Справа № 320/7183/19
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

16 березня 2020 року м. Київ Справа № 320/7183/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1
до проГоловного управління ДФС у Київській області визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), скасування заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача від 18.04.2018 № Ф-7823-17/3 про сплату боргу (недоїмки); скасування заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 6960,48 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.01.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку.

10.03.2020 до Київського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 03.01.2020.

Вирішуючи питання щодо приведення позивачем позовної заяви у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд в ухвалі від 03.01.2020 вказав, що позов подано позивачем після закінчення строків, встановлених законом.

Так, предметом даного адміністративного позову є вимога Головного управління ДФС у Київській області № Ф-7823-17/3 про сплату боргу (недоїмки), яка винесена контролюючим органом 18.04.2018.

Водночас з наведеною вище позовною заявою ОСОБА_1 звернулась до суду лише 18.12.2019 (відбиток календарного штемпеля підприємства поштового зв`язку на конверті від 18.12.2019), тобто з порушенням спеціального десятиденного строку звернення до суду щодо оскарження рішень територіального органу доходів і зборів, визначеного статтею 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI.

За наведених обставин суд наголосив, що недоліки позовної заяви повинні бути усунені позивачем шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

У поданій заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач стверджує, що вона вже зверталась до суду з позовною заявою аналогічного змісту -адміністративна справа № 810/2282/18, проте жодної інформації щодо стану розгляду вказаної справи нею не отримано.

Крім того, в цій же заяві ОСОБА_1 зазначає, що вона звернулась до контролюючого органу із заявою від 15.11.2019 про надіслання їй у встановленому законодавством порядку оскаржуваної вимоги та скасування заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 6960,48 грн, за наслідками розгляду якої контролюючим органом відмовлено у задоволенні її вимог (лист Головного управління ДПС у Київській області від 11.12.2019 № 3379/10-36-50).

За наведених обставин позивач вважає, що строк звернення до суду пропущено нею з поважних причин.

При вирішенні питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

При цьому слід враховувати, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини від 21.02.1986 справа «Стаббігс та інші проти Великобританії»).

Як вбачається з даних автоматизованої системи КП «Діловодство спеціалізованого суду», позивач вперше звернулась до суду з позовною заявою аналогічного змісту у травні 2018 року (адміністративна справа № 810/2282/18).

Судом також встановлено, що ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02.07.2018 в адміністративній справі № 810/2282/18, якою позовну заяву ОСОБА_1 повернуто на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, отримано нею 14.07.2018 (витяг з журналу реєстрації надходжень повідомлень про вручення рекомендованих поштових відправлень).

Враховуючи викладене, доводи позивача про те, що вона не володіє інформацією щодо стану розгляду адміністративної справи № 810/2282/18, не приймаються судом до уваги.

При цьому жодних обставин, які б перешкоджали їй реалізувати своє право на повторне звернення до суду з аналогічною позовною заявою у найкоротші строки, позивачем не наведено.

Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів неможливості звернутись до суду за захистом порушеного права у період з липня 2018 року по листопад 2019 року позивачем суду не надано.

У свою чергу посилання позивача на те, що у листопаді 2019 року вона звернулась до контролюючого органу із заявою від 15.11.2019, за результатами розгляду якої дізналась про наявність заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску, суд вважає штучними обставинами, які позивач використовує виключно з метою приховування дійсного моменту коли вона дізналась чи мала дізнатись про порушення своїх прав, що, у свою чергу, не дозволяє суду відраховувати строк звернення до суду з дати отримання позивачем листа Головного управління ДПС у Київській області від 11.12.2019 № 3379/10-36-50.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що наведена вище заява не є скаргою у розумінні положень частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI та стосується іншого рішення - вимоги від 26.08.2018 № Ф-7823-17/984 про сплату боргу (недоїмки).

У свою чергу вимога позивача про скасування заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 6960,48 грн є похідною від вимоги, строк звернення до суду з якою ОСОБА_1 пропущено.

Суд наголошує, що інститут строків в адміністративному процесі покликаний дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин та сприяти досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулювати учасників адміністративного процесу добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обов`язки.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28.03.2018 в адміністративній справі № 809/1087/17, 22.11.2018 в адміністративній справі № 815/91/18 та 13.03.2019 в адміністративній справі № 820/3170/16.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

Беручи до уваги ту обставину, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали їй звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судом з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до приписів частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), скасування заборгованості повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати (видати) позивачу (його представнику).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Харченко С.В.