Справа № 2а-6623/11/2670
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-6623/11/2670
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

20 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2019 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до голови Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_2 про визнання незаконними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2011 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до голови Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_2 (далі - Відповідач, голова Голосіївського районного суду міста Києва) в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просила:

- зобов`язати голову Голосіївського районного суду міста Києва до п. 18.19 наказу Державної судової адміністрації України «Про затвердження інструкції з діловодства у місцевому загальному суді» №68 від 27.06.2006 року здійснювати повноваження, які стосуються резолюції як окремого виду документа, який повинен містити реквізити: прізвище виконавця (виконавців), дату резолюцій;

- зобов`язати Голосіївський районний суд міста Києва відповідно до п. 2.2, п. 2.6 наказу Державної судової адміністрації України №68 від 27.06.2006 року «Про затвердження інструкції з діловодства у місцевому загальному суді», проставити до штампу суду на скарзі від 20 червня 2011 року, посаду і прізвище особи, яка прийняла документ;

- визнати незаконними дії та бездіяльність голови Голосіївського районного суду міста Києва, які полягають в організаційно-розпорядчих функціях щодо відсутності належного контролю за діяльністю канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва в частині повноважень, та стосуються своєчасної передачі документів з канцелярії до суддів;

- стягнути з голови Голосіївського районного суду міста Києва як суб`єкта владних повноважень моральну шкоду;

- у відповідності до статті 84 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» винести окрему постанову стосовно відсутності контролю та бездіяльності щодо створення умов та порушення порядку ведення контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих до розгляду судді, направивши матеріали справи до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України для відкриття дисциплінарного провадження відносно голови Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_2 ;

- зобов`язати голову Голосіївського районного суду міста Києва передати до матеріалів справи наступні заяви: заява-скарга № 5 від 25 лютого 2010 року, скарга від 25 лютого 2010 року, заява про відвід від 25 лютого 2010 року, заява від 25 лютого 2010 року, заява від 25 лютого 2010 року, заява про відвід від 25 лютого 2010 року, заява-клопотання №7 від 25 лютого 2010 року, заява-клопотання №0103/2010 від 01 березня 2010 року, заява про відвід від 12 березня 2010 року, 7-й відкритий відвід від 15 березня 2010 року, 8-й відкритий відвід від 26 березня 2010 року, 13-й відкритий відвід від 20 квітня 2010 року, 14-й відкритий відвід 26 квітня 2010 року, 15-й відкритий відвід від 5 травня 2010 року, 16-й відкритий відвід від 21 травня 2010 року,18-й відкритий відвід від 3 червня 2010 року, 19-й відкритий відвід від 5 червня 2010 року, заява про відвід від 26 липня 2010 року, заява про відвід від 6 вересня 2010 року, заява про відвід від 6 вересня 2010 року, заява про відвід від 6 вересня 2010 року, заява про відвід від 26 жовтня 2010 року, заява про відвід від 26 жовтня 2010 року, заява про відвід від 26 жовтня 2010 року, заява про відвід від 26 жовтня 2010 року, заява про відвід від 13 грудня 2010 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.09.2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову, якою позов задоволено частково і вирішено:

«Зобов`язати голову Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_2. відповідно до п. 18.19 наказу ДСА України від 27.06.2006 № 68 здійснювати повноваження, які стосуються резолюції як окремого виду документа, який повинен містити реквізити: прізвище виконавця (виконавців), дату резолюцій.

Зобов`язати Голосіївський районний суд м.Києва відповідно до п. 2.2, п. 2.6 Наказу № 68 від 27.06.2006 ДСА України, проставити до штампу суду на копії скарги від 20.06.2011, посаду і прізвище особи, яка прийняла документ;

Визнати незаконними дії та бездіяльність голови Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_2, що полягають в організаційно-розпорядчих функціях щодо відсутності належного контролю за діяльністю канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва в частині повноважень, які стосуються своєчасного передавання документів з канцелярії до суддів.

Зобов`язати голову Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_2 передати до матеріалів справи наступні заяви - заява-скарга № 5 від 25.02.2010, скарга від 25.02.2010, заява про відвід від 25.02.2010, заява від 25.02.2010, заява від 25.02.2010, заява про відвід від 25.02.2010, заява-клопотання №7 від 25.02.2010, заява-клопотання №0103/2010 від 01.03.2010, заява про відвід від 12.03.2010, 7-й відкритий відвід від 15.03.2010, 8-й відкритий відвід від 26.03.2010, 13-й відкритий відвід від 20.04.2010, 14-й відкритий відвід 26.04.2010, 15-й відкритий відвід від 05.05.2010, 16 відкритий відвід від 21.05.2010, 18-й відкритий відвід від 03.06.2010, 19-й відкритий відвід від 05.06.2010, заява про відвід від 26.07.2010, заява про відвід від 06.09.2010, заява про відвід від 06.09.2010, заява про відвід від 06.09.2010, заява про відвід від 26.10.2010, заява про відвід від 26.10.2010, заява про відвід від 26.10.2010, заява про відвід від 26.10.2010, заява про відвід від 13.12.2010.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.03.2017 року касаційну скаргу голови Голосіївського районного суду міста Києва задоволено частково - постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.09.2012 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013 року в частині визнання дій та бездіяльності голови Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_2 та зобов`язання її вчинити певні дії скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2019 року закрито провадження у справі в частині, що була направлена на новий розгляд.

Не погоджуючись із викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 295, 296 КАС України, а саме - пропущено п`ятнадцятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Крім того, приписи п. 2 ч. 2 ст. 295 КАС України визначають, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи, повний текст оскаржуваної ухвали було отримано уповноваженою особою ОСОБА_1 12.11.2019 року (т. 7 а.с. 119). Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції було 27.11.2019 року. Проте апеляційну скаргу подано до відділення поштового зв`язку 24.02.2020 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

В обґрунтування причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення Позивач зазначає, що рекомендоване поштове відправлення було надіслано на його колишню робочу адресу: АДРЕСА_1 . Разом з тим, ОСОБА_1 знаходилася на лікуванні з 12.11.2019 року, а відповідно до консультативного заключення Київського міського клінічного онкологічного центру від 18.12.2019 року Позивач знаходився на амбулаторному післяопераційному лікуванні. Відтак, лише після виписки з Онкологічного відділення 07.02.2020 року та у перший робочий день 10.02.2020 року ОСОБА_1 отримала фізичну можливість потрапити до офісу колишньої робочої адреси та ознайомитися зі змістом оскаржуваної ухвали.

Разом з тим, на переконання суду, відповідні доводи не можуть свідчити про поважність причин пропуску процесуального строку для подання апеляційної скарги з огляду на таке.

За правилами ч. 2, п. 1 ч. 3 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, копію оскаржуваного рішення було направлено на адресу для листування, вказану ОСОБА_1 у позовній заяві: АДРЕСА_1 . Доказів надання Позивачем суду повідомлення про зміну адреси для листування в установленому ст. 131 КАС України порядку матеріали справи не містять. При цьому, указана ж адреса зазначена ОСОБА_1 й в апеляційній скарзі. Викладене, у свою чергу, свідчить про те, що днем отримання оскаржуваної ухвали суду у розумінні процесуального закону є 12.11.2019 року.

Крім того, судом критично оцінюється посилання Апелянта на неможливість ознайомлення зі змістом ухвали суду від 06.11.2019 року раніше ніж 10.02.2020 року з огляду на таке.

Зі змісту доданого до апеляційної скарги виписного епікризу хірургічного відділення Київського міського клінічного онкологічного центру вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 12.11.2019 року по 25.11.2019 року. Згідно консультативного заключення Поліклінічного відділення Київського міського клінічного онкологічного центру вбачається, що 18.12.2019 року ОСОБА_1 була на прийомі у лікаря та на даний час перебуває на амбулаторному лікуванні - перев`язки. Згідно довідки Київського міського клінічного онкологічного центру від 07.02.2020 року ОСОБА_1 у період з 10.01.2020 року по 07.02.2020 року перебувала на лікуванні у радіологічному відділенні.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що, починаючи з 26.11.2019 року ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість потрапити до офісу колишньої робочої адреси та ознайомитися зі змістом оскаржуваної ухвали, оскільки перебування на амбулаторному лікування для здійснення перев`язок жодним чином не перешкоджало останній вчинити вказані дії.

Крім того, у постановах від 22.11.2019 року у справі №120/4137/18-а та від 31.01.2020 року у справі № 686/2558/19 Верховний Суд підкреслив, що перебування особи на амбулаторному лікуванні, на відміну від стаціонарного, не позбавляє можливості такої особи реалізувати своє право на захист порушених прав, як самому, так і через представника.

У контексті наведеного судом враховується, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» № 11681/85).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» зазначено, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку такого оскарження з поважних причин.

Аналогічну позицію підтримує і Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 року у справі №804/95/17.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що викладені у клопотанні доводи ОСОБА_1 не свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон).

Відповідно до положень ст. ст. 3 та 4 вказаного Закону у редакції, яка була чинною на момент подання апеляційної скарги, судовий збір справляється за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами ч. 1 ст. 4 Закону закріплено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2019 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 921,00 грн.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду складає 1 921,00 грн.

Однак, всупереч вимог КАС України, Позивачем до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору, а клопотання про звільнення від його сплати визнано необґрунтованим, про що постановлено ухвалу від 20.03.2020 року.

Згідно ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи, що Апелянтом пропущено п`ятнадцятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження визнано необґрунтованим; до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору, а клопотання про звільнення від його сплати визнано необґрунтованим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без руху та надання ОСОБА_1 строку для усунення визначених у вказаній ухвалі недоліків шляхом:

- подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням інших поважних, на думку Апелянта, причин для його поновлення;

- надання документу про сплату судового збору на суму 1 921,00 грн. на такі реквізити: отримувач коштів - УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA1026007; код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 298, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2019 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до голови Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_2 про визнання незаконними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Вказати, що Апелянт протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших причин для його поновлення, які вважає поважними, а також усунути інші недоліки, викладені у вказаній ухвалі.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, а також не будуть усунуті інші недоліки апеляційної скарги, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк