Справа № 560/2341/19
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2341/19

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

17 березня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.10.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи вказані обставини та приписи п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України, судова колегія вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З обставин справи встановлено, що позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв 'язку із досягненням 22.03.2019 віку 56 років, звернувся до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2.

Згідно записів копії трудової книжки НОМЕР_1 позивач у період з 29.03.1982 по 22.04.1982 працював на посаді головного маркшейдера в Заіграєвському кар`єроуправлінні ВО "Росмінералсировина", з 26.04.1982 по 27.04.1984 проходив службу в рядах Радянської Армії, з 25.07.1984 працював на посаді помічника бурильника в ВАТ "Аганнафтогазгеологія", 23.10.1984 переведений на посаду геолога районної інженерно технологічної служби, 15.02.1985 переведений на посаду помічника бурильника 4-го розряду, 25.10.1991 переведений на посаду бурильника 5-го розряду центральної інженерно-технологічної служби, 12.03.1993 року переведений на тимчасову посаду помічником бурового майстра, 13.09.1993 звільнений за переведенням до Нафтогазодобувного управління "Заполярнафта", 20.09.1993 прийнятий на посаду помічника бурильника 5-го розряду до ВО "Ноябрськнафтогаз" НГДУ "Заполярнафта" за переводом, 03.03.1994 переведений на посаду майстра цеху капітального підземного ремонту свердловин, 27.04.1998 звільнений із займаної посади.

До пільгового стажу роботи позивача за Списком №2 пенсійним органом зараховано такі періоди роботи, а саме: з 29.03.1982 по 22.04.1982, з 25.07.1984 по 22.10.1984, з 15.02.1985 по 21.08.1992, період проходження військової служби з 26.04.1982 по 27.04.1984, що в цілому становить 09 років 10 місяців 03 дні, про що позивача повідомлено листом №21614/19 від 27.06.2019.

Відповідач відмовив позивачу у врахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 21.08.1992 по 28.02.1994 у зв`язку з відсутністю атестації робочого місця.

Період роботи з 25.07.1984 по 01.01.1994 в районах прирівняних до районів Крайньої Півночі зараховано відповідачем до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію без застосування пільгового обчислення.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону :чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За приписами пунктів 3, 20 порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Період трудового стажу позивача з 21.08.1992 по 28.02.1994 належним чином підтверджено записами трудової книжки, внесеними відповідно до вимог трудового законодавства, а відтак не потребує підтвердження іншими первинними документами.

Позивач у період з 21.08.1992 по 28.02.1994 працював у ВАТ "Аганнафтогазгеологія" Головтюменьгеології, а саме: з 21.08.1992 року на посаді бурильника, з 12.03.1993 року помічником бурового майстра, з 20.09.1993 року по 28.02.1994 року помічником бурильника.

У період роботи позивача на зазначених посадах діяли Списки №1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені: постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1956 №1173 Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах; постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 №10 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

До розділу XIII (мовою оригіналу) "Бурение, добыча и переработка нефти и газа, переработка угля и сланца" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956, входять: "Бурильщики и их помощники".

До розділу XII (мовою оригіналу) "Бурение, добыча и переработка нефти, газа и газового конденсата, переработка угля и сланца" Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженою постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 №10, входять: (позиція 2130100а-11297) "бурильщики эксплуатационного и разведочного бурения скважин на нефть и газ", (позиція 2130200а-11292) "бурильщики капитального ремонта скважин".

Записи у трудовій книжці позивача, довідки уточнюючого характеру АТ "Газпромнафта-Ноябрькнафтогаз", підтверджують, що у період з 21.08.1992 по 28.02.1994 позивач працював на посадах віднесених до Списку №2.

Оскільки позивач у період з 21.08.1992 року по 28.02.1994 року працював на посадах віднесених до списку №2 на підприємстві, яке знаходиться на території Російської Федерації, суд зазначає наступне.

13.03.1992 набула чинності Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення. Статтею 1 зазначеної угоди встановлено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно із статтею 6 зазначеної Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

14.01.1993 набула чинності угода між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн.

Відповідно до статті 6 зазначеної угоди працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Статтею 7 даної Угоди встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

15.01.1993 набула чинності Тимчасова угода між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення. Статтею 1 Тимчасової угоди встановлено, що громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком) чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років.

У випадках, коли законодавством однієї з Сторін, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї Сторони.

Із змісту наведених Угод, укладених між Урядом України та Урядом Російської Федерації вбачається, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа.

Згідно довідки АТ "Газпромнафта-Ноябрькнафтогаз" від №18/111/17815 від 28.11.2016 року, відповідно до якої позивач у період з 20.09.1993 року по 08.02.1994 року працював на посаді помічника бурильника капітального ремонту свердловин та з 09.02.1992 року по 28.02.1994 року на посаді бурильника капітального ремонту свердловин відомості про проведення атестації робочих місць відсутні. Відповідно до довідки ВАТ "Аганнафтогазгеологія" №43-АРХ від 20.02.2019 року за період роботи позивача з 23.10.1984 року по 13.09.1993 року атестація робочих місць на підприємстві не проводилась, оскільки порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджений Наказом РФ №569 від 31.08.2007 року та введений у дію з 01.09.2008 року. Зазначене свідчить, що у період роботи позивача з 21.02.1992 року по 28.02.1994 року атестація робочих не проводилась, посади позивача не були атестовані.

Тобто, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не заперечує, що записи у трудовій книжці позивача, довідки уточнюючого характеру АТ "Газпромнафта-Ноябрькнафтогаз", підтверджують, що у період з 21.08.1992 року по 28.02.1994 року позивач працював на посадах віднесених до Списку №2.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив у переведенні позивачу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, оскільки позивач не надав належних доказів на підтвердження проведення атестації робочих місць, зокрема що стосується його посади з 21.02.1992 по 28.02.1994 року на відповідному підприємстві. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення закону - "за результатами атестації робочих місць" як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1, відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, в якій зазначено, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що вказані висновки підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до матеріалів справи позивач в спірний період працював в Російській Федерації. Вперше атестацію робочих місць в цій державі почали проводити лише з 01.09.2008 року відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я РФ від 31.08.2007 р. №569 "Порядок проведення атестації робочих місць по умовах праці".

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в період з 21.02.1992 по 28.02.1994 року позивач працював на території Російської Федерації. Позивач на підтвердження пільгового стажу роботи надав належним чином оформлену трудову книжку, що містять належно оформлені записи щодо виконуваної роботи та періодів її виконання. Крім того, позивачем надана уточнююча довідка. А тому неможливість надання позивачем документів про атестацію пов`язана з відсутністю в РФ в цей період законодавства та нормативних актів щодо проведення атестації робочих місць та підстав проведення атестації робочих місць щодо умов праці, віднесеної до Списку № 2.

За таких обставин відсутність документів про проведення атестації робочого місця в цей період не може позбавляти громадян їх права на зарахування до пільгового стажу даного періоду роботи.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області дорахувати до страхового стажу 3 роки 2 місяці 18 днів з урахуванням коефіцієнту 1,5 за час роботи в районах Крайньої Півночі з 25.07.1984 року по 01.01.1991 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Отже підставою для застосування кратного обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі можуть бути: або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто один із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Вказана правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 7 червня 2018 року (справа №173/637/17), від 7 лютого 2018 року (справа №590/871/17), 17 травня 2019 року (справа №644/2182/17).

Статтею 2 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі встановлено, що при визначенні права на пенсію у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди застосовується Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, який діяв до 1 січня 1992 року.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.01.1983 року №12 визначено місцевості прирівняні до районів Крайньої Півночі до яких, з поміж інших включено і Тюменську область - Ханти-Мансійський автономний округ.

Відповідно до статті 4 Тимчасової Угоди від 15.01.1993 року визначено, що при обчисленні пенсії або її частини, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, до 1 січня 1991 року, на підставі статті 1 цієї Тимчасової Угоди на території України визначення загального трудового стажу роботи, середньомісячного заробітку і розміру пенсії здійснюється згідно з її законодавством.

Позивач у період з 25.07.1984 року по 01.01.1991 працював у Аганській нафторозвідувальній експедиції, яка знаходиться в с.м.т. Новааганськ Нижнєвартовського району Тюменської області Ханти-Мансійського автономного округу-Югра, дана місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача та є достатнім для кратного обчислення стажу позивача. При цьому суд зазначає, що спору про те, що місцевість, де працював позивач у спірний період, прирівнюється до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для пільгового обчислення трудового стажу позивача з 25.07.1984 року по 01.01.1991 року у районах прирівняних до Крайньої Півночі із застосуванням коефіцієнта кратності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача призначити йому пільгову пенсію за віком по Списку №2 з 26.02.2019 підлягають задоволенню в повному обсязі.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 03.06.2019 № 35 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком по Списку №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 21.08.1992 по 28.02.1994 у ВАТ "Аганнафтогазгеологія" Головтюменьгеології, а саме: з 21.08.1992 року - на посаді бурильника, з 12.03.1993 року - помічником бурового майстра, з 20.09.1993 року по 28.02.1994 року - помічником бурильника, до пільгового стажу роботи за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в районах Крайньої Півночі з 25.07.1984 по 01.01.1991 з урахуванням коефіцієнту кратності 1.5.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком по Списку №2 з 26.02.2019.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.