Справа № 160/283/20
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року Справа № 160/283/20
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучма К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області (без статусу юридичної особи) зі зверненням громадянина (скаргою) від 26.07.2019 р. в порядку Закону України «Про звернення громадян». Своєю відповіддю від 05.09.2019 р. № 1004-1.20/2/999 відповідачем було проігноровано зміст його звернення, що на думку останнього є протиправним. При цьому проставлення на самій відповіді дати 05.09.2019 р. не є наданням чи розглядом та вирішенням звернення у місячний строк, адже в силу положень ст.254-255 ЦК України останнім можливим днем спливу строку є день подання відповіді на звернення на пошту, а не день створення відповіді як такої.
Більш того, позивача не було повідомлено про продовження строку звернення, що є можливим відповідно до ст.20 Закону України «Про звернення громадян», однак лише за умови попередження заявника про таке продовження. Таким чином, звернення було розглянуто відповідачем з чисельними порушеннями процедури розгляду звернень громадян. Більш того, сама по собі надана відповідачем відповідь на звернення є неправомірною за своїм змістом, адже єдиним можливим варіантом поведінки щодо розгляду даного звернення є призначення відповідної перевірки, про що в зверненні й було зазначено. Виходячи зі змісту піднятих у зверненні питань у відповідача були всі підстави для проведення перевірки змісту звернення, адже жодним іншим чином останній не мав можливості встановити правомірність викладених у зверненні обставин. Однак, відповідач лише формально надав відповідь на звернення, не розглянувши об`єктивно та всебічно викладені в ньому обставини.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання вимог ухвали суду 29.01.2020 року третьою особою - ОСОБА_3 було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 свідомо вводить суд в оману щодо «нібито» належності його покійному батьку ОСОБА_4 старого будинку, який «нібито» раніше належав ОСОБА_5 , у якого ОСОБА_4 придбав відповідну земельну ділянку. Крім того, дії Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області є правомірними, адже як видно з відповіді від 05.09.2019 року позивачу, що надання замовником будь-яких документів для реєстрації повідомлення та декларації, окрім заповненого бланка встановленої форми не було передбачено законом, а саме Порядком №466 та Порядком №461. На підставі викладеного, третя особа просила суд повністю відмовити у задоволенні позову.
Згідно з п.194 Інструкції з діловодства в Державній архітектурно-будівельній інспекції України, затвердженої наказом Держархбудінспекції від 05.06.2018 р. №712, вихідні документі надсилаються службою діловодства 3 рази на тиждень (понеділок, середа, п`ятниця) після їх надходження від структурних підрозділів - виконавців, або не пізніше наступного робочого дня. Тобто 06.09.2019 року (у п`ятницю) Департаментом було надіслано на адресу позивача відповідь простим листом, що підтверджується реєстром про відправлення листів загальної пошти за вересень 2019 року. Відповідач, вважає, що він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому також просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Третя особа - ОСОБА_2 до теперішнього часу на адресу суду будь-яких пояснень щодо позовної заяви не надіслав. На адресу суду щодо третьої особи повернувся конверт з позначкою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».
В силу ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно із ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 26.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області із зверненням громадянина (скаргою), в якій просив зареєструвати дану скаргу у встановленому законодавством порядку, відкрити відповідне провадження щодо розгляду змісту вимог скарги, повідомити скаржнику реквізити, на які буде надіслано підтвердження усіх наведених у скарзі обставин та за результатами розгляду скарги по суті скасувати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ДП14217109 щодо житлового будинку, який розташовується за адресою: АДРЕСА_1 06 січня 2017 року.
Вважаючи дії відповідача протиправними щодо надання відповіді на своє звернення від 26.07.2019 року, з порушенням вимог законодавства у сфері звернення громадян, а також його змістом, не призначенням перевірки щодо викладених у даному зверненні фактичних обставин, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ст.40 Конституції України держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Статтею 1 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Згідно з ст.1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.
Відповідно до ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
Згідно з ст.123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ст.124 ЦПК України, строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку; строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку, а якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця; якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день; перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання подій. Крім того, останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.
Проте строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
Також, згідно з п.194 Інструкції з діловодства в Державній архітектурно-будівельній інспекції України, затвердженої наказом Держархбудінспекції від 05.06.2018 р. № 712, вихідні документі надсилаються службою діловодства 3 рази на тиждень (понеділок, середа, п`ятниця) після їх надходження від структурних підрозділів - виконавців, або не пізніше наступного робочого дня.
Зі змісту наведених правових норм видно, що кожен має право звернутися із заявою, скаргою чи пропозицією до органу державної влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадової особи. Цьому праву відповідає обов`язок відповідних суб`єктів своєчасно, об`єктивно розглянути звернення, надати обґрунтовану та вичерпну відповідь по кожному з поставлених у зверненні питань, або, у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою, роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення чи передати її на розгляд до іншого органу, до повноважень якого віднесено вирішення порушених у зверненні питань.
Так, згідно зі ст.20 Закону України «Про звернення громадян» відповідачем було розглянуто вказане звернення та 05.09.2019 року надано відповідь №1004-1.20/2/999, в якій зазначено про правомірність реєстрації вказаної декларації.
Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції Закону від 16.03.2017 р.) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Відповідно до ч.9 ст.39 даного Закону зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.
Частиною 10 ст.39 Закону закріплено декларативний принцип заповнення декларації замовником, згідно якого замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.
Пунктом 22 Постанови КМУ від 13.04.2011 р. «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» (в редакції від 10.02.2017 р.) встановлено підстави для скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зокрема: у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта; за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.
Аналізуючи норми Закону України «Про звернення громадян», суд дійшов висновку, що обов`язок органів, до яких направлені звернення, повідомляти осіб про наслідки їхнього розгляду, як елемент конституційної гарантії звернення до органів публічної влади, включає і доведення змісту відповіді до заявника.
Суд вважає, що з огляду на зміст указаного зобов`язання, орган вважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб: поштою або засобами електронного зв`язку, а отже позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача щодо надання відповіді на звернення позивача від 26.07.2019 р. з порушенням вимог національного законодавства у сфері звернення громадян задоволенню не підлягають, а тому відсутні підстави для повторного розгляду даного звернення та призначення перевірки щодо викладених у даному зверненні фактичних обставин.
Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до ст.90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством, а тому у задоволенні позовної заяви позивачу слід відмовити з викладених вище підстав.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
Судовий збір по даній справі не стягується.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма