Справа № 260/1201/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/1201/19 пров. № А/857/1296/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Гуляка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року (головуючий суддя Маєцька Н.Д., м. Ужгород, повний текст складено 26.12.2019) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС в якому просив визнати бездіяльність у неприпиненні справи про порушення митних правил, запровадженого протоколом № 2204/30500/19 від 26 квітня 2019 року відносно ОСОБА_2 шляхом компромісу незаконною; зобов`язати Закарпатську митницю ДФС припинити справу про порушення митних правил, запровадженого протоколом № 2204/30500/19 від 26 квітня 2019 року відносно ОСОБА_2 шляхом компромісу та вилученні Закарпатською митницею ДФС систему для опалення з аксесуарами з п`ятьма колекторами загальною вагою 280 кг., загальною вартістю 79277,27 грн. повернути гр. ОСОБА_1 або його представнику для належного митного оформлення або зворотного вивезення за межі України без стягнення витрат за їх зберігання на митному складі.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку та просить таке скасувати і ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд констатував факт, за яким Закарпатська митниця ДФС листом від 07 травня 2019 року № 07-70-20-20/6429 за результатами розгляду заяви позивача про припинення провадження по справі шляхом застосування компромісу повідомила позивача, що з його заяви не вбачаються відомості про декларування товару у відповідний митний режим. З метою з`ясування вищезазначених обставин відповідач просив позивача прибути до Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Закарпатської митниці ДФС за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 220 з 09 до 18 години у робочі дні.

При тому, суд правильно посилається на норму ч. 4 ст. 521 Митного кодексу України, згідно якої особа, яка вчинила порушення митних правил, звертається до керівника органу доходів і зборів із заявою довільної форми з проханням про припинення справи про це порушення митних правил шляхом компромісу.

Одночасно, суд зазначає про те, що відповідно до ч. 2 ст. 521 Митного кодексу України за умовами мирової угоди сторони зобов`язуються:

2) орган доходів і зборів - припинити провадження у справі про порушення митних правил щодо цієї особи та здійснити митне оформлення задекларованих нею товарів відповідно до заявленого митного режиму.

Однак, за результатом аналізу зазначених норм суд прийшов до взаємовиключного висновку про те, що у заяві про намір укласти мирову угоду особа повідомляє орган доходів і зборів, в якому митному режимі вона бажає задекларувати товари, транспортні засоби, які є предметом цієї угоди. Даний юридично неспроможний висновок суду суперечить самому принципу встановленої форми заяви на застосування компромісу та вільного його викладення з обов`язковим зазначенням тільки про прохання припинити провадження про порушення митних правил та згоду на застосування компромісу.

Зазначення митного режиму щодо декларування товарів, транспортних засобів визначається саме під час оформлення мирової угоди за результатом вже припиненого провадження про порушення митних правил.

Таким чином, суд першої інстанції перекрутив послідовність застосування до правопорушника митних правил право на компроміс та очевидно надав надмірної ваги доводам відповідача, не вбачаючи при тому безсумнівної неправомірності дії відповідача. При тому, що заяву на застосування компромісу було оформлено за допомогою працівника та у приміщенні відповідача.

Апелянт вважає, що суд прийшов до хибного висновку про те, що як вбачається із поданої заяви позивача від 06 травня 2019 року вона не містить посилання, в який саме митний режим він має намір задекларувати товар, у зв`язку з чим відповідач листом від 07 травня 2019 року № 07-70-20- 20/6429 запропонував прибути до Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Закарпатської митниці ДФС.

Не аналізуючи твердження про те, що цього листа відповідача він не отримував та те, що до розгляду справи Ужгородським міськрайонним судом №308/5722/19 від 30.05.2019 йому не було відомо про існування такого листа, суд безпідставно констатує про факт неявки позивача до Закарпатської митниці ДФС, та виправдовує дії відповідача з посиланням на ст. 522 Митного кодексу України стосовно того, що матеріали справи були направлені до Ужгородського міськрайонного суду для розгляду по суті, уникаючи від оцінки обов`язку відповідача, як суб`єкта владних повноважень, передбачених ч.2 ст.77 КАС України.

Окрім цього, суд посилається як на доказ по факту направлення листа від 07 травня 2019 року № 07-70-20-20/6429, саме 08 травня 2019 року засобами поштового зв`язку, доданого реєстру поштових відправлень з Управління протидії митним правопорушенням Закарпатської митниці ДФС, умисно виключаючи слово «простих», тобто «реєстру простих поштових виправлень», який апріорі не може свідчити про факт отримання такої кореспонденції.

Апелянт вважає, що суд безпідставно наводить обставини його бездіяльності щодо не звернення до компетентних органів із заявою про вчинене кримінальне правопорушення за фактом службового підроблення за ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, оскільки для встановлення судом адміністративної юрисдикції факту фальсифікації із виготовленням однакого за змістом та різного за датою документу та оцінки незаконності дії суб`єкта владних повноважень, мети такої маніпуляції та зловживання повноваженнями як раз входить в рамки завдань адміністративного судочинства, після встановлення яких може виникнути право про повідомлення про злочин до правоохоронних органів в порядку ст.214 КПК України.

Оцінюючі висновок суду про те, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачем за результатами розгляду заяви про припинення справи про порушення митних правил надано відповідь листом від 07 травня 2019 року № 07-70-20-20/6429, що відповідає вимогам статті 521 Митного кодексу України, в якій (ст.521 МКУ) крім факту про відсутність законних підстав для припинення справи про порушення митних правил шляхом компромісу надано право органу доходів і зборів протягом одного робочого дня, наступного за днем подання заяви, надати заявнику вмотивовану відповідь про причини незастосування процедури компромісу.

Однак такої відповіді відповідач за змістом листа №07-70-20- 20/6429 про відсутність підстав для застосування за заявою компромісу не надав, лише вказав про не зазначення у заяві митного режиму, який за нормами цієї статті (ст.521 МКУ) визначається лише при укладенні мирової угоди після припинення провадження про порушення митних правил та запропонував звернутися із прибуттям до відповідача, що виходить за рамки повноважень, передбачених ст. 521 МКУ.

З огляду на викладене, помилка суду щодо питання процесуального права є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати «як явну помилку», тобто помилку, якої не міг би допустити розумний суд, що можна вважати «грубим свавіллям» (рішення від 5 лютого 2015 року у справі «Бочан проти України (№ 2)», пункт 62).

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 квітня 2019 року о 14 год. 37 хв. позивач заїхав в зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС на легковому автомобілі марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito» реєстраційний номер Словаччини НОМЕР_1 у приватних справах із Німеччини в Україну. Як форму проходження митного контролю позивачем обраний порядок по каналу «зелений коридор». Позивачем через митний пост перевозився товар, а саме системи для опалення з аксесуарами з п`ятьма колекторами загальною вагою 280 кг. Вартість вказаного товару, згідно інвойсу № P2019001 від 24 квітня 2019 року, наданого позивачем після проведення митного огляду становив 2677,50 євро, що згідно курсу НБУ станом на 26 квітня 2019 року визначено у розмірі 79277,24 грн.

26 квітня 2019 року Закарпатською митницею ДФС щодо позивача складено протокол про порушення митних правил № 2204/30500/19 за ознаками, передбаченими статтею 471 Митного кодексу України, згідно якого Закарпатською митницею ДФС вилучено систему для опалення з аксесуарами з п`ятьма колекторами загальною вагою 280 кг.

06 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатської митниці ДФС із заявою, в якій просив припинити провадження за порушення митних правил, відкритого протоколом від 26 квітня 2019 року за № 2204/30500/19 стосовно нього та застосувати компроміс, шляхом укладення мирової угоди в рамках здійснення митного оформлення ввезеного ним товару відповідно до митного режиму та сплати обов`язкових платежів.

Закарпатська митниця ДФС листом від 07 травня 2019 року № 07-70-20-20/6429 за результатами розгляди заяви позивача про припинення провадження по справі шляхом застосування компромісу повідомила позивача, що з його заяви не вбачаються відомості про декларування товару у відповідний митний режим. З метою з`ясування вищезазначених обставин відповідач просив позивача прибути до Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Закарпатської митниці ДФС за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 220 з 09 до 18 години у робочі дні.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 30 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. з конфіскацією, вилученої згідно протоколу № 2204/30500/19 від 26 квітня 2019 року системи для опалювання з аксесуарами з п`ятьма колекторами загальною вагою 280 кг, вартістю 79277,24 грн.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до ст. 471 Митного кодексу України порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Згідно ч. 1 ст. 511 Митного кодексу України товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися. Документи, які перебувають в електронному вигляді, вилучаються разом з відповідними носіями.

Відповідно до ч. 2 ст. 511 Митного кодексу України у разі виявлення порушень митних правил, передбачених частиною шостою статті 470, статтями 471 - 473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482 - 484 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.

Інститут компромісу у справі про порушення митних правил регламентовано нормами статті 521 Митного кодексу України.

Статтею 521 Митного кодексу України передбачено, що за відсутності в діях особи, яка вчинила порушення митних правил, ознак кримінального правопорушення провадження у справі про це правопорушення може бути припинено шляхом компромісу. Компроміс полягає в укладенні мирової угоди між зазначеною особою та органом доходів і зборів, посадова особа якого здійснює провадження у справі.

За умовами мирової угоди сторони зобов`язуються:

1) особа, яка вчинила порушення митних правил, - у визначений строк, який не може перевищувати 30 днів, внести до державного бюджету кошти в сумі, що дорівнює сумі штрафу, передбаченого санкцією відповідної статті цього Кодексу, та/або задекларувати в митний режим відмови на користь держави товари - безпосередні предмети порушення митних правил, а у відповідних випадках - також товари із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортні засоби, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Якщо за висновком органу доходів і зборів реалізація зазначених товарів, транспортних засобів є неможливою, а також якщо ці товари, транспортні засоби не можуть бути випущені у вільний обіг, вони підлягають декларуванню в митний режим знищення або руйнування;

2) орган доходів і зборів - припинити провадження у справі про порушення митних правил щодо цієї особи та здійснити митне оформлення задекларованих нею товарів відповідно до заявленого митного режиму.

Товари, транспортні засоби, зазначені у частині другій цієї статті, можуть бути предметом мирової угоди лише за умови, що особа, яка вчинила порушення митних правил, є власником цих товарів, транспортних засобів або уповноважена розпоряджатися ними.

Особа, яка вчинила порушення митних правил, звертається до керівника органу доходів і зборів із заявою довільної форми з проханням про припинення справи про це порушення митних правил шляхом компромісу. Факт подання такої заяви фіксується у порядку, визначеному частинами третьою і четвертою статті 264 цього Кодексу. У разі відсутності законних підстав для припинення справи про порушення митних правил шляхом компромісу орган доходів і зборів протягом одного робочого дня, наступного за днем подання заяви, надає заявнику вмотивовану відповідь про причини незастосування процедури компромісу.

Мирова угода укладається у письмовій формі. Право її підписання від імені митниць надається керівникам цих митниць або їх заступникам, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, - посадовим особам, уповноваженим на це відповідно до посадових інструкцій. Типова мирова угода затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Типової мирової угоди про припинення провадження в справі про порушення митних правил» від 28 травня 2012 року № 602 затверджено Типову мирову угоду про припинення провадження в справі про порушення митних правил шляхом компромісу.

Вказана типова форма зокрема передбачає, заповнення розділів щодо внесення до державного бюджету коштів у розмірі, що дорівнює сумі штрафу, передбаченого санкцією відповідної статті Митного кодексу України а також декларування товарів в порядку передбаченому законодавством, в митний режим відмови на користь держави/знищення або руйнування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Митного кодексу України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом.

Судом першої інстанції вірно враховано, що згідно поданої заяви позивача від 06 травня 2019 року вона не містить посилання, в який саме митний режим він має намір задекларувати товар, у зв`язку з чим відповідач листом від 07 травня 2019 року № 07-70-20-20/6429 запропонував ОСОБА_1 прибути до Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Закарпатської митниці ДФС. Проте, у зв`язку із неявкою позивача до Закарпатської митниці ДФС, відповідно до ст. 522 Митного кодексу України матеріали справи були направлені до Ужгородського міськрайонного суду для розгляду по суті.

Суд першої інстанції вірно вважав, що не заслуговують на увагу посилання представника позивача на те, що відповідач надіслав відповідь на заяву про припинення справи листом від 07 червня 2019 року за № 07-70-20-20/6429, з порушенням вимог ч. 4 ст. 521 Митного кодексу України, оскільки вказане спростовується копією листа Закарпатської митниці ДФС від 07 травня 2019 року № 07-70-20-20/6429, який був надісланий позивачу 08 травня 2019 року засобами поштового зв`язку.

Також, як вірно вважав суд першої інстанції, що не заслуговують також на увагу посилання представника позивача про необхідність надання оцінки факту фальсифікації відповідачем службового документа, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів - караються штрафом до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про необґрунтованість позовних вимог.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року по справі № 260/1201/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

В.В. Гуляк

повний текст складено 19.03.2020