Справа № 640/8212/19
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 березня 2020 року

м. Київ

справа №640/8212/19

адміністративне провадження №К/9901/5912/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Стрелець Т.Г., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства культури, молоді та спорту України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року по справі № 640/8212/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САГА 18» до Міністерства культури України (правонаступник Міністерство культури, молоді та спорту України), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Андріївська», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сагайдачного», Товариство з обмеженою відповідальністю «КДД Інжиніринг» про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «САГА 18» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства культури України (правонаступник Міністерство культури, молоді та спорту України), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Андріївська», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сагайдачного», Товариство з обмеженою відповідальністю «КДД Інжиніринг», в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило:

- скасувати відмову Міністерства культури України від 31 січня 2019 року №26/10-2/72-19 у погодженні проектної документації;

- зобов`язати погодити подану Товариством з обмеженою відповідальністю «САГА 18» проектну документацію по об`єкту «Будівництво ділового центру на вулиці Петра Сагайдачного, 18 у Подільському районі міста Києва»;

- визнати протиправним і скасувати припис Міністерства культури України № 21/10-5/74-19 від 13 травня 2019 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасувати відмову Міністерства культури України від 31 січня 2019 року № 26/10-2/72-19 у погодженні проектної документації поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «САГА 18» по об`єкту «Будівництво ділового центру на вулиці Петра Сагайдачного, 18 у Подільському районі міста Києва».

Визнано протиправним та скасовано припис Міністерства культури України № 21/10-5/74-19 від 13 травня 2019 року.

Зобов`язано Міністерство культури України повторно розглянути питання щодо погодження поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «САГА 18» проектної документації по об`єкту «Будівництво ділового центру на вулиці Петра Сагайдачного, 18 у Подільському районі міста Києва» з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

Вважаючи судові рішення такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, відповідач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 02.03.2020.

Щодо строків касаційного оскарження.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

З матеріалів касаційної скарги судом встановлено, що оскаржувану постанову Шостого апеляційного адміністративного суду ухвалено 21 січня 2020 року, її повний текст складено 23 січня 2020 року, а касаційну скаргу заявник направив засобами поштового зв`язку до Верховного Суду 27 лютого 2020 року.

У касаційній скарзі Міністерства культури, молоді та спорту України заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому заявник посилається на те, що повний текст оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції отримано засобами поштового зв`язку 28 січня 2020 року. На підтвердження поважності причин пропуску строку відповідач надав копію супровідного листа Шостого апеляційного адімнгістративного суду з відбитком штампу вхідної кореспонденції Міністерства.

Відповідно до частини 4 статті 332 КАС України розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється колегією суддів суду касаційної інстанції, склад якої визначений у порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Перевіривши доводи поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, наведені в клопотанні, колегія суддів приходить до висновку, що наведені скаржником обставини та надані на їх підтвердження докази не дають підстав для поновлення строку з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Тобто, початок перебігу тридцятиденного строку на касаційне оскарження судового рішення відліковується від дати складання повного тексту такого судового рішення, а за умов, передбачених ч. 2 ст. 329 КАС України строк підлягає безумовному у разі подання касаційної скаргипротягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

Отже, в даному, випадку для надання оцінки поважності причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, визначальним є з`ясування дати вручення відповідачу копії судового рішення.

Питання ж, пов`язані з врученням судового рішення, врегульовані частинами 6, 7 статті 251 КАС України, якими визначено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Відмітка ж про реєстрацію вхідної кореспонденції на супровідному листі у розумінні названих вище положень процесуального закону не вказує на день вручення копії судового рішення учаснику справи, а лише засвідчує дату реєстрації відповідного документа в канцелярії установи і не може беззаперечно свідчити про дату фактичного отримання відповідачем копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду.

Належними доказами факту отримання копії судового рішення можуть бути, наприклад: поштовий конверт з відтиском штемпелю поштового відділення, довідка суду про час отримання копії відповідного судового рішення тощо.

Таким чином, вказані заявником доводи, в обсязі поданих на їх підтвердження доказів, не свідчать про наявність обставин, які би могли зумовити поновлення строку касаційного оскарження згідно з частиною 2 статті 329 КАС України.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання наведених відповідачем у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження підстав пропуску такого строку поважними.

Згідно із частиною 3 статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнанні неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд також установив, що касаційна скарга не відповідає вимогам статей 328, 330 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини 2 якої, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

На обґрунтування скарги заявник покликається на те, що позиція Міністерства культури, молоді та спорту України, зазначена у скарзі, узгоджується із судовою практикою у подібних правовідносинах. Як приклад навів постанови Верховного Суду від 25 січня 2019 року по справі № 823/1154/18, від 13 березня 2019 року у справі № 826/11708/17 та від 21 серпня 2019 року у справі № 826/12524/18.

Проте, суд звертає увагу, що відповідач не зазначив пункт частини 4 статті 328 КАС України.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Тобто, якщо скарга подається з цієї підстави, то заявнику належить викласти, в чому поялгає подібність правовідносин, які саме норми права застосовані по іншому та в яких рішеннях Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 4 статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, оскільки у порушення вимог пункту 4 частини 2 цієї статті, у ній не зазначено, передбачені статтею 328 цього Кодексу підстави, а аргументи касаційної скарги зводяться до помилковості висновків судів попередніх інстанцій, з наданням правової оцінки обставин у справі та дослідження доказів.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставинами, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхиленні ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, касаційна скарга за формою та змістом не відповідає положенню пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України, позаяк в ній не зазначено та не визначено підстав (підстави), передбачених статтею 328 КАС України.

Наслідком відсутності зазначення у касаційній скарзі підстав, визначених частиною 4 статті 328 КАС України є залишення такої скарги без руху.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Всупереч зазначеної вище законодавчої норми скаржник не додав до своєї касаційної скарги документ про сплату судового збору в розмірі, визначеному Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

За змістом підпункту 3 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На момент звернення з позовом (у травні 2019 року) пункт 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI передбачав, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору була встановлена у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У частині 1 статті 4 Закону № 3674-VI визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено в 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 01 січня 2019 року в розмірі 1 921,00 грн.

Судовий збір, що підлягав сплаті при зверненні до суду з позовом, який містить три позовні вимоги немайнового характеру, поданим юридичною особою в 2019 році складав 5 763,00 грн (1 921,00 * 3 = 5 763,00).

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 11 526,00 грн (5 763,00 * 200% = 11 526,00).

Для усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору Міністерству культури, молоді та спорту України необхідно сплатити судовий збір у розмірі 11 526,00 грн за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - судовий збір (Верховний Суд, 055), призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД Касаційний адміністративний суд, номер справи, у якій сплачується судовий збір.

З урахуванням викладеного, заявник касаційної скарги повинен виправити її недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху шляхом надання до суду касаційної інстанції доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, документа про сплату судового збору та виправленої касаційної скарги із зазначенням: які саме норми матеріального права чи порушення норм процесуального права неправильно застосовано судом (судами) у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 КАС України.

Відповідно до положень статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання передбачених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 248, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску Міністерством культури, молоді та спорту України на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року по справі № 640/8212/19.

Касаційну скаргу Міністерства культури, молоді та спорту України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року по справі № 640/8212/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САГА 18» до Міністерства культури України (правонаступник Міністерство культури, молоді та спорту України), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Андріївська», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сагайдачного», Товариство з обмеженою відповідальністю «КДД Інжиніринг» про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати Міністерству культури, молоді та спорту України строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом надання до суду касаційної інстанції доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, документа про сплату судового збору та виправленої касаційної скарги із зазначенням: які саме норми матеріального права чи порушення норм процесуального права неправильно застосовано судом (судами) у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Роз`яснити, що невиконання в установлений судом строк вимог ухвали щодо поновлення строку на касаційне оскарження є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі, у разі неусунення недоліків в іншій частині - касаційну скаргу буде повернуто.

Надіслати Міністерству культури, молоді та спорту України копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Тацій Л.В.

Суддя Стрелець Т.Г.

Суддя Стеценко С.Г.