Справа № 340/569/20
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2020 року м.Кропивницький Справа № 340/569/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасічника Ю.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 за період з 08.08.2018 р. по 30.01.2020 р. включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.08.2018 р. по 30.01.2020 р. включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України подати звіт про виконання рішення суду у строк - один місяць з дня набрання чинності рішенням суду по даній справі.

Ухвалою суду від 24.02.2020р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.18).

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.01.2020р. у справі №340/2815/19 частково задоволено його вимоги до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додатковї відпустки, як учаснику бойових дій в період з 2015р. по 2018р., виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додатковї відпустки, як учаснику бойових дій в період з 2015р. по 2018р., виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Рішення суду виконано відповідачем 29.01.2020р. шляхом зарахування грошових коштів на картковий рахунок, але при цьому відповідачем не здійснено нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.08.2018 р. по 30.01.2020р.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, правом надати відзив на позов у строк встановлений судом не скористався (а.с.22).

Дослідивши наявні в справі матеріали суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.01.2020р. №340/2815/19 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, яким:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби. (а.с.7-10).

Рішення суду відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 13.02.2020р.

На виконання рішення суду, платіжним дорученням від 29.01.2020р. №172, відповідачем зараховано на картковий рахунок позивача грошові кошти в розмірі 31008,01 грн. (а.с.11).

Таким чином, затримка розрахунку при звільненні склала з 08.08.2018 р. по 30.01.2020р. 370 робочих днів.

Доказів сплати позивачеві середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.08.2018 р. по 30.01.2020р. відповідачем не надано.

Таким чином, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності підстав, для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, у вигляді виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки (370 робочих днів) виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.

Законом України " Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою КМУ від 07.06.2018року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» врегульовані питання щодо порядку розрахунків при звільненні зі служби але не врегульовано питання щодо відповідальності в разі порушення строків здійснення виплат при звільненні зі служби.

Разом з тим, суд зазначає, що у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі підлягають застосуванню норми трудового законодавства.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 17 лютого 2015 року в справі № 21-8а15.

Частиною 1 статті 47 Кодексу законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

За змістом ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 року № 4-рп/2012 в справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, установлено, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Також у вказаному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

В даному випадку день звільнення позивача (08.08.2018 року), належна останньому сума грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки при звільненні в розмірі 31008,01 грн. виплачена не була. Остаточний розрахунок з позивачем проведено 29.01.2020 року. Отже, відповідачем допущено порушення строку розрахунку з позивачем при звільненні, що є підставою для виплати позивачеві середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Здійснення розрахунків середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Таким чином, відповідачем має бути нараховано та виплачено позивачеві середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення позивача, за останні 2 місяці служби, які передували дню звільнення, шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на 370 робочих днів.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Щодо необхідності зобов`язання подати відповідачем звіт про виконання рішення суду, суд не вбачає підстав для застосовування вказаних заходів, оскільки позивачем не наведено обґрунтованих доводів щодо можливого невиконання відповідачем рішення суду після набрання ним законної сили.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 за період з 08.08.2019 р. по 30.01.2020 р. включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.08.2018 р. по 30.01.2020 р. включно.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду Ю.П. Пасічник