Справа № 160/11519/19
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення,-
18.11.2019 Приватне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний завод» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (далі - відповідач) в якому просить суд:
Ухвалою суду від 22.11.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами загального позовного провадження на 04.12.2019.
18.12.2019 на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що посадовими особами контролюючого органу було проведено перевірку ПрАТ «ДМЗ» у відповідності до норм діючого законодавства. Також представником відповідача вказано, що під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення ПрАТ «ДМЗ» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 , абз. «в» п. 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201, з урахуванням норм п. 44.1 ст. 44 ПК України, внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту, що призвело до завищення сум податкового кредиту у липні 2019 на 500 954 грн., що призвело до від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 500 954 грн. Таким чином, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням правомірно зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 500 954,00 грн.
24.12.2019 від представника позивача на адресу суду надійшла письмова відповідь на відзив, в якій викладено правову позицію аналогічну зазначеній в позовній заяві та наголошено, що доводи відповідача, викладені у відзиві, є безпідставними, такими, що не підкріплені жодними належними доказами та взагалі не відповідають нормам чинного законодавства.
Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи вищезазначене та відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 КАС України, а також те, що відповідачем не повідомлено про причини неявки в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт № 6/28-10-50-10-05393056 від 18.10.2019 (далі - Акт перевірки).
Перевіркою встановлено та в Акті перевірки зафіксовано порушення позивачем:
- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту, що призвело до завищення суми податкового кредиту в липні 2019 року на 500 954,00 грн.
Вищевикладене призвело до порушення п. 200.1 ст. 200, абз. «в» п. 200.4 ст. 200 ПК України, в частині завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 500 954 грн.
Не погодившись з висновками Акту перевірки ПрАТ «ДМЗ» звернулось до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної податкової служби із запереченнями за вих. № 106/4654 від 24.10.2019.
Листом № 7246/10/28-10-50-10-07 від 01.11.2019 контролюючий орган розглянув письмові заперечення ПрАТ «ДМЗ» та залишив без змін висновки викладені в Акті перевірки.
На підставі висновків Акту перевірки Офісом великих платників податків Державної податкової служби винесено податкове повідомлення-рішення від 05.11.2019 № 003914612.
Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПК України.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Відповідно до абз. 2 п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Так, судом встановлено, що ТОВ ВКФ «НАЙС» перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області (Новокодацький район м. Дніпра).
Основний вид діяльності ТОВ ВКФ «НАЙС» - 37.00 - Каналізація, відведення й очищення стічних вод.
Статутний фонд - 9,4 тис.грн.
Також встановлено, що між ТОВ ВКФ «НАЙС» (Власник) та ПрАТ «ДМЗ» (Абонент) укладено договір на приймання та транспортування дренажних, зливових, стічних та зворотних вод № 285/2015 від 01.03.2015.
Відповідно до п.п. 1.1. вказаного Договору Власник зобов`язується надавати Абоненту послуги з прийому до гідротехнічної споруди № 1 та транспортуванню до р. Дніпро дренажних, зливових, стічних та зворотних вод відповідно до умов цього Договору, а Абонент зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому Власником послуг на умовах цього Договору та дотримуватися порядку передачі дренажних, зливових, стічних та зворотних вод, що встановлені цим Договором.
Згідно Додатку № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2019 року, до податкового кредиту ПрАТ «ДМЗ» віднесено суму ПДВ по податковій накладній, виписаної ТОВ ВКФ «НАЙС» у липні 2019 року на суму ПДВ 243 886,95 грн.
Враховуючи наведене, слід зазначити, що у ТОВ ВКФ «НАЙС» рахується 6 працівників, що, на переконання суду, свідчить про неможливість ТОВ ВКФ «НАЙС» надавати послуги, визначені у договорі саме власними силами.
При цьому, слід зазначити, що за умовами договору № 285/2015 від 01.03.2015 залучення для виконання послуг субпідрядних організацій не передбачено.
Згідно ЄРПН придбання ТОВ ВКФ «НАЙС» послуг з прийому до гідротехнічної споруди № 1 та транспортування до р. Дніпро дренажних, зливових, стічних та зворотних вод протягом липня 2019 у інших постачальників не встановлено.
В липні 2019 ТОВ ВКФ «НАЙС» здійснювало придбання, в основному, перевезення вантажів автомобільним транспортом.
Згідно системи автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів ІС «Податковий блок» встановлено, що ТОВ ВКФ «НАЙС» у липні 2019 надавало послуги з прийому гідротехнічної споруди № 1 та транспортуванню до р. Дніпро всіх дренажних, зливових, стічних та зворотних вод ще трьом контрагентам: ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», ПАТ «Дніпроважмаш», ПрАТ «Завод металоконструкцій Укрсталь Дніпро».
Зведені дані проведеного аналізу ЄРПН вартості наданої ТОВ ВКФ «НАЙС» послуги з прийому до гідротехнічної споруди № 1 та транспортуванню до р. Дніпро всіх дренажних, зливових, стічних та зворотних вод для всіх контрагентів у липні 2019:
- ПрАТ «ДМЗ» - 1 484 583,30 грн.;
- ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» - 55 825,02 грн.;
- ПАТ «Дніпроважмаш» - 15 422,40 грн.;
- ПрАТ «ЗМК Укрсталь Дніпро» - 6 320,52 грн.
З огляду на викладене, слід зазначити, що фактично господарські операції з ПрАТ «ДМЗ» формують 95% податкових зобов`язань ТОВ ВКФ «НАЙС».
При цьому, аналізуючи наданий позивачем акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-00000028 від 31.07.2019 по договору № 285/2015 від 01.03.2015 неможливо ідентифікувати обсяг робіт, обсяг прийнятих стоків (метри/літри кубічні).
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, встановлено, що право власності на нерухоме майно (будівля літ. А-1, яка складається з приміщення № 1 поз. 1-16 заг. пл. 327,3 кв. м; прибудова літ. В-1 приміщення № 2 поз. 1 пл. 17,3 кв. м.; гараж літ. Б; вбиральня літ. Г; навіс літ. Д; споруди 1, 2, 3, 4) за адресою: АДРЕСА_1 належить на підставі приватної власності фізичній особі ОСОБА_1 . Зі вказаних відомостей вбачається відсутність за вказаною адресою відстійнику та інших споруд, призначених для попередньої очистки стоків, перед їх викидом через гідроспоруду № 1 у р. Дніпро.
В ухвалі також зазначено, що виїздом за місцем реєстрації підприємства ТОВ ВКФ «НАЙС», за адресою: м. Дніпро, вул. Деревлянська (Кірінаківська), 14, встановлено, що фактично на означеній території знаходиться занедбана одноповерхова будівля, у якій не здійснюється будь-яка діяльність, відсутні люди. На будівлі маються повідомлення стосовно її продажу.
Зі вказаного вбачається, що фактично у ТОВ ВКФ «НАЙС» відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, транспортні засоби.
Вказані факти свідчать про те, що підприємство ТОВ ВКФ «НАЙС» фактично не здійснює діяльність з очищення й відведення стоків. Відповідно, стоки від підприємств виробників спрямовуються у р. Дніпро без їх очищення, що спричиняє забруднення річки, та створює небезпеку для довкілля, а також життя і здоров`я людей.
Зазначене вище, у сукупності, свідчить про неможливість фактичного проведення (вчинення) зазначеної вище господарської операції.
Також, встановлено, що ТОВ «СТРІМ МЕДІЯ ПЛЮС» перебуває на обліку в ГУ ДПС у Харківській області (Холодногірський район м. Харкова).
Основний вид діяльності ТОВ «СТРІМ МЕДІЯ ПЛЮС» - 46.63 - Оптова торгівля машинами й устаткування для добувної промисловості та будівництва.
Основні засоби станом на 31.12.2018 - 0 грн.
Статутний фонд - 54,5 тис.грн.
05.10.2016 між ПрАТ «ДМЗ» (Покупець) та ТОВ «СТРІМ МЕДІЯ ПЛЮС» (Постачальник) укладено договір № 1876/2016.
Відповідно до п. 1.1. вказаного договору Постачальник зобов`язується передати Покупцю продукцію, Покупець зобов`язується прийняти у власність і оплатити Товар на передбачених цим Договором умовах.
На підтвердження виконання зазначеного договору позивачем надано: прибуткові ордери № ДМЗ00009055 від 22.07.2019, № ДМЗ00008896 від 19.07.2019, № ДМЗ00009054 від 22.07.2019; видаткові накладні № 41 від 18.07.2019, № 42 від 18.07.2019; податкові накладні № 40 від 18.07.2019, № 41 від 18.07.2019, № 42 від 18.07.2019, № 43 від 29.07.2019; виписки по рахунку; накладні-вимоги.
Згідно Додатку № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2019 року, до податкового кредиту ПрАТ «ДМЗ» віднесено суму ПДВ по податковим накладним, виписаних ТОВ «СТРІМ МЕДІЯ ПЛЮС» у липні 2019 на суму ПДВ 6 065,05 грн.
Згідно наданих первинних документів ТОВ «СТРІМ МЕДІЯ ПЛЮС» реалізовано на ПрАТ «ДМЗ»: ножі до фрези, різці, ключі гайкові, пластина, свердло, електродотримач Binzel, волосінь для тримера, рулетка.
Згідно п. 2.1. Договору № 1876/2016 від 05.10.2016 поставка товару здійснюється партіями. Партія Товару - Товар, оформлений одним товарно-транспортним документом.
Згідно п. 2.3 Договору № 1876/2016 від 05.10.2016 на кожну поставлену партію товару, ТОВ «СТРІМ МЕДІЯ ПЛЮС» серед іншого повинно надати ПрАТ «ДМЗ» сертифікат якості виробника (паспорт) та товарно-транспортну накладну.
Сертифікати якості на товар, а також документи, які підтверджують транспортування товару, позивачем ані на запити контролюючого органу, ані до суду не надані.
Судом встановлено, що ПрАТ «ДМЗ» придбано товар у ТОВ «СТРІМ МЕДІЯ ПЛЮС», яке не є виробником та імпортером товару.
Згідно фінансового звіту ТОВ «СТРІМ МЕДІЯ ПЛЮС» за 2018 рік, станом на 01.01.2019 запаси (ряд. 1100) відсутні.
Згідно даних ЄРПН, АІС «Податковий Блок», АСМО «Інспектор» в липні 2019 та протягом 2019 ТОВ «СТРІМ МЕДІЯ ПЛЮС» здійснено придбання товару, зокрема: електродотримач HANDY, послуги організації перевезення, емаль, розчинник, папір, грунтовка, стрічка малярна, лещата, щит меблевий та ін.
Однак, не встановлено рух товару від виробника або від первісного продавця; яким чином та за яких умов цей товар транспортувався, зокрема, від виробника або первісного продавця; наявність у контрагента умов для здійснення господарської діяльності на момент укладення та вчинення господарських операцій.
Отже, законне джерело походження товару, який було реалізовано ТОВ «СТРІМ МЕДІЯ ПЛЮС» на адресу ПрАТ «ДМЗ» у липні 2019, не встановлено.
Зазначене вище, у сукупності, свідчить про неможливість фактичного проведення (вчинення) зазначеної вище господарської операції.
Встановлено, що ТОВ «СТРОНГ-ПРАЙД» перебуває на обліку ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра.
Основний вид діяльності ТОВ «СТРОНГ-ПРАЙД» - 46.90 - Неспеціалізована оптова торгівля.
Чисельність працівників - 0 осіб.
Основні засоби - відсутні.
09.10.2018 між ПрАТ «ДМЗ» (Покупець) та ТОВ «СТРОНГ-ПРАЙД» (Постачальник) укладено договір № 1643/2018.
Відповідно до п. 1.1. означеного Договору Постачальник зобов`язується передати Покупцю продукцію, Покупець зобов`язується прийняти у власність і оплатити Товар на передбачених цим Договором умовах.
На підтвердження виконання зазначеного договору позивачем надано: видаткові накладні № 8 від 02.07.2019, № 9 від 05.07.2019, № 10 від 10.07.2019, № 11 від 16.07.2019, № 12 від 22.07.2019, № 13 від 26.07.2019; прибуткові ордери № ДМЗ00008726 від 02.07.2019, № ДМЗ00008919 від 05.07.2019, № ДМЗ00008921 від 10.07.2019, № ДМЗ00008923 від 16.07.2019, № ДМЗ00009339 від 22.07.2019, № ДМЗ00009341 від 26.07.2019; рапорти переважування прибулих вантажів на автомобільних вагах; податкові накладні № 1 від 02.07.2019, № 2 від 05.07.2019, № 3 від 10.07.2019, № 4 від 16.07.2019, № 5 від 22.07.2019, № 6 від 26.12.2019; розрахунки коригування № 1 від 01.07.2019, № 4 від 09.07.2019; виписки по рахунку; накладні-вимоги, сертифікат якості.
Згідно Додатку № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2019 року, до податкового кредиту ПрАТ «ДМЗ» віднесено суму ПДВ по податковим накладним, виписаним ТОВ «СТРОНГ-ПРАЙД» у липні 2019 на суму ПДВ 221 694,49 грн.
Виробник товару - Компанія «Дербумба» ХХК, Монголія.
Згідно п. 2.1. Договору № 1643/2018 від 09.10.2018 поставка товару здійснюється партіями. Партія Товару - Товар, оформлений одним товарно-транспортним документом.
Згідно п. 2.2 Договору № 1643/2018 від 09.10.2018 базисні умови, строки поставки товару, а також відвантажувальні реквізити, узгоджуються сторонами в специфікаціях (додатках) до цього Договору.
При цьому, ТОВ «СТРОНГ-ПРАЙД» здійснено придбання даного товару в кількості 100 т.
Тобто, вбачається невідповідність кількості придбаного товару та реалізованого товару на ПрАТ «ДМЗ».
За даними податкового органу, за період січень-липень 2019 господарські операції з ПрАТ «ДМЗ» формують 99,7% податкових зобов`язань ТОВ «СТРОНГ-ПРАЙД».
Крім того, згідно ВМД № 301221 від 28.01.2019 був імпортований плавіковий шпат з іншими якісними характеристиками - ФК-85, що не відповідає характеристикам товару реалізованого на ПрАТ «ДМЗ».
В той же час, у відповідності до специфікацій, країна походження плавікового шпату реалізованого на ПрАТ «ДМЗ» - Монголія.
З огляду на викладене, слід дійти висновку, що дійсно вбачається невідповідність кількості придбаного плавікового шпату ТОВ «СТРОНГ-ПРАЙД», невідповідність його якості, країни походження, відсутність придбання плавікового шпату на території України в 2019 році (в необхідній кількості), відсутність специфікацій на весь обсяг поставленого товару, відсутність необхідних умов для ведення господарської діяльності, основних засобів, технічного персоналу, виробничих активів, транспортних засобів ТОВ «СТРОНГ-ПРАЙД».
Зазначене вище, у сукупності, свідчить про неможливість фактичного проведення (вчинення) зазначеної вище господарської операції.
Також, встановлено, що ТОВ «ДЕКО-ТРАНС» перебуває на обліку в ГУ ДПС у м. Києві.
Основний вид діяльності ТОВ «ДЕКО-ТРАНС» - 46.18 - діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами.
Чисельність працівників - 5 осіб.
Основні засоби - 19,5 тис.грн.
Статутний фонд - 26 200,00 грн.
17.05.2018 між ПрАТ «ДМЗ» (Покупець) та ТОВ «ДЕКО-ТРАНС» (Постачальник) укладено договір № 888/2018.
Відповідно до п. 1.1. вказаного договору Постачальник зобов`язується передати Покупцю продукцію, Покупець зобов`язується прийняти у власність і оплатити Товар на передбачених цим Договором умовах.
На підтвердження виконання зазначеного договору позивачем надано: видаткові накладні № РН-0000061 від 02.07.2019, № РН-0000062 від 02.07.2019, № РН-0000063 від 02.07.2019, № РН-0000064 від 02.07.2019, № РН-0000069 від 15.07.2019; прибуткові ордери № ДМЗ00008596 від 04.07.2019, № ДМЗ00008595 від 04.07.2019, № ДМЗ00008597 від 04.07.2019, № ДМЗ00008598 від 04.07.2019, № ДМЗ00008867 від 17.07.2019; податкові накладні № 1 від 02.07.2019, № 2 від 02.07.2019, № 3 від 02.07.2019, № 4 від 02.07.2019, № 9 від 15.07.2019; накладні-вимоги; виписку по рахунку.
Встановлено, що ПрАТ «ДМЗ» по відносинам з ТОВ «ДЕКО-ТРАНС» за липень 2019 включено до податкового кредиту суму ПДВ 23 080,00 грн.
У липні 2019, відповідно до первинних документів ТОВ «ДЕКО-ТРАНС» на адресу ПрАТ «ДМЗ» реалізовано товар (колесо насосне, шестерня, водяний насос основного контуру, муфта еластична 580х130, прокладка) на загальну суму 138 280,00 грн., у т.ч. ПДВ 23 080,00 грн.
Згідно п. 2.3 договору № 888/2018 від 17.05.2018 на кожну поставлену партію товару ТОВ «ДЕКО-ТРАНС» одночасно з товарами повинен надати ПрАТ «ДМЗ» сертифікат якості виробника/паспорт на товар.
Однак, ПрАТ «ДМЗ» таких сертифікатів ані на запит контролюючого органу, ані до суду надано не було.
Згідно даних ЄРПН та АІС «Податковий Блок» в липні 2019 ТОВ «ДЕКО-ТРАНС» здійснювало придбання товару: колесо насосне, шестерня, водяний насос основного контуру, муфта еластична 580х130, прокладка по ланцюгу постачання від ТОВ «ГРИФОН ПЛЮС» (первісний постачальник).
При цьому, ТОВ «ГРИФОН ПЛЮС» у липні 2019 формує податковий кредит за рахунок отриманих податкових накладних з номенклатурою: тушка курчат-бройлерів, пиво «Львівське світле», горілка особлива Немирів, вино Артемівське.
З огляду на викладене, законне джерело походження товару (колесо насосне, шестерня, водяний насос основного контуру, муфта еластична 580х130, прокладка) на суму 138 480,00 грн., крім того ПДВ у сумі 23 080,00 грн., який було реалізовано ТОВ «ДЕКО-ТРАНС» на адресу ПрАТ «ДМЗ» у липні 2019 року не встановлено.
Зазначене вище, у сукупності, свідчить про неможливість фактичного проведення (вчинення) зазначеної вище господарської операції.
Встановлено, що ТОВ «ПОШИВ ГРУП» перебуває на обліку в ГУ ДПС у м. Києві (Шевченківський район м. Києва)
Основний вид діяльності ТОВ «ПОШИВ ГРУП» - 14.12 - виробництво робочого одягу.
Статутний фонд - 10 тис.грн.
ТОВ «ПОШИВ ГРУП» здійснило поставку товару (респіраторів) відповідно до договірного листа від 09.07.2019 № 1009/2019 на склад ПрАТ «ДМЗ».
На підтвердження виконання умов договірного листа від 09.07.2019 № 1009/2019 позивачем надано: видаткову накладну № 2680 від 22.07.2019; прибутковий ордер № ДМЗ00009057 від 23.07.2019; податкову накладну № 133 від 16.07.2019; накладні-вимоги; виписку по рахунку.
Позивачем по взаємовідносинам з ТОВ «ПОШИВ ГРУП» за липень 2019 включено до податкового кредиту ПДВ в сумі 6 228,00 грн.
ПрАТ «ДМЗ» придбано товар у ТОВ «ПОШИВ ГРУП», який не є виробником та імпортером товару (інформація з баз даних ВМД).
Згідно податкової звітності ТОВ «ПОШИВ ГРУП» та даних ЄРПН, АІС «Податковий Блок» не встановлено: руху товарів від виробника або від первісного продавця; яким чином та за яких умов цей товар транспортувався, зокрема, від виробника або від первісного продавця; наявність у контрагентів умов для здійснення господарської діяльності на момент укладення та вчинення господарських операцій.
Отже, походження товару, який було реалізовано ТОВ «ПОШИВ ГРУП» на адресу ПрАТ «ДМЗ» у липні 2019 не встановлено.
Зазначене вище, у сукупності, свідчить про неможливість фактичного проведення (вчинення) зазначеної вище господарської операції.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне зазначити, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.
При цьому потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарської операції, її справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) й ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарської операції, необхідно послатись на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) такої операції. Без цього неможливо перевірити правильність обчислення і сплати сум податкових (грошових) зобов`язань на підставі такої операції.
Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.
Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.
З`ясовуючи обставини реальності вчинення господарської операції, слід ретельно перевіряти доводи податкового органу про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами.
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема, формування податкового кредиту з податку на додану вартість.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.
Наявність у платника податкової накладної є обов`язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, адже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг) із метою використання таких товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.
Формальна наявність договорів, актів, податкових накладних не є достатнім та беззаперечним документальним підтвердженням фактичного виконання договірних відносин, і не дає можливості суду дійти обґрунтованого й переконливого висновку про фактичне проведення господарських операцій. Первинні документи, зокрема, податкові накладні, не можуть бути свідченням фактичного виконання операцій за наявності у справі обставин, які виключають можливість такої між суб`єктами.
Суд вказує, що чинне податкове законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від виконання податкового обов`язку іншими платниками - постачальниками товарів (послуг).
Однак, у разі встановлення в судовому процесі обставин, які свідчать, що платник податків був чи міг бути обізнаний щодо протиправної діяльності його контрагента, яка полягає в незаконній мінімізації податкових зобов`язань, зокрема, у створенні штучних підстав для збільшення валових витрат та/чи податкового кредиту, або у разі коли платник податків діяв без належної обачності чи обережності при виборі контрагента, який не виконує податкового обов`язку, при встановлених обставинах, які спростовують реальність господарських операцій, отримана таким платником податків податкова вигода у вигляді права на податковий кредит є безпідставною.
За встановлених обставин суд дійшов висновку, що в даному випадку мають місце не окремі недоліки в оформленні первинних документів складених за результатом господарських операцій позивача з його контрагентом, а відображення у них відомостей про господарські операції, які фактично не відбувалися.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі № 816/2561/15, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 823/530/15.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-
У задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення суду складений 21 лютого 2020 року.

Суддя А. Ю. Рищенко