Справа № 344/403/20
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 344/403/20 пров. № А/857/2718/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Шевчук С.М., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судового засідання: Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2020 року (ухвалене головуючим-суддею Добровольською Г.В. у м.Івано-Франківську) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області молодшого лейтенанта поліції Хомина Юрія Володимировича про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до поліцейського роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції (далі УПП) в Івано-Франківській області молодшого лейтенанта поліції Хомина Юрія Володимировича (далі - поліцейський роти Хомин Ю.В., відповідач), в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1927763 від 02.01.2020, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.02.2020 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження надсилання йому повістки чи будь-якого іншого повідомлення зі сторони суду про розгляд справи, а тому судом при розгляді даної справи було порушене його право бути повідомленим про дату, час і місце розгляду справи по суті. Також судом першої інстанції не було розглянуто клопотання про допит його в якості свідка від 17.01.2020, а також не було надано будь-якої правової оцінки вказаному клопотанню. Зазначає, що представник Михайлина Ю.Б. не мав законних повноважень здійснювати представництво в суді у даній справі інтересів поліцейського роти Хомина Ю.В. Крім того, вказує, що виїхавши із паркувального майданчика біля комплексу «Бастіон» та рухаючись по вул. Новгородська, до моменту зупинки його транспортного засобу працівниками поліції, вимоги п.17.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) він не порушував, оскільки рух було розпочато та закінчено з дотриманням ПДР, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що оспорюваною постановою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Суть правопорушення за його змістом полягала в тому, що ОСОБА_1 02.01.2020 о 00 год 18 хв, керуючи автомобілем марки «Сітроен Немо», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Новгородська, 56, у м. Івано-Франківську, здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів (далі ТЗ), позначену дорожнім знаком 5.8, чим порушив п.17.1 ПДР.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та приймаючи за результатами її розгляду оспорювану постанову, відповідачем не було порушено вимог закону, а відтак відсутні підстави для визнання її протиправною та скасування.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції залишив поза увагою питання належного відповідача по справі, чим порушив норми процесуального права, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно дефініції, наведеної у п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Частиною третьою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних ТЗ, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП підвідомчі органам Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави колегії суддів дійти висновку, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Отже, відповідні працівники органів поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 по справі №724/716/16-а.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що органом Національної поліції у розглядуваній справі є Департамент патрульної поліції (далі - ДПП), від імені якого, зокрема, поліцейський роти Хомин Ю.В., уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Однак, ДПП, ані його структурний підрозділ УПП в Івано-Франківській області ДПП, як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді даної адміністративної справи, судом першої інстанції залучений не був, заміну неналежного відповідача судом проведено не було.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача поліцейський роти Хомин Ю.В.

У розглядуваній справі належним відповідачем є ДПП, або його структурний підрозділ - УПП в Івано-Франківській області ДПП, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена оспорювана постанова.

Частиною третьою статті 48 КАС України передбачено, що у разі пред`явлення позову не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи судом першої інстанції. При цьому, у разі відсутності клопотання про заміну неналежного відповідача з боку позивача, суд першої інстанції повинен був ініціювати вирішення такого питання самостійно.

Таким чином, беручи до уваги ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності у суду апеляційної інстанції можливості замінити його належним відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.

Одночасно колегія суддів роз`яснює позивачу його право повторно звернутися з адміністративним позовом до належного відповідача - відповідного органу Національної поліції.

При цьому, слід зазначити, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що полягало у не вирішенні питання заміни неналежного відповідача або залучення другого відповідача призвело до відмови у задоволенні позову саме з цих підстав, що в свою чергу не свідчить про пропуск позивачем строку звернення до суду у разі звернення з адміністративним позовом до належного відповідача в межах розумного строку.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, колегія суддів вважає, що вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що відповідно до положень ст.317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

Одночасно слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених, зокрема, статтею 286 цього Кодексу (особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 268, 271, 272, 286, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2020 року по справі №344/403/20 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області молодшого лейтенанта поліції Хомина Юрія Володимировича про скасування рішення - відмовити

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. М. Шевчук
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 19.03.2020.