Справа № 340/109/20
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 березня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/109/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 Міністерства оборони України, про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в частині ненарахування та невиплаті грошового забезпечення за період з 01.11.2019 по 15.01.2020, ненарахування та невиплаті підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення та добові у зв`язку з переїздом на місце проживання до населеного пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за ненараховане та невиплачене грошове забезпечення за період з 01.11.2019 по 15.01.2020 в сумі 33649,50 грн., виходячи з розрахунку отриманого грошового забезпечення за останньою штатною посадою;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за ненараховану та невиплачену підйомну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення та добові у зв`язку з переїздом на місце проживання до населеного пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 в сумі 13387,80 грн., виходячи з розрахунку отриманого грошового забезпечення за останньою штатною посадою;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за моральну шкоду в сумі 133878 грн.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.20).

Щодо бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу підйомної допомоги та зобов`язання її виплатити, суд зазначає наступне.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він молодший лейтенант, проходить військову службу за контрактом з 10.06.2016 р. по теперішній час у військовій частині НОМЕР_1 . 22.12.2018 ним подано рапорт щодо виплати йому підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення та добові в зв`язку з переїздом на місце проживання до населеного пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 , передбачені пунктами 1, 3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги. Однак, станом на 15.01.2020 підйомна допомога не нарахована та не виплачена.

Відповідач у відзиві на позов зазначав, що позивачем пропущено строк звернення до суду позовними вимогами в частині бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплатити підйомну допомогу.

Згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Пунктом 3 статті 9-1 Закону №2011-ХІІ встановлено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:

1) підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби;

2) добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним.

Аналогічні положення викладені і в пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.1992 №332 Про вдосконалення грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України.

Питання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги врегульоване Порядком, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2018 за №247/31699 (надалі Порядок №45) та Інструкцією, затвердженою наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 № 370, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.11.2001 за № 940/613 (надалі Інструкція №370, чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №370 особам офіцерського складу (надалі - офіцери), прапорщикам (мічманам) та військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці, які проходять службу за контрактом), що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір підйомної допомоги визначається з окладу за основною посадою, на яку призначений військовослужбовець або яку він займав до дня прибуття військової частини (підрозділу) до нового пункту постійної дислокації, окладу за військове звання та додаткових видів грошового забезпечення на день виникнення права на отримання підйомної допомоги. У разі призначення на посади або передислокації військової частини (підрозділу) в ті місцевості, де чинним законодавством України передбачена виплата підвищених посадових окладів, підйомна допомога виплачується з урахуванням підвищених посадових окладів (пункт 2 Інструкції).

Відповідно до п.4 Інструкції №370 встановлено, що підйомна допомога офіцерам, прапорщикам (мічманам) і військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, виплачується: тим, які переїхали у зв`язку з призначенням на посади, - за новим місцем служби на підставі наказу про призначення і наказу командира військової частини про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою; тим, які переїхали у зв`язку зі зміною постійної дислокації військової частини або підрозділу, - у новому пункті постійної дислокації частини (підрозділу) на підставі наказу командира частини про прибуття до місця дислокації.

Згідно із пунктом 16 Інструкції №370 підйомна допомога військовослужбовцям, у тому числі на членів сім`ї, виплачується не більше ніж за два переїзди військовослужбовця протягом календарного року, пов`язані з призначенням на посади і передислокацією військової частини або підрозділу. При цьому фактичний переїзд військовослужбовця визначається за датою вступу його до виконання обов`язків за посадою або прибуття в новий пункт постійної дислокації військової частини (підрозділу), а членів сім`ї - за датою прибуття їх до нового місця служби військовослужбовця.

30.03.2018 року набрав чинності Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затверджений наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45, відповідно до пункту 1 якого, у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується:

підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби;

добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі (далі - добові) на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який переїхав разом з ним.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду.

Розмір підйомної допомоги обчислюється, виходячи з посадового окладу, окладу за військове звання та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації їх місця проживання у населеному пункті за новим місцем військової служби військовослужбовця (розташованому поблизу місця служби військовослужбовця).

Згідно пункту 3 Порядку визначено, що виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат.

У наказі зазначаються дата та номер наказу про призначення військовослужбовця на військову посаду (зарахування на навчання), дата, коли він приступив до виконання обов`язків за посадою, дата вибуття з попереднього місця військової служби та прибуття на нове місце військової служби (на нове місце дислокації військової частини).

Військовослужбовцям, які на дату прибуття до іншого населеного пункту перебувають у розпорядженні відповідного командира, виплата підйомної допомоги та добових здійснюється після призначення їх на посади та вступу до виконання обов`язків за посадами за новим місцем військової служби в цьому населеному пункті.

Відповідно до п.13 Порядку виплата підйомної допомоги та добових здійснюється, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання.

Як встановлено судом, згідно припису Олександрійського міського військового комісаріату від 09.06.2016, позивачу пропонувалося 10.06.2016 вибути в розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 для проходження військової служби за контрактом (а.с.38).

Так, з 10.06.2016 р. ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 у зв`язку зі зміною місяця служби, а саме: прибуття до військової частини польова пошта НОМЕР_3 , місце дислокації якої знаходиться у смт. Лісове, Олександрівського району, Кіровоградської області, що підтверджується наказом від 10.06.2016 №163 (а.с.55-56).

Отже, зважаючи на те, що позивач був переведений для проходження служби до військової частини польова пошта НОМЕР_3 (з 01.07.2017 перейменована у військову частину НОМЕР_1 ), місце дислокації якої знаходиться у смт. Лісове, Олександрівського району, Кіровоградської області, суд вважає, позивач мав цілком обґрунтоване право на отримання підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення у зв`язку з переїздом на місце проживання до населеного пункту у зв`язку з призначенням на посаду. При цьому, суд погоджується з позицією відповідача, що розмір підйомної допомоги повинен визначатися за посадою на яку позивача призначено ще 10.06.2016 року.

Водночас, суд зауважує, що склад грошового забезпечення військовослужбовців дійсно визначений статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з якою до грошового забезпечення віднесено: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Проте, у наведеному переліку відсутній такий вид виплати як підйомна допомога.

Отже, за приписами статей 9, 9-1 зазначеного Закону підйомна допомога не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, а є самостійним видом допомоги, яка виплачується за певних умов при переїзді військовослужбовців на нове місце військової служби в інший населений пункт.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №802/1470/16-а, від 18.02.2020 №810/3476/16.

Крім того, згідно положень постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинною на момент виникнення спірних правовідносин). Вказаною постановою затверджено, зокрема, додаткові виплати грошового забезпечення військовослужбовців, у переліку яких також відсутнє грошове забезпечення у вигляді підйомної допомоги.

Враховуючи наведені норми права та матеріали справи, суд дійшов висновку, що до нарахування та виплати підйомних застосовуються строки, встановлені КАС України, зокрема ч.5 ст.122 КАС України.

Матеріали справи свідчать про те, що позовну заяву подано до суду 16.01.2020, тоді як про бездіяльність відповідача щодо невиплати підйомної допомоги, позивач знав ще 22.12.2018, коли звертався до командира військової частини з рапортом про таку виплату.

У свою чергу, оскільки ні адміністративний позов, ні матеріали справи не містять відомостей щодо існування об`єктивних обставин, які обумовили неможливість звернення позивача до суду з цим позовом, позовні вимоги в частині нарахування та виплати підйомної допомоги підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до статті 17 Закон України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

До того ж, в ухвалі щодо прийнятності від 30 серпня 2006 року (справа Каменівська проти України) Європейський суд з прав людини зазначав: …право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані....

Як зазначено у ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, вирішуючи питання щодо поважності причин пропущення строку звернення до суду, які встановлені ст.122 КАС України, слід зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами, а також дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Отже, даний спір повинен розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах місячного строку. Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які перешкоджали звернутися йому до суду у строки, встановлені КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.122, 123, 240, 243, 248, 256, 293-297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 Міністерства оборони України, про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду в частині вимог визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати підйомної допомоги і про зобов`язання її виплатити.

Копію ухвали невідкладно надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду у 15 - денний строк, встановлений ст.295 КАС України.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина