Справа № 545/3125/19
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 р.Справа № 545/3125/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Моргунова Володимира Володимировича на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Путря О.Г., м. Полтава, повний текст складено 12.02.20 року по справі № 545/3125/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Моргунова Володимира Володимировича третя особа Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції

про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Моргунова Володимира Володимировича про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12 лютого 2020 р. поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії ЕАК № 1765216 від 19.11.2019 року, винесену інспектором роти № 2 батальйонуУПП в Полтавській області ДПП Моргуновим Костянтином Вікторовичем. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково . Скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1765216 від 19.11.2019 року, винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень. Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито. В іншій частині відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована правомірністю винесеної патрульним поліцейським постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду доведеність вини позивача.

За правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Позивача повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за номером телефону, що підтверджується телефонограмою.

Відповідачі повідомлялись на електронні адреси, які містяться в матеріалах справи.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 19.11.2019 року інспектором роти № 2 батальйону УПП у Полтавській області Моргуновим К.В. винесена постанова серії ЕАК № 1765216 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 19.11.2019 року о 09-30 год. керуючи вантажним транспортним засобом TGX 18.400, д.н.з НОМЕР_1 , в составі з напівпричіпом Kogel SN24, д.н.з. НОМЕР_2 в м. Полтаві по вул. Соборності,79, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 « Рух вантажних автомобілів заборонено », здійснив подальший рух в зоні дії дії знаку , чим порушив п. 8.4 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що позивач 19.11.2019 року під час зупинення автомобіля працівниками поліції та винесення постанови відносно нього, перебував в м. Полтаві на вул. Соборності,79. Позивач виконував замовлення ТОВ « МДН Прогрес » та мав завантажити автомобіль в м. Полтаві на вул. Чорновола,7, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 19.11.2019 року та договором купівлі-продажу від 09.10.2019 року. Дана адреса знаходиться неподалік від місця зупинки автомобіля працівниками поліції, що свідчить про те, що позивач керував вантажним транспортним засобом у зв`язку із виконанням умов укладеного договору, а тому дія знаку 3.3. « Рух вантажних автомобілів заборонено » на нього не поширюється.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з ч.1 статті 122 КУпАП, Кодекс України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 8.4.в. ПДР України визначено заборонні дорожні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

В свою чергу, відповідно до дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Водночас, дія зазначеного дорожнього знаку не поширюється:

- на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення;

- на вантажні автомобілі, які мають скісну білу смугу на зовнішній бічній поверхні або перевозить групи людей.

Зона дії дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Так, судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Договору купівлі-продажу № 63F200-3444,19 від 09.10.2019 року, укладеного між продавцем ПАТ « Укртелеком » та ТОВ « МДН Прогрес » сторони погодили умови передачі у власність покупцю телекомунікаційного обладнання ( а.с.7 ).

Згідно товарно-транспортної накладної № 1911/19 від 19.11.2019 року водій ОСОБА_1 на автомобілі MAN TGX 18.400, д.н.з НОМЕР_1 з напівпричепом Kogel SN24 , д.н.з. НОМЕР_2 , на виконання замовлення ТОВ « МДН Прогрес » мав завантажити в м. Полтаві на вул. Чорновола,7 16 тон 230 кг АТС типу ДК-54 ( демонтовані ) та відвести їх в м. Українка Обухівського району Київської області ( а.с. 6 ).

Тобто , 19.11.2019р. позивач виконував замовлення ТОВ « МДН Прогрес » та мав завантажити автомобіль в м. Полтаві на вул. Чорновола,7, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 19.11.2019 року та договором купівлі-продажу від 09.10.2019 року.

Враховуючи наведене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що дія знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» не розповсюджується на ТЗ, яким керував позивач. Водночас, такий ТЗ повинен в`їжджати до позначеної дорожнім знаком 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З викладеного вбачається, що передумовою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є встановлення руху ТЗ в зоні дії знаку 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено».

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

В підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем наданий відео запис.

Диск з даним відеозаписом надано відповідачем до суду першої інстанції.

Дослідивши надай відеозапис, колегія суддів зазначає, що з нього не вбачається факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Даний диск містить лише запис розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 р. у справі № 338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Відповідач, як при розгляді справи про адміністративні правопорушення, так і суду, не надав належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем проступку. Тобто, доказ на підставі якого прийнята постанова, який підтверджує скоєння позивачем правопорушення є відсутнім.

Доказів вчинення правопорушення (обґрунтовані пояснення, пояснення свідків тощо) відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції, тобто в матеріалах справи відсутні дані, які б беззаперечно свідчили про те, що позивач вчинив порушення за яке передбачена відповідальність згідно ст.122 КУпАП. Тобто, доказ на підставі якого прийнята постанова, який підтверджує скоєння позивачем правопорушення є відсутнім.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 26.04.2018 р. у справі № 338/855/17.

Таким чином, з огляду на те, що жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП матеріали справи не містять, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12.02.2020 року по справі № 545/3125/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Г.Є. Бершов А.М. Григоров