Справа № 580/508/20
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року справа № 580/508/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Департаменту патрульної поліції (далі Департамент, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо надання неповної публічної інформації за запитом від 08.01.2020;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції надати Брюшкову Дмитру Вікторовичу повну інформацію, що запитувалася згідно запиту на отримання публічної інформації від 08.01.2020, а саме у пункті № 1 та пункті № 3 запиту від 08.01.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Департамент патрульної поліції надав Брюшкову Дмитру Вікторовичу неповну інформацію, що запитувалася згідно запиту на отримання публічної інформації від 08.01.2020, а саме у пункті № 1 та пункті № 3 запиту від 08.01.2020 і таку бездіяльність Департаменту позивач вважає протиправною.

Також, позивач наголошує, що Департамент, не надаючи інформацію на вищезазначені пункти запиту, зазначає як на підставу у ненадані такої інформації відсутність повноважень щодо надання роз`яснень законів та інших нормативно-правових актів, однак позивач не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки ОСОБА_1 у запиті ставить питання не про роз`яснення законодавства, а про надання інформації по факту, інформації розпорядником якої є відповідач.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06 березня 2020 року відповідач подав до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що Департамент надав на запит вичерпну інформацію, якою володів, керуючись чинним законодавством. Відповідач наголосив, що не має повноважень щодо трактування та надання роз`яснень законів України та інших нормативно-правових актів. Відповідь на запит позивача був наданий Департаментом в повній мірі та доповнень не потребує, а тому протиправної бездіяльності в діях відповідача не вбачається.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що позивач звернувся до Департаменту патрульної поліції з запитом на отримання публічної інформації від 08.01.2020.

У запиті, посилаючись на норми Закону України Про доступ до публічної інформації та Закону України Про інформацію позивач просив:

- повідомити, які спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою) у відповідності до статті 44 Закону України Про Національну поліцію, поліцейські можуть застосовувати при затриманні особи, яка вчинила правопорушення;

- повідомити, чи проходили патрульні поліцейські навчальний курс із застосування спеціальних прийомів боротьби (рукопашного бою), який саме та чи відповідає програма навчального курсу із застосування спеціальних прийомів боротьби (рукопашного бою) статті 44 Закону України Про Національну поліцію;

- повідомити, чи допустимі при затриманні особи, яка вчинила правопорушення застосування спеціальних прийомів боротьби (рукопашного бою), таких, як: блокування ногою (коліном) області спини, плечей, шиї, голови правопорушника, коли останній лежить на підлозі; завдання розслаблюючого удару ногою в ділянку паху або опорної ноги правопорушника; прийом задушення, шляхом захоплення шиї правопорушника з метою взяття його під контроль.

30 січня 2020 року Департамент патрульної поліції направив на адресу позивача відповідь № 18зі/41/41/3/02-2020 про надання інформації щодо застосування фізичної сили поліцейськими з посиланнями на норми Закону України Про національну поліцію. Також у вказаній відповіді зазначено, що ДПП є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, який діє відповідно до Конституції, законів України, інших актів, прийнятих на виконання Конституції та законів України, Положення про ДПП, затвердженого Наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року №73 9зі змінами), і не має повноважень щодо надання роз`яснень законів та інших нормативно-правових актів.

Позивач вважаючи, що Департамент проявив свою бездіяльність щодо надання неповної публічної інформації за запитом від 08.01.2020 звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України Про доступ до публічної інформації від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Пункт 1 частини 1 статті 13 Закону № 2939-VI передбачає, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Частиною 1 статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до Департаменту патрульної поліції з запитом на отримання публічної інформації від 08.01.2020.

У запиті, посилаючись на норми Закону України Про доступ до публічної інформації та Закону України Про інформацію позивач просив:

- повідомити, які спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою) у відповідності до статті 44 Закону України Про Національну поліцію, поліцейські можуть застосовувати при затриманні особи, яка вчинила правопорушення;

- повідомити, чи проходили патрульні поліцейські навчальний курс із застосування спеціальних прийомів боротьби (рукопашного бою), який саме та чи відповідає програма навчального курсу із застосування спеціальних прийомів боротьби (рукопашного бою) статті 44 Закону України Про Національну поліцію;

- повідомити, чи допустимі при затриманні особи, яка вчинила правопорушення застосування спеціальних прийомів боротьби (рукопашного бою), таких, як: блокування ногою (коліном) області спини, плечей, шиї, голови правопорушника, коли останній лежить на підлозі; завдання розслаблюючого удару ногою в ділянку паху або опорної ноги правопорушника; прийом задушення, шляхом захоплення шиї правопорушника з метою взяття його під контроль.

30 січня 2020 року Департамент патрульної поліції направив на адресу позивача відповідь №18зі/41/41/3/02-2020 про надання інформації щодо застосування фізичної сили поліцейськими з посиланнями на норми Закону України Про Національну поліцію.

У вказаному запиті Департамент надав вичерпну інформацію, якою володів, керуючись чинним законодавством України, а саме: Департамент зазначив, що відповідно до статті 42 Закону України Про Національну поліцію поліція може застосовувати будь-яку фізичну силу, а також спеціальні прийоми боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Департамент проінформував позивача, що поліцейські ДПП проходять спеціальну підготовку щодо застосування поліцейських заходів примусу та співвідношення обраного заходу загрозі, на курсах первинної професійної підготовки, яка здійснюється відповідно до навчальної програми підготовки кваліфікованих робітників за стандартом професійної (професійно-технічної) освіти з професій Поліцейський, який затверджений наказом Міністерства освіти і науки України від 21 червня 2018 року № 669.

Згідно з вимогами Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 січня 2016 року № 50, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19.02.2016 за № 260/28390, поліцейські патрульної поліції на заняттях з тактики самозахисту відпрацьовують прийоми затримання, супроводу, способи проведення поверхневої перевірки, надягання кайданків, застосування гумового кийка та відбиття нападу на працівника поліції з використанням поліцейських заходів примусу.

Також у вказаній відповіді зазначено, що ДПП є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, який діє відповідно до Конституції, законів України, інших актів, прийнятих на виконання Конституції та законів України, Положення про ДПП, затвердженого Наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року №73 9зі змінами), і не має повноважень щодо надання роз`яснень законів та інших нормативно-правових актів.

Отже, відповідь на запит позивача була надана в повній мірі та доповнень не передбачає, а тому суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 18.03.2020.

Суддя В.О. Гаврилюк