Справа № 638/15892/19
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

20 березня 2020 р. № 638/15892/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ), третя особа: Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня" (61022, м.Харків, проспект Незалежності, буд.13, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461, з моменту подання заяви про призначення пенсії з 23.04.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач всупереч положенням чинного законодавства неправомірно відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки позивач досяг визначеного віку та надав всі належні докази, що підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за зазначеним Списком № 2. З вказаною відмовою у призначенні пенсії позивач не погоджується, у зв`язку з чим подано даний позов.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.10.2019 року адміністративну справу №638/15892/19 передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження за правилами ст.257-262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу та третій особі, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством, оскільки, відповідно до наданих ОСОБА_1 документів для призначення пенсії позивач з 03.04.2006 по 31.03.2019 працювала на посаді молодшої медичної сестри по догляду за хворими кабінету КТ. Вказана професія не належить до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461, тому право на призначення пільгової пенсії відсутнє.

У відповідь на відзив позивач зазначив, що не погоджується з доводами відповідача, оскільки, УПФУ не взято до уваги надані при поданні заяви про призначення пенсії довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, в яких підтверджено атестацію робочих місць позивача та шкідливий характер його роботи.

Третя особа - Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня", правом надати письмові пояснення суду не скористався.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За матеріалами справу судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно даних з трудової книжки НОМЕР_2 , з 03.04.2006 року займає посаду молодшої медичної сестри по догляду за хворими кабінету комп`ютерної томографії Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня".

23.04.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком по Списку №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування".

Рішенням Слобожанського об`єднаного управління м.Харкова Пенсійного фонду б/н від 02.05.2019 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Підставою для прийняття оскарженого рішення визначено положення п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з тим, що посада молодшої медичної сестри по догляду за хворими кабінету комп`ютерної томографії не передбачена Списком №2 розділу ХХІV згідно постанови КМУ №461 від 24.06.2016, тому право на призначення пенсії за віком відсутнє.

З вказаним рішенням позивач не погодився, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовною заявою про зобов`язання призначити пільгову пенсію.

Суд надаючи оцінку даним правовідносинам зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону №1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

З огляду на ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за віком мають: жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно п. "б" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який введено в дію з 01 січня 1992 року, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше, зокрема, 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Розділом ХХІV Охорона здоров`я та соціальна допомога Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. №461 передбачено, що до осіб, які мають право на пільгове отримання пенсії відносяться працівники, які безпосередньо обслуговують хворих у рентгенівських відділеннях (кабінетах) молодші медичні сестри з догляду за хворими.

Відповідно до Положення про кабінет рентгенівської комп`ютерної томографії затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.11.1997 року №340, кабінет рентгенівської комп`ютерної томографії (КТ) (далі - кабінет) входить до складу рентгенодіагностичного відділення або в залежності від місцевих умов існує як самостійний підрозділ установи.

Основні завдання такого кабінету КТ відповідно до п.2.1 Положення №340 - проведення кваліфікованого рентгенологічного обстеження із застосуванням комп`ютерної томографії.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені підзаконні нормативно-правові акти слід дійти висновку, що комп`ютерна томографія є одним з видів рентгенологічного обстеження, тому суд доходить висновку, що посада молодшої медсестри КТ відновиться до посад визначених у Списку №2.

Суд звертає увагу, що нормами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічні норми місяться в Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637) згідно якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення здійснюється згідно зі Списками, затвердженими Кабінетом Міністрів Украї ни, на підставі записів у трудових книжках працівників та уточнюючих довідок, виданих підприємствами на підставі первинних документів про ха рактер виконуваної роботи та умови праці, а також про безпосередню зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгове пенсій не забезпечення.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних по садах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовують ся для обчислення стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж п`яти років після затвердження її результатів, якщо впродовж цього часу на такому підприємстві не змінювалися докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведе но позачергову атестацію.

Такий самий порядок застосовується в разі припинення діяльності підпри ємства, установи, організації з визначенням правонаступника.

Згідно положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професій та посади яких внесено до переліку.

Відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

В ході судового розгляду встановлено, що атестація робочого місця позивача проводилася, що підтверджується наказом КЗОЗ "Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" №77 від 12.02.2013, наказом КЗОЗ "Обласна клінічна лікарня" №89, наказом КЗОЗ "Харківська обласна клінічна лікарня" №328 від 28.12.2004, наказом КЗОЗ "Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" №69 від 25.02.2018 та додатками до наказів - Перелік робочих місць з умовами праці зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах та інші пільги, передбачені законодавством (а.с.27-29, 30-31, 32-33, 34-37). Вказані накази надавалися позивачем Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області при подачі заяви про призначення пенсії, однак, взяті до уваги при прийнятті рішення не були. Отже, відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоду роботи з 03.04.2006 по 23.04.2019 року (дата звернення з заявою до відповідача).

З огляду на викладене, наявні правові підстави вважати, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області б/н від 02.05.2019 щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є протиправним.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд не підміняє суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.

Водночас, частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Слобожанського об`єднаного управління (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України від 02.05.2019 року про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статті 114 Закону №1058, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України", п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України", п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" тощо). Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до положень частини першої, третьої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

За таких обставин, суд доходить висновку, що не зараховуючи позивачеві пільговий стаж згідно наданих довідок, відповідач діяв необґрунтовано, отже, порушені права позивача підлягають захисту, шляхом зарахування відповідних періодів його роботи до пільгового стажу.

При цьому, суд не обраховує дійсний пільговий стаж роботи позивача, що виключає можливість зобов`язання відповідача призначити позивачеві пільгову пенсію.

Нормами абзацу 2 частин четвертої статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню, шляхом визнання протиправним та скасування рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії, зарахування відповідного пільгового стажу позивача та зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умова, з урахуванням зарахованого стажу та правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -- задовольнити частково.

Скасувати рішення Слобожанського об`єднаного управління (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України від 02.05.2019 року про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.04.2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 03.04.2006 по 23.04.2019 року на посаді молодшої медичної сестри по догляду за хворими кабінету комп`ютерної томографії КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня", з урахуванням висновків суду по даній справі.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Панченко