Справа № 300/1626/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/1626/19 пров. № А/857/40/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Матковської З.М., Шавеля Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 300/1626/19 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» про стягнення заборгованості (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Чуприна О.В. в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області 24.10.2019 року), -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі позивач, Головне управління ПФУ області, Управління) 31.07.2019 звернулося з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» (далі відповідач, ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод», Товариство) про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в загальному розмірі 375182,19 гривень.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що станом на час подання позову Товариство не отримало повідомлення пенсійного органу про необхідність відшкодування витрат в період з 01.03.2019 по 31.05.2019. У матеріалах справи відсутні докази надсилання відповідачу вимоги чи листа, на підставі якого відповідач зобов`язаний був нести оплату по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а тому звернення до суду є передчасним. Крім того, суд не надав належної оцінки та невірно застосував норми чинного законодавства при призначенні пенсій деяким пенсіонерам, що призвело до порушення приписів пунктів «а», «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, їх представники у судове засідання не з`явились.

Відповідно до положень частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Після проголошення вступної та резолютивної частини постанови до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, яке внаслідок несвоєчасного надходження не могло бути розглянуте та вирішене судом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Акціонерне товариство «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» (організаційно-правова форма приватне акціонерне товариство) зареєстроване 27.04.2001 як суб`єкт підприємницької діяльності юридична особа (ідентифікаційний код юридичної особи 13655435).

Відповідач взятий Головним управлінням ПФУ області на облік як платник внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Із наявних у матеріалах справи письмових доказів з`ясовано, що колишнім працівникам відповідача, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 (список №1); ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 . ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 (список № 2), які у свій час відпрацювали (здобули) відповідний стаж роботи у ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» із шкідливими і важкими умовами праці та досягли визначеного пенсійного віку, призначено і виплачується позивачем пенсія на пільгових умовах по списках № 1 і № 2 відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.9-22, 23-35, 36-48, 49-59, 60-70, 71-81).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що несплата ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в загальній сумі 375182,19 гривень, вчинена всупереч частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до приписів пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.

Процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначає Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 № 21-1; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за № 64/8663 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах:

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у розмірі 00 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Згідно із підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції платниками страхових внесків є роботодавці, в т. ч.: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання.

За приписами пункту 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пунктом 6.7 Інструкції встановлено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Як встановлено судом, про що зазначено вище, заборгованість Товариства з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах колишнім працівникам, на суму 375182,19 грн підтверджується розрахунками таких витрат на її виплату і доставку за березень-травень 2019 року, карткою особового рахунку щодо відповідача за період з 01.03.2019 по 31.05.2019 і з 01.03.2019 по 07.08.2019, розрахунком сум заборгованості з відшкодування витрат по списку № 1 та по списку № 2. Управління своєчасно надсилало на адресу Товариства розрахунки сум заборгованості по відшкодуванню цих витрат, підтвердженням чого є копії поштових квитанцій та списків рекомендованих листів, проте Товариство у визначені законодавством строки цю заборгованість не погасило.

З огляду на зазначені норми законодавства та встановлені у справі обставини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про підставність позовних вимог.

Також колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи апелянта, при тому, що наявні у справі докази (копії квитанцій та списків рекомендованих листів) підтверджують надсилання на адресу Товариства розрахунків сум заборгованості по відшкодуванню зазначених витрат, а правомірність призначення пенсій та пропорційність відшкодування відповідно до заробленого пільгового стажу на різних підприємствах бувшим працівникам Товариства не є предметом розгляду у цій справі, як і правильність розрахунків сум заборгованості, враховуючи, що позивач останні не оскаржував. Крім того, реальність понесення позивачем фактичних витрат на виплату на доставку пільгових пенсій підтверджується наданими позивачем картками особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списками № 1 та № 2 по цьому підприємству за березень-травень 2019 року, що є доказом заборгованості.

Щодо покликань апелянта на те, що позовна заява Головного управління ПФУ області підписана в.о. начальника головного управління В. Семанишин без надання підтверджуючих документів уповноваженої особи, яка має право підпису, апеляційний суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що наказом від 26 червня 2019 року № 228, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2, внесено зміни до наказу Головного управління ПФУ області від 05.05.2017 № 87 «Про розподіл обов`язків між першим заступником та заступником начальника Управління (а.с. 144-147).

Відповідно до підпункту 1.3 пункту 2 Наказу № 228 від 26 червня 2019 року у разі відсутності начальника Головного управління його обов`язки виконує заступник начальника Головного управління Семанишин B.C.

Оскільки начальник Головного управління Павлюк Н.М. перебувала з 01.07.2019 року - по 12.07.2019 року на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності № 010261 (а.с. 148), позовну заяву, яка за формою та змістом відповідає вимогам ст.160 КАСУ правомірно підписано в.о. начальника головного управління Семанишин B.C.

Щодо покликань апелянта на те, що додатки до позовної заяви засвідчені ОСОБА_65 , яка не має права засвідчувати такі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до Типової інструкції, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 р. № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності» у разі підготовки документів для надання органам судової влади установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній.

Згідно підпункту 2.1.8. пункту 2.1 частини 2 Посадової інструкції заступника начальника відділу забезпечення наповнення бюджету № 2 фінансово-економічного управління Головного управління ПФУ області ОСОБА_65 одним з основних завдань є забезпечення наповнення бюджету щодо:

- надходження збору та ведення обліку надходжень від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, з окремих видів господарських операцій, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, фінансових санкцій та інших коштів, що надходять до бюджету Фонду відповідно до законодавства;

- формування сум на відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «а» та «б» - «з» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно розрахунків наданих відділами призначення пенсій.

Долучені до позовної заяви копії розрахунків сум заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах засвідчені заступником начальника відділу забезпечення наповнення бюджету ОСОБА_65 , що є правомірним, оскільки ОСОБА_65 завіряла тільки копії розрахунків, а сам розрахунок підписаний в.о. начальника головного управління В. Семанишин.

Відділ забезпечення наповнення бюджету № 2 фінансово-економічного управління є самостійним структурним підрозділом фінансово-економічного управління Головного управління ПФУ області, що підпорядковується начальнику управління, діяльність якого спрямовується та координується першим заступником (заступником) начальника управління згідно з розподілом обов`язків між першим заступником та заступником начальника управління.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є правомірним та скасуванню не підлягає.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 300/1626/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення виключно з підстав та у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді З. М. Матковська
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 19.03.2020