Справа № 460/2807/19
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2020-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2020 року м. Рівне №460/2807/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Юрчук А.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

позивача: представник Чучаліна К.В.,

відповідача: представник Шеремета В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Д" від 11.07.2019 № та від 11.07.2019 №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно застосовано до позивача штрафні санкції та нараховано пеню, оскільки податок на доходи фізичних осіб та військовий збір було виплачено із одночасною виплатою доходу.

Ухвалою суду від 01.11.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Головним управлінням ДФС у Рівненській області подано відзив на позовну заяву, за змістом якого спірні податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та спосіб, що визначені чинним законодавством.

Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, за змістом якої в акті перевірки відсутні чіткі та зрозумілі розрахунки сум заниження сплати податків. Натомість, згідно з долученими до матеріалів справи доказами (платіжними відомостями та платіжними дорученнями), позивач виплачував дохід одночасно зі сплатою податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Ухвалою суду від 17.12.2019 на підставі ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) допущено процесуальне правонаступництво у справі шляхом заміни відповідача, Головного управління ДФС у Рівненській області, його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Рівненській області.

Ухвалою суду від 27.12.2019 закрито підготовче провадження і призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та пояснила суду, що в акті перевірки відсутні послання на первинні документи, на підставі яких контролюючим органом встановлено порушення. Оскільки податок на доходи фізичних осіб та військовий збір є персоніфікованими, то для встановлення факту порушення, за яке застосовується штрафна санкція згідно зі ст.127 Податкового кодексу України, податковому органу за кожним випадком нарахування та виплати доходу кожній окремій фізичній особі (у даній справі - за кожним випадком нарахування та виплати заробітної плати кожному працівнику позивача) слід перевірити суму утриманого та перерахованого податку за кожною окремою виплатою та фізичною особою. Вказала, що підстави для застосування штрафних санкцій відсутні, оскільки позивач як податковий агент фактично вчинив передбачену законодавством дію, а перерозподіл податку в рахунок боргу минулих років здійснено без його участі. Зазначила, що законодавство дозволяє податковому агенту в межах податкового року заплатити повністю своєчасно не сплачений (при виплаті доходу) податок на доходи фізичних осіб без застосування штрафу, передбаченого ст.127 Податкового кодексу України. Наголосила, що накладення підвищеної штрафної санкції на податкового агента, який перерахував повністю суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору у тому ж розмірі, що й на особу, яка перерахувань до бюджету не здійснювала, і одночасно дозвіл платникам інших податків (податку на прибуток, ПДВ) сплачувати податки із запізненням, лише зі сплатою штрафу на рівні 3%-5%, є прямими ознаками дискримінації. Вказала, що всупереч вимогам пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України відповідач нарахував пеню, починаючи з дня порушення (на думку контролюючого органу) позивачем сплати узгодженого грошового зобов`язання, помилково застосувавши 120% річних облікової ставки Національного банку України. Просила позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суду пояснила, що перевіркою встановлено несплату (неперерахування) до бюджету у перевіреному періоді позивачем, як податковим агентом, сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору після настання граничних термінів сплати. Твердження позивача про те, що відповідачем не було перевірено факт несплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за кожною конкретною (персоніфікованою) особою є помилковим, оскільки підсумкові суми утриманого та перерахованого до бюджету податку та збору узагальнені платником самостійно у регістрах бухгалтерського обліку. Під час перевірки такі суми було звірено з первинними документами, зокрема з відомостями нарахування заробітної плати, головними книгами та банківськими виписками. В акті перевірки було детально проаналізовано факт виплати заробітної плати та сплату податків і зборів до або під час виплати доходу. У додатках до акту перевірки (а саме: розрахунку своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб та розрахунку своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум військового збору) зазначені як дати та суми виплати доходу, так і строки фактичного перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Це дає можливість правильно визначити вид відповідальності платника податків за порушення податкового законодавства. Звернула увагу суду на те, що платник податків, податковий агент та/або його посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. При цьому, склад порушення, за вчинення якого застосовують штрафні санкції, передбачені п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України, пов`язується з фактом виплати доходу без сплати податку чи збору, що має місце у спірних правовідносинах. Таким чином, застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені здійснено правомірно. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши представників сторін, розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву, дослідивши у судовому засіданні долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (код за , місцезнаходження: 33028, Рівненська область, м.Рівне, вул.Пластова, буд.7) зареєстроване як юридична особа 10.05.2002 (номер запису 0000181 від 27.08.2004), взяте на облік контролюючим органом як платник податків 28.05.2002. Основним видом економічної діяльності підприємства за КВЕД є 70.10 Діяльність головних управлінь (хед-офісів). Ці обставини підтверджуються даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 - а.а.с.10-11).

На підставі направлень від 11.05.2019 №1120/17-00-14-01, №1121/17-00-14-01, №1122/17-00-14-01, відповідно до ст.20 розд.І, ст.ст.75, 77, 82 глави 8 розд.ІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами і доповненнями), на підставі наказу від 23.04.2019 №1216 уповноваженими особами Головного управління ДФС у Рівненській області проведено документальну планову виїзну перевірку філії "Березнівський райавтодор" Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2016 по 31.03.2019.

За результатами перевірки складено акт від 14.06.2019 №1212/17-00-14-01/26206503 (т.1 а.а.с.176-207), у якому зафіксовано, зокрема, порушення позивачем:

- пп.14.1.180, пп.14.1.156, пп.14.1.175 п.14.1 ст.14, п.31.1 ст.31, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.4, 168.1.5, пп.168.1.6 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та п. "а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, за якими встановлено:

- несплата (неперерахування) до бюджету податковим агентом, філією "Березнівський райавтодор", сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, передбачених п.168.1. ст.168 Податкового кодексу України, у випадках, коли виплата доходу на користь платників податку передувала сплаті податку на доходи фізичних осіб, та у випадках, коли дохід виплачувався одночасно зі сплатою податку на доходи фізичних осіб;

- неподання податковим агентом, філією "Березнівський райавтодор", платіжних доручень для перерахування належного до сплати податку на доходи фізичних осіб за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України за період з 01.07.2016 по 31.03.2019 на загальну суму 766669,62грн, а саме: 30.06.2016 в сумі 65324,27грн, 08.07.2016 в сумі 5175,75грн, 30.07.2016 в сумі 5773,10грн, 10.08.2016 в сумі 352,77грн, 30.08.2016 в сумі 9668,29грн, 26.09.2016 в сумі 11837,25грн, 28.09.2016 в сумі 43,29грн, 10.10.2016 в сумі 4521,79грн, 21.10.2016 в сумі 6480,96грн, 07.11.2016 в сумі 1715,81грн, 11.11.2016 в сумі 4281,17грн, 25.11.2016 в сумі 4713,67грн, 07.12.2016 в сумі 997,94грн, 23.12.2016 в сумі 7868,20грн, 26.12.2016 в сумі 5237,77грн, 04.01.2017 в сумі 7472,73грн, 30.01.2017 в сумі 8381,15грн, 13.02.2017 в сумі 8446,02грн, 14.02.2017 в сумі 10561,50грн, 13.03.2017 в сумі 11743,52грн, 17.03.2017 в сумі 3368,73грн, 30.03.2017 в сумі 248,96грн, 06.04.2017 в сумі 15570,30грн, 24.04.2017 в сумі 21,01грн, 28.04.2017 в сумі 121,10 грн, 18.04.2017 в сумі 6792,45грн, 17.05.2017 в сумі 10233,96грн, 30.05.2017 в сумі 6954,11грн, 09.06.2017 в сумі 17552,85грн, 22.06.2017 в сумі 206,50грн, 30.06.2017 в сумі 44,99грн, 20.07.2017 в сумі 17655,71грн, 29.08.2017 в сумі 16819,47грн, 19.09.2017 в сумі 23786,20грн, 29.09.2017 в сумі 477,37грн, 19.10.2017 в сумі 18462,70грн, 24.10.2017 в сумі 547,88грн, 30.10.2017 в сумі 46,61грн, 23.11.2017 в сумі 35,45грн, 30.11.2017 в сумі 21604,60грн, 29.12.2017 в сумі 14879,20грн, 27.12.2017 в сумі 2279,65грн, 23.01.2018 в сумі 15557,94грн, 30.01.2018р. в сумі 16235,05грн, 13.02.2018р. в сумі 7858,56грн, 15.02.2018 в сумі 117,91грн, 27.02.2018 в сумі 1221,22грн, 01.03.2018 в сумі 13141,15грн, 23.03.2018 в сумі 328,08грн, 30.03.2018 в сумі 21728,17грн, 31.03.2018 в сумі 1464,20грн, 30.04.2018 в сумі 20116,15грн, 07.05.2018 в сумі 8635,87грн, 14.05.2018 в сумі 2573,92грн, 17.05.2018 в сумі 15297,86грн, 26.06.2018 в сумі 12500,90грн, 27.06.2018 в сумі 351,65грн, 30.06.2018 в сумі 7616,40грн, 04.07.2018 в сумі 3497,56грн, 24.07.2018 в сумі 317,80грн, 30.07.2018 в сумі 25771,97грн, 08.08.2018 в сумі 673,36грн, 30.08.2018 в сумі 25602,67грн, 05.09.2018 в сумі 2864,32грн, 26.09.2018 в сумі 6234,36грн, 30.09.2018 в сумі 25452,23грн, 30.10.2018 в сумі 17640,93грн, 04.10.2018 в усім 6062,68грн, 30.11.2018 в сумі 32649,41грн, 26.12.2018 в сумі 20769,56грн, 28.12.2018 в сумі 8314,24грн, 12.12.2018 в сумі 287,98грн, 30.12.2018 в сумі 163,93грн, 30.01.2019 в сумі 34476,60грн, 27.02.2018 в сумі 662,10грн, 27.03.2018 в сумі 8464,64 грн;

- пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, за якими встановлено:

- несплата (неперерахування) до бюджету податковим агентом сум належного до сплати військового збору під час виплати доходу, у випадках, коли дохід виплачувався одночасно із сплатою військового збору;

- неподання податковим агентом платіжних доручень для перерахування належного до сплати військового збору за граничними термінами сплати збору до бюджету, передбаченими п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України на загальну суму 38875,87грн, а саме: 08.07.2016 в сумі 1408,37грн, 10.08.2016 в сумі 1602,27грн, 30.08.2016 в сумі 857,75грн, 26.09.2016 в сумі 884,17грн, 28.09.2016 в сумі 3,78грн, 10.10.2016 в сумі 409,57грн, 21.10.2016 в сумі 584,72грн, 07.11.2016 в сумі 152,92грн, 11.11.2016 в сумі 381,56грн, 25.11.2016 в сумі 415,19грн, 07.12.2016 в сумі 85,86грн, 23.12.2016 в сумі 679,97грн, 26.12.2016 в сумі 448,18грн, 04.01.2017 в сумі 631,56грн, 30.01.2017 в сумі 708,34грн. 13.02.2017 в сумі 35,43 грн, 30.05.2017 в сумі 561,93грн, 20.07.2017в сумі 1423,36грн, 29.08.2017 в сумі 100,72грн, 19.09.2017 в сумі 2005,08грн, 29.09.2017 в сумі 4,85грн, 30.11.2017 в сумі 1821,40грн, 29.12.2017 в сумі 1363,14грн, 27.12.2017 в сумі 189,96грн, 30.01.2018 в сумі 1276,16грн, 13.02.2018 в сумі 663,32грн, 15.02.2018 в сумі 9,95грн, 27.02.2018 в сумі 103,08грн, 01.03.2018 в сумі 1109,20грн, 23.03.2018 в сумі 27,73грн, 31.03.2018 в сумі 128,20грн, 30.04.2018 в сумі 1,67грн, 07.05.2018 в сумі 49,90грн, 26.06.2018 в сумі 1097,84грн, 27.06.2018 в сумі 30,91грн, 30.06.2018 в сумі 669,42грн, 30.07.2018 в сумі 2252,67грн, 08.08.2018 в сумі 34,53грн, 30.08.2018 в сумі 2276,18грн, 05.09.2018 в сумі 202,69грн, 26.09.2018 в сумі 229,38грн, 30.09.2018 в сумі 2150,25грн, 30.10.2018 в сумі 70,35грн, 04.10.2018 в сумі 531,01грн, 30.10.2018 в сумі 1474,75грн, 30.11.2018 в сумі 2830,66грн, 26.12.2018 в сумі 1821,88грн, 30.01.2019 в сумі 3001,12грн.

На зазначений акт перевірки позивачем у встановленому порядку було подано заперечення (т.1 а.а.с.193-195).

За наслідками розгляду заперечень висновки акта перевірки залишені без змін (т.1 а.а.с.196-206).

На підставі акта перевірки від 14.06.2019 №1212/17-00-14-01/26206503 Головним управлінням ДФС у Рівненській області були прийняті податкові повідомлення-рішення форми "Д":

- від 11.07.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 24905,58грн, у т.ч.: за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 24494,72грн, сума пені 410,86грн (т.1 а.с.8);

- від 11.07.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 553702,05грн, у т.ч.: за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 520875,53грн, сума пені 32826,52грн (т.1 а.с.9).

За результатами адміністративного оскарження вказані податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV вказаного Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV вказаного Кодексу.

Підпунктом 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України визначено, що платником податку з доходів фізичних осіб є, зокрема, податковий агент.

Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається (підпункт "б" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України).

Згідно із підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

За змістом підпункту 168.1.2 статті 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України визначено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до п.п.1.1 п.16-1 підрозд.10 розд.ХХ Податкового кодексу України, платниками військового збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 розд.ІV Податкового кодексу України, зокрема, податковий агент.

Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 Податкового кодексу України, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (п.п.1.2 п.16-1 підрозд.10 розд.XX Податкового кодексу України).

Ставка збору складає 1,5% об`єкта оподаткування, визначеного п.п.1.2 п.16-1 підрозд.10 розд.ХХ Податкового кодексу України (п.п.1.3 п.161 підрозд.10 розд.ХХ Податкового кодексу України).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (п.п.1.4 п.161 підрозд.10 розд.ХХ Податкового кодексу України).

Таким чином, податковий агент зобов`язаний перерахувати до бюджету утриманий податок та збір під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені Податковим кодексом України для місячного податкового періоду.

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Таким чином, положення статті 126 Податкового кодексу України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому, розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України.

У свою чергу, положеннями статті 127 Податкового кодексу України встановлюється відповідальність, що покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 Податкового кодексу України, а з врахуванням кількості таких допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто, склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові №21-2919а15 від 10.11.2015, та підтверджене постановою Верховного Суду від 23.05.2019 у справі №806/2699/16.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі " Компанія "Вестберґа Таксі Актіеболаґ" та Вулич проти Швеції" (Vаstberga Taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden) (заява №36985/97), суд визначив, що "адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Разом з тим, визначаючи предмет доказування у справі, суд повинен виходити з обставин, якими контролюючий орган обґрунтовує свою позицію, при цьому належним доказом, яким встановлюється податкове правопорушення, є акт перевірки контролюючого органу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №817/481/17 (адміністративне провадження №К/9901/30636/18).

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за №1300/27745 (далі Порядок №327), визначено, що факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно з підпунктом 2) пункту 4 розділу ІІІ Порядку №727, описова частина акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином:

у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.

Згідно з підпунктом 3) пункту 4 розділу ІІІ Порядку №727, виявлені факти однотипних порушень та порушень, які повторюються, групуються у відомості або таблиці, що додаються до акта документальної перевірки. Зазначені відомості або таблиці повинні містити повний перелік однотипних порушень податкового законодавства із зазначенням звітного періоду, до якого вони належать (назва, дата і номер документа, відповідно до якого здійснено операцію, суть операції). Зазначені додатки повинні бути підписані посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, а також посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою).

Отже, акт перевірки контролюючого органу, на підставі якого для платника податків застосовано штрафні (фінансові) санкції в порядку, передбаченому статтями 126 та 127 Податкового кодексу України, має містити встановлені документальною перевіркою факти щодо строків виплати доходу, строків сплати податку на доходи фізичних осіб у відповідних податкових періодах, з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку.

Дослідженням акта документальної перевірки від 14.06.2019 №1212/17-00-14-01/26206503 встановлено, що контролюючий орган, перевіряючи повноту нарахування, утримання та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб і військового збору при виплаті доходів на користь платників податків - фізичних осіб не дотримався встановленого порядку оформлення результатів документальних перевірок.

Так, контролюючий орган обмежився посиланням в акті перевірки на показники рахунків 641 та 642 за відповідні місяці перевіреного періоду, сформувавши в табличному вигляді реєстри утриманого та перерахованого до бюджету податку на доходи фізичних осіб за даними платника та за даними перевірки, за результатами чого викладено висновок про несплату (неперерахування) до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, у випадках коли виплата доходу на користь платників податків передувала сплаті податку на доходи фізичних осіб, та у випадках, коли дохід виплачувався одночасно зі сплатою податку на доходи фізичних осіб, а також про неподання податковим агентом платіжних доручень для перерахування належного до сплати податку на доходи фізичних осіб за граничними термінами сплати.

Отже, суд констатує, що крім аналізу показників рахунків 641 та 642, висновки акта перевірки про зазначені порушення не ґрунтуються на жодному первинному документі.

Акт перевірки не містить інформації про ненадання документів до перевірки.

Судом встановлено, що 10.08.2016 позивач виплатив дохід на рівні 31185,34грн, що підтверджується відповідними платіжним дорученням №194 та платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №192 від 10.08.2016 в сумі 6948,82 грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №193 від 10.08.2016 в сумі 591,23грн.

21.10.2016 позивач виплатив дохід на рівні 32980,00грн, що підтверджується відповідними платіжним дорученням №437 та платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №435 від 21.10.2016 в сумі 7251,18грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №434 від 21.10.2016 в сумі 528,52грн.

11.11.2016 позивач виплатив дохід на рівні 24436,00грн, що підтверджується відповідними платіжним дорученням №8 та платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №11 від 11.11.2016 в сумі 7686,08грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №7 від 11.11.2016 в сумі 452,57грн.

25.11.2016 позивач виплатив дохід на рівні 25100,00грн, що підтверджується відповідними платіжним дорученням №36 та платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №32 від 25.11.2016 в сумі 3000,628грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №33 від 25.11.2016 в сумі 500,00грн.

07.12.2016 позивач виплатив дохід на рівні 4565,96грн, що підтверджується відповідними платіжним дорученням №47 та платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №50 від 07.12.2016 в сумі 1020,96грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №49 від 07.12.2016 в сумі 85,08грн.

23.12.2016 позивач виплатив дохід на рівні 36000,00грн, що підтверджується відповідними платіжним дорученням №80 та платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №77 від 23.12.2016 в сумі 7073,66грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №78 від 23.12.2016 в сумі 610,88грн.

04.01.2017 позивач виплатив дохід на рівні 32600,00грн, що підтверджується відповідними платіжним дорученням №3 та платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №4 від 04.01.2017 в сумі 5000,00грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №5 від 04.01.2017 в сумі 500,00грн.

13.02.2017 позивач виплатив дохід на рівні 75779,26грн, що підтверджується відповідними платіжним дорученням №39 та платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №35 від 13.02.2017 в сумі 18677,80грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №36 від 13.02.2017 в сумі 1577,14грн.

14.02.2017 позивач виплатив дохід на рівні 48100,00грн, що підтверджується відповідними платіжним дорученням №44 та платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №40 від 14.02.2017 в сумі 7,34грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №41 від 14.02.2017 в сумі 956,63 грн.

13.03.2017 позивач виплатив дохід на рівні 54323,03грн, що підтверджується відповідними платіжним дорученням №52 та платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №50 від 13.03.2017 в сумі 11000,00 грн., військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №51 від 13.03.2017 в сумі 1000,00грн.

17.03.2017 позивач виплатив дохід на рівні 15502,00грн, що підтверджується відповідними платіжним дорученням №64 та платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №63 від 17.03.2017 в сумі 6472,43грн., військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №58 від 17.03.2017 в сумі 367,20грн.

06.04.2017 позивач виплатив дохід на рівні 74142,50грн, що підтверджується відповідними платіжним дорученням №70 та платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №68 від 06.04.2017 в сумі 16000,00грн., військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №69 від 06.04.2017 в сумі 1400,00грн.

17.05.2017 позивач виплатив дохід на рівні 45200,00грн, що підтверджується відповідними платіжним дорученням та платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №96 від 15.05.2017 в сумі 9000,00грн., військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №97 від 15.05.2017 в сумі 800,00грн.

09.06.2017 позивач виплатив дохід на рівні 112129,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю, щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №114 від 09.06.2017 року в сумі 28210,00грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №113 від 09.06.2017 в сумі 2190,00грн.

29.09.2017 позивач виплатив дохід на рівні 2221,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №139 від 29.09.2017 в сумі 530,44грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №140 від 29.09.2017 в сумі 42,00грн.

23.11.2017 позивач виплатив дохід на рівні 373,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №145 від 23.11.2017 в сумі 89,81грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №146 від 23.11.2017 в сумі 6,00грн.

23.01.2018 позивач виплатив дохід на рівні 70000,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №44 від 23.01.2018 в сумі 13100,00грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №45 від 23.01.2018 в сумі 1400,00грн.

13.02.2018 позивач виплатив дохід на рівні 105000,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №49 від 13.02.2018 в сумі 33500,00грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №50 від 13.02.2018 в сумі 1153,00грн.

27.02.2018 позивач виплатив дохід на рівні 5479,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №157 від 27.02.2018 в сумі 1489,68грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №158 від 27.02.2018 в сумі 106,00грн.

23.03.2018 позивач виплатив дохід на рівні 60480,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №3 від 23.03.2018 в сумі 21974,00грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №4 від 23.03.2018 в сумі 1780,00грн.

30.03.2018 позивач виплатив дохід на рівні 101705,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №8 від 30.03.2018 в сумі 22000,00грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №9 від 30.03.2018 в сумі 1745,00грн.

07.05.2018 позивач виплатив дохід на рівні 40000,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №50 від 07.05.2018 в сумі 8000,00грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №51 від 07.05.2018 в сумі 700,00грн.

14.05.2018 позивач виплатив дохід на рівні 11922,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №60 від 14.05.2018 в сумі 2000,00грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №61 від 14.05.2018 в сумі 400,00грн.

17.05.2018 позивач виплатив дохід на рівні 71035,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №64 від 17.05.2018 в сумі 16000,00грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №65 від 17.05.2018 в сумі 1200,00грн.

27.06.2018 позивач виплатив дохід на рівні 1730,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №166 від 27.06.2018 в сумі 420,59грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №167 від 27.08.2018 в сумі 26,00грн.

04.07.2018 позивач виплатив дохід на рівні 18737,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №116 від 04.07.2018 в сумі 13319,00грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №117 від 04.07.2018 в сумі 1001,00грн.

31.07.2018 позивач виплатив дохід на рівні 943,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №169 від 31.07.2018 в сумі 215,20грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №170 від 31.07.2018 в сумі 28,00грн.

08.08.2018 позивач виплатив дохід на рівні 126368,59грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №145 від 08.08.2018 в сумі 26100,00грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №147 від 08.08.2018 в сумі 2250,00грн.

26.09.2018 позивач виплатив дохід на рівні 28000,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №192 від 26.09.2018 в сумі 4700,00грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №193 від 26.09.2018 в сумі 500,00грн.

26.12.2018 позивач виплатив дохід на рівні 214629,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №276 від 26.12.2018 в сумі 29464,00грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №277 від 26.12.2018 в сумі 2235,00грн.

28.12.2018 позивач виплатив дохід на рівні 39091,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №281 від 28.12.2018 в сумі 29536,00грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №282 від 28.12.2018 в сумі 2591,00грн.

27.02.2018 позивач виплатив дохід на рівні 2971,00грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №4 від 27.02.2019 в сумі 706,49грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №5 від 27.02.2019 в сумі 60,00грн.

27.03.2018 позивач виплатив дохід на рівні 316025,09грн, що підтверджується відповідною платіжною відомістю щодо виплат працівникам. Податок на доходи фізичних осіб сплачено згідно з платіжним дорученням №346 від 27.03.2019 в сумі 70000,00грн, військовий збір сплачений згідно з платіжним дорученням №347 від 27.03.2019 в сумі 6000,00грн.

Ці обставини підтверджуються відповідними платіжними дорученнями, списками працівників, відомостями розподілу заробітної плати (т.1 а.а.с.55-161).

Встановлені судом фактичні обставини справи дають підстави для висновку про те, що контролюючим органом під час документальної перевірки не було встановлено об`єктивних даних щодо суми заробітної плати, періоду її нарахування та дати фактичної виплати працівникам позивача, а також і суми та дати фактичного перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору впродовж періоду, охопленого документальною перевіркою.

Як зазначено судом вище, акт перевірки та додаток до нього містять посилання виключно на рахунки бухгалтерського обліку 641 та 642, без дослідження будь-якого платіжного документа платника податків. Застережень про непідтвердження даних бухгалтерського обліку первинними документами акт перевірки також не містить. При цьому, судом достеменно встановлено невідповідність фактичних обставин, відображених в матеріалах документальної перевірки, відомостям, підтвердженим платіжними документами, проведеними банком, про виплату заробітної плати та перерахування податку до бюджету.

У ході судового розгляду документально підтверджено порушення позивачем строків виплати заробітної плати, однак судом не встановлено випадків виплати доходу найманим працівникам філії без одночасного перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб. Позиція контролюючого органу ґрунтується на тому, що за наявності у позивача податкового боргу, сплата податку та збору до або під час виплати доходу була відсутньою.

Зазначені доводи відповідача суд відхиляє як безпідставні. При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 08.10.2019 у справі №820/5099/18 (адміністративне провадження №К/9901/19972/19), про те, що вирішуючи питання щодо правомірності застосування до платника податків штрафів, визначених статтею 127 Податкового кодексу України, слід з`ясовувати, чи була проявлена з боку такого платника протиправна бездіяльність у вигляді ненарахування, неутримання та/або несплати податкового зобов`язання. На переконання колегії суддів, якщо на момент виявлення порушення контролюючим органом, незалежно від періоду, який охоплено перевіркою, самостійно визначена сума податку за вказаний період сплачена в повному обсязі, то такі обставини фактично свідчать не про несплату податку, а про його несвоєчасну сплату, відповідальність за що передбачена положеннями статті 126 Податкового кодексу України.

Верховний Суд зазначає, що у випадках, коли податок на доходи фізичних осіб був сплачений до бюджету, хоча і з запізненням, то до податкового агента потрібно застосовувати штрафну санкцію, передбачену статтею 126 Податкового кодексу України, а не статтею 127 Податкового кодексу України.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.05.2019 у справі №806/2699/16 (№К/9901/39731/18), згідно з якою у випадку, коли податок було перераховано до бюджету із одночасною виплатою доходу, а податковий орган, в силу приписів пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України розподілив такий податок у борг минулих періодів, то штрафна санкція за статтею 127 Податкового кодексу України не застосовується, оскільки податковий агент фактично вчинив дію, що передбачена законодавством, а перерозподіл податку в рахунок боргу минулих періодів виник без його вини.

Отже, в сукупності наведеного, суд вважає, що підстави для притягнення позивача до відповідальності за статтею 127 Податкового кодексу України відсутні.

Поряд з цим, встановлена судом невідповідність акта перевірки первинним документам платника щодо суми, періоду нарахування, дати виплати заробітної плати та дати й суми перерахування до бюджету податку та збору свідчить про те, що в розрахунку штрафної санкції на підставі статті 126 Податкового кодексу України контролюючий орган також припустився як методологічних, так і арифметичних помилок.

Таким чином, розрахунок штрафних санкцій в цілому суд вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, встановленим судом.

Разом з тим, суд відхиляє доводи позивача про те, що ревізорам потрібно було за кожним випадком нарахування та виплати доходу кожній окремій фізичній особі (у даній справі - за кожним випадком нарахування та виплати заробітної плати кожному працівнику позивача) перевірити суму утриманого та перерахованого відповідного податку, за кожною окремою виплатою та за кожною окремою фізичною особою. Суд враховує, що контролюючим органом не було встановлено фактів заниження податкового зобов`язання по конкретних працівниках. Матеріалами справи стверджено фактичну виплату заробітної плати позивачем працівникам одним платіжним документом за відповідний період та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб також одним платіжним документом. Отже, контролюючий орган повинен був перевірити відповідність даних бухгалтерського обліку даним платіжних документів, однак цього не зробив. Відтак, зазначені вище доводи позивача щодо персоніфікації податку не мають значення для правильної оцінки спірних правовідносин.

Також суд не бере до уваги покликання позивача на підпункт 169.4.3 пункту 169.4 статті 169 Податкового кодексу України про те, що роботодавець та/або податковий агент має право здійснювати перерахунок сум нарахованих доходів, утриманого податку за будь-який період та у будь-яких випадках для визначення правильності оподаткування, незалежно від того, чи має платник податку право на застосування податкової соціальної пільги. Позивач вважає, що у випадках, коли податковий агент виявив, що не сплатив податок на доходи фізичних осіб повністю, він має право виправити таку помилку, і перерахувати весь податок без штрафу, передбаченого статтею 127 Податкового кодексу України. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази будь-якого коригування позивачем даних податкового та бухгалтерського обліку, здійснення ним перерахунку сум нарахованих доходів чи утриманого податку, а відтак застосування вищевказаної норми податкового закону не впливає на оцінку фактичних обставин та спірних взаємовідносин.

Щодо нарахування пені, суд зазначає таке.

Як встановлено судом, контролюючим органом була нарахована пеня на підставі підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, про що зазначено безпосередньо у спірних податкових повідомленнях-рішеннях.

Слід зазначити, що в періоді нарахування позивачу пені (з 29.07.2016 по 27.03.2019 та з 11.08.2016 по 07.05.2019) норми податкового закону зазнавали зміни в частині щодо початку нарахування пені.

Так, станом на 29.07.2016 згідно з підпунктом 29.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

Згідно з пунктом 129.1 статті 129 Податкового кодексу України в редакції Закону України від 21.12.2016 №1797-VIII, нарахування пені розпочинається:

при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (підпункт 129.1.1);

при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (підпункт 129.1.2);

при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (підпункт 129.1.3).

Згідно з підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, із змінами, внесеними Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів (270 календарних днів у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Отже, в періоді, охопленому перевіркою, положеннями статті 129 Податкового кодексу України (у всіх, зазначених вище редакціях) було встановлено, що при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків нарахування пені розпочинається після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Як підтверджено матеріалами справи, в перевіреному періоді позивач самостійно визначив суму доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку та збору, в податкових розрахунках форми №1ДФ (т.1 а.а.с.32-53). Фактів заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору відповідачем під час документальної перевірки не встановлено, відповідно спірними рішеннями донараховано не було.

Таким чином, у контролюючого органу були підстави розпочати нарахування позивачу пені після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податку.

Позиція відповідача ґрунтується на тому, що фактично пеня була нарахована контролюючим органом на підставі підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Суд зазначає, що з розрахунку пені до податкових повідомлень-рішень не встановлено жодного випадку сплати позивачем податку та збору після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати. Отже, підстави для нарахування пені відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України об`єктивно були відсутніми.

Крім того, суд встановив невідповідність розрахунку пені також і приписам підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України щодо нарахування пені, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, а також неправильне застосування розміру облікової ставки Національного банку України (сто двадцять відсотків замість ста, як це передбачено Законом з 01.01.2017).

Отже, суд вважає, що контролюючий орган неправильно встановив дати та суми сплати податковим агентом податку та збору до бюджету, неправильно визначив періоди порушення граничного строку сплати податкового зобов`язання та застосував методологію нарахування пені, яка не відповідає приписам підпунктів 129.1.1, 129.1.3 пункту 129.1, пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлена судом невідповідність спірних податкових повідомлень-рішень вимогам чинного податкового законодавства дає підстави для висновку про їх протиправність.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив належними та допустимими доказами вчинення позивачем податкового правопорушення.

Суд вважає відсутніми підстави для застосування до позивача штрафних санкцій та пені в розмірах, визначених спірними податковими повідомленнями-рішеннями, приймаючи які суб`єкт владних повноважень діяв необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, чим порушив права та законні інтереси платника податків, що підлягають захисту шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.07.2019 № та від 11.07.2019 №.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати у розмірі 8679,11грн, сплачених згідно з платіжним дорученням від 23.10.2019 №560 (а.с.26).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул.Остафова, буд.7, м.Рівне, 33028, ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська, буд.12, м.Рівне, 33023, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Д" від 11 липня 2019 року № про збільшення грошового зобов`язання з військового збору у сумі 24905,58грн (24494,72грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), 410,86грн - пеня).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Д" від 11 липня 2019 року № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 553702,05грн (520875,53грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), 32826,52грн - пеня).

Стягнути на користь Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Головного управління ДПС у Рівненській області (), судові витрати зі сплати судового збору у сумі 8679,11грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14 лютого 2020 року.

Суддя Дудар О.М.