідно до платіжного доручення №1154 позивачці сплачено середній заробіток в сумі 8 185, 24 грн., призначення платежу «добровільна сплата середнього заробітку ОСОБА_1 , нак. 192/25.05.2017, ріш. суду №2а-16510/12/2670 від 25.05.2017.», тобто зі спливом п`яти місяців, після видання вищевказаного наказу, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді у період з 25.05.2017 року по 30.11.2017 року (тобто дату його фактичного виконання).

Обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу проводиться згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок №100).

Із пункту 5 Порядку № 100, вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Відповідно до абзацу третього пункту 8 Порядку середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Як зазначено у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2017 року у справі №2а-16510/12/2670, згідно з довідкою Держфінпослуг від 30.01.2013 середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становила 10 168,00 гривень, середньоденний заробіток - 446,68 грн.

Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 05.08.2016 року № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» кількість робочих днів у 2017 році становила, зокрема: травень - 5 р.д., червень - 20 р.д., липень 21 р.д., серпень - 22 р.д., вересень - 21 р.д., жовтень - 21 р.д., листопад - 22 р.д., всього - 132 р.д.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2017 року у справі №2а-16510/12/2670 з 25 травня 2017 року по 30.11.2017 року в розмірі 58 961,76 грн. (132 х 446,68 грн.)

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було частково порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг - задовольнити частково, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 січня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 січня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грінченка, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2017 року у справі №2а-16510/12/2670 з 25 травня 2017 року по 30.11.2017 року в розмірі 58 961,76 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.О.Беспалов

Л.Т.Черпіцька

Повний текст виготовлено 17 березня 2020 року.