Справа № 1.380.2019.003268
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.003268 пров. № А/857/463/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Гуляка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року (головуючий суддя Клименко О.М., м. Львів, повний текст складено 25.11.2019) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в якому просив зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду відповідно до договору банківського вкладу від 12 лютого 2015 року №003-13999-120215.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року позов задоволено, зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до договору банківського вкладу від 12 лютого 2015 року № 003-13999-120215. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, його необґрунтованим та незаконним, а тому просить таке скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що задовольняючи адміністративний позов про зобов`язання вчинити дії у зв`язку з протиправними, на думку суду, діями відповідача, що були здійснені останнім у 2015 році, судом першої інстанції також було порушено норми процесуального права, а саме: п. 4 ч. 1 ст.238 КАС України, у відповідності до якої, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11жовтня 2016 року по справі №813/6536/15 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадирова В.В. про зобов`язання вчинити дії, якими є включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- п. 8 ч. 1 ст.240 КАС України, у відповідності до якої суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

У відповідності до ст.122 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Дії щодо формування переліку вкладників АТ «Дельта Банк», протиправність яких, на думку суду, стали підставою для задоволення позову, вчинялися Уповноваженим ФГВФО ще у жовтні 2015 року.

В той же час, адміністративний позов було подано позивачем в 2019 році.

Щодо обставин що стосуються підстав адміністративного позову - посилань на судову практику Великої Палати Верховного Суду у подібних справах та ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, апелянт зазначає наступне.

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено Кадирова Владислава Володимировича.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015 тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08.2015 строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.

Постановою НБУ № 664 від 02.10.2015, відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02.10.2015 розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 619 від 20.02.2017 продовжено строк процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки по 04 жовтня 2019 року включно.

Відповідно 8 частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Таким чином, уповноважена особа Фонду застосовувала у своїй діяльності норми статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виключно в період тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк».

Тимчасова адміністрація у АТ «Дельта Банк» була запроваджена на період з 03 березня 2015 року по 02 жовтня 2015 року включно.

В той же час, судові рішення Верховного Суду, на якій посилається позивач ухвалені у 2018 році.

Відтак, апелянт вважає, що відповідач не міг у 2015 році використовувати та послуговуватися правовими висновками Верховного Суду від 2018 року.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Банк) та ОСОБА_1 (Вкладник) укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 003-13999-120215 «Найкращий від Миколая» у доларах США.

Відповідно до пункту 1.2 зазначеного Договору сума вкладу складає 7800,00 доларів США.

Пунктом 2.10 вказаного Договору передбачено, що вкладник підтверджує, що Банк до укладання цього Договору з Вкладником надав Вкладнику інформацію, зазначену в статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI щодо умов гарантування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за цим Вкладом. Сума граничного розміру відшкодування коштів за цим Вкладом, включаючи відсотки, не може бути більшою граничного розміру відшкодування коштів, що становить 200 тис. грн. для одного вкладника в одному банку.

Пунктом 1 додаткової угоди №1 до Договору №003-13999-1202015 від 12 лютого 2015 року банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США передбачено, що сторони домовились викласти пункт 1.8 статті 1 Договору в наступній редакції: « 1.8 Зарахування Вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання Сторонами цього Договору. Виключно для цілей цього Договору Сторони домовились, що умови п. 5.11. Правил до відносин, що виникають на підставі цього Договору, не застосовуються. У разі якщо в день укладання Сторонами цього Договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму Вкладу на Рахунок, цей Договір вважається таким, що не був укладений».

Відповідно до пункту 3 зазначеної угоди ця Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору та діє протягом терміну його дії.

Згідно платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності № 45772946 від 12 лютого 2015 року на депозитний (вкладний) рахунок позивача № НОМЕР_2 надішли кошти в сумі 7800 доларів США з рахунку ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 №71 строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» продовжено до 02.09.2015 включно. 02.10.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». Процедура ліквідації розпочата 05.10.2015. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» призначено Кадирова Владислава Володимировича строком на 2 роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Також на сайті банку опубліковано оголошення про те, що з 08 жовтня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» починає виплати коштів вкладникам до 18 листопада 2015 року включно, які будуть здійснюватися через Акціонерне товариство «Укрексімбанк».

Листом АТ «Дельта Банк» № 8821/1168 від 23.09.2015 позивача повідомлено про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) № 003-13999-120215 від 12.02.2015 укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 відповідно пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно заяви на видачу готівки № 21884, 03.12.2015 позивачем через відділення АТ «Укрексімбанк» отримано 792,85 грн., зміст операції: виплата переказу ініційованого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

05.06.2019 представник позивача адвокат Шимборська О.А. звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича із листом № 07/19, у якому просила невідкладно подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 20 лютого ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду відповідно до договору банківського вкладу від 12 лютого 2015 року № 003-13999-120215).

Листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича від 14 червня 2019 року № 2736/1 позивача повідомлено про відсутність підстав для включення даних гр. ОСОБА_1 згідно Договору «Найкращий від Миколая» від 12.02.2015 № 003-13999-120215 до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, оскільки за результатами проведеної перевірки на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними було виявлено, що Договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 12.02.2015 № 003-13999-120215, що укладений між гр. ОСОБА_1 та Банком, є нікчемним відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно врахував, що ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.12 № 4452-VI (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 4452-VI) встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Управління поточною діяльністю Фонду здійснює виконавча дирекція Фонду (частина перша статті 11 Закону № 4452-VI).

Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені в статті 12 Закону № 4452-VI. Зокрема, відповідно до пунктів 2, 4 частини третьої цієї статті виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката ( пункт четвертий частини першої статті 2 Закону № 4452- VI).

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 26 Закону № 4452- VI гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина друга статті 26 Закону № 4452- VI).

Таким чином, законодавством у галузі гарантування вкладів фізичних осіб регламентовано чіткий порядок, відповідно до якого вкладнику відшкодовується гарантована сума коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру.

Відповідно до статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною шостою статті 27 Закону № 4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Як вірно враховано судом першої інстанції, що відповідно до положень статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Частина третя статті 38 Закону № 4452-VI (в редакції, чинній на дату укладення договору банківського вкладу) визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України Про банки і банківську діяльність;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Уповноважена особа Фонду вважала нікчемним договір банківського вкладу (депозиту), що укладений між банком і позивачем, з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, оскільки кошти на банківський вкладний (депозитний) рахунок позивача надійшли з банківського рахунку іншої особи.

Зі змісту даної норми вбачається, що пункт 7 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI не може бути застосованим до договору, укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», оскільки умови цього договору не передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання позивачу чи іншим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Згідно з положеннями частини першої статті 1062 ЦК України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката.

Положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Як з`ясовано судом 12 лютого 2015 року на депозитний (вкладний) рахунок позивача № НОМЕР_2 надішли кошти в сумі 7800 доларів США з рахунку ОСОБА_2 .

При цьому, пунктом 1.8 Договору №003-13999-1202015 від 12 лютого 2015 року банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США (у новій редакції згідно додаткової угоди №1 до вказаного Договору) передбачено, що зарахування Вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання Сторонами цього Договору.

Договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США №003-13999-1202015 від 12 лютого 2015 року (з Додатковою угодою №1, яка є його невід`ємною частиною) укладений, а перерахунок коштів в сумі 7800 доларів США здійснений до введення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

Відповідачем не надано будь-яких належних та достатніх доказів, які б підтверджували порушення позивачем порядку укладення Договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США №003-13999-1202015 від 12 лютого 2015 року та Додаткової угоди №1, яка є його невід`ємною частиною. Також, відповідачем не надано доказів вчинення будь-яких дій щодо встановлення нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що зазначені в частині сьомій статті 38 Закону України № 4452-VI та визнання правочину таким, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не заслуговують на увагу посилання третьої особи на порушення при перерахуванні коштів на рахунок позивача положень пункту 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», оскільки положення вказаного пункту (у редакції, чинній на час укладення договору банківського вкладу (депозиту)) забороняють зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третіх осіб, крім випадків, передбачених нормами діючого законодавства та/або Продуктами банку.

Зарахування коштів на депозитний рахунок позивача з поточного рахунку іншої фізичної особи узгоджується із положеннями пунктів 10.12, 10.19 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, оскільки як уже було зазначено договором банківського вкладу з урахуванням укладеної до нього додаткової угоди прямо передбачено зарахування коштів на депозитний рахунок вкладника з рахунку іншої особи.

Суд також вірно вважав, що не заслуговують на увагу посилання третьої особи на укладення договору банківського вкладу (депозиту) під час дії постанови Правління Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії «проблемних», оскільки остання відповідно до положень статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею, доказів обізнаності позивача про встановлені для ПАТ «Дельта Банк» обмеження відповідачем не надано. При цьому, невиконання посадовими особами Банку приписів постанови Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних не може бути саме по собі підставою для висновку про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) саме відповідно до пункту 7 частини 3 статті 38 Закону №4452-VI.

Також не заслуговують на увагу посилання третьої особи на те, що проведення операцій (укладення договору, перерахування коштів), заборонених постановою Правління Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ штучно збільшує гарантовану суму відшкодування та обов`язок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відшкодування грошових коштів, яке Фонд здійснює за рахунок державних коштів, такі операції спрямовані на заволодіння державними коштами та відповідно порушують публічний порядок, а тому є нікчемними відповідно до статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» оскільки в повідомленні про нікчемність правочину від 23.09.2015 № 8821/1168 єдиною підставою нікчемності Договору банківського вкладу №003-13999-1202015 від 12 лютого 2015 року зазначено пункт сьомий частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI згідно якого правочин неплатоспроможного банку є нікчемним, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку і саме вказаній підставі нікчемності зазначеного Договору суд надає оцінку у рішенні.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклад розміщено на рахунку в ПАТ «Дельта Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI та має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до договору банківського вкладу від 12 лютого 2015 року № 003-13999-120215.

Вказана правова позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 826/17707/17.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року по справі № 1.380.2019.003268 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

В.В. Гуляк

повний текст складено 19.03.2020