Справа № 440/278/20
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/278/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області /далі відповідач, УМВС України в Полтавській області/ про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації сум податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1030,18 грн, що був утриманий з належної доплати одноразової грошової допомоги;

- стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 компенсації суми податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1030,18 грн, що був утриманий з належної доплати одноразової грошової допомоги при звільненні;

- визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на електронне звернення від 29 листопада 2019 року в місячний строк /а.с. 1-5/.

Позов обґрунтований тим, що згідно з наказом УМВС України в Полтавській області №247о/с від 13 червня 2013 року позивача звільнено зі служби в органах внутрішніх справ та одноразова допомога при звільненні виплачена йому не в повному обсязі. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №440/2896/19 стягнуто з управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 недоплачену одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 6216,70 грн та допущено рішення суду до негайного виконання. Присуджена судом сума виплачена позивачу не в повному обсязі внаслідок утримання з неї податку на доходи фізичних осіб та військового збору на загальну суму 1030,18 грн. Позивач вважає, що при виплаті одноразової допомоги при звільненні відповідач протиправно утримав з присудженої судом суми допомоги податок та збір, тим самим порушивши право позивача на отримання одноразової допомоги при звільненні в сумі 1030,18 грн. 29 листопада 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про доплату 1030,18 грн на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №440/2896/19. Листом УМВС України в Полтавській області №21/2738л.к. йому не надано належної та обґрунтованої відповіді за результатами розгляду його заяви від 29 листопада 2019 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, витребувано докази.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 березня 2020 року продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та витребуваних документів.

03 березня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 52-57/, в якому представник відповідача зазначив, що звернення позивача від 29 листопада 2019 року було розглянуто у порядку та у спосіб, які встановлені Законом України "Про звернення громадян". Листом УМВС України в Полтавській області від 26 грудня 2019 року позивачу повідомлено про продовження строку розгляду його заяви у зв`язку з необхідністю звернутися до територіального органу ДФС за податковою консультацією. Станом на 13 січня 2020 року така консультація на адресу відповідача не надійшла, у зв`язку з чим листом УМВС України в Полтавській області №29/К-2738л.к. від 13 січня 2020 року позивачу надано вичерпну відповідь за результатами розгляду його заяви від 29 листопада 2019 року. Податок на доходи фізичних осіб та військовий збір утримано з суми одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до положень пункту 168.5 статті 168 та підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, що відповідає роз`ясненням Головного управління ДПС у Полтавській області №2418/10/16-31-33-02-09 від 23 січня 2020 року.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №440/2896/19, що набрало законної сили 08 січня 2020 року /а.с. 80-83/, встановлено, що ОСОБА_1 у період з 15 травня 1993 року по 31 травня 2013 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом УМВС України в Полтавській області №247 о/с від 31 травня 2013 року підполковника міліції Князєва А ОСОБА_2 , старшого дільничного інспектора міліції (міліція місцевого бюджету) сектору дільничних інспекторів міліції відділення міліції в мкр. "Молодіжний" Автозаводського районного відділу Кременчуцького міського управління, звільнено з органів внутрішніх справ з 31 травня 2013 року за пунктом 64 "а" (у запас за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Цим же наказом встановлено, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 20 років.

Наказом УМВС України в Полтавській області №290 о/с від 13 червня 2013 року пункт наказу УМВС України в Полтавській області №247 о/с від 31 травня 2013 року щодо звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 змінено в частині зазначення пункту звільнення; визначено вважати його звільненим за пунктом 64 "б" (у запас через хворобу).

24 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області із заявою, в якій просив надати розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні із зазначенням складових, з яких її обчислено.

Листом Кременчуцького міського відділу УМВС України в Полтавській області вих.№К-843 від 30 липня 2019 року ОСОБА_1 повідомлено, що одноразову грошову допомогу за 20 років виплачено у розмірі 36960,00 грн з розрахунку грошового забезпечення, що складається з: посадового окладу - 750,00 грн, окладу за військове звання - 130,00 грн, надбавки за вислугу років (40%) - 352,00 грн, надбавки за особливі умови несення служби (50%) - 616,00 грн, премії (100%) - 1848,00 грн.

Не погодившись із проведеним розрахунком грошової допомоги при звільненні без врахування у складі грошового забезпечення індексації, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Вказані обставини не підлягають доказуванню у цій справі в силу положень частини четвертої статті 78 КАС України.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №440/2896/19, яке залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08 січня 2020 року /а.с. 80-83/, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання незаконними дій, стягнення недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні задоволено: визнано протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення та стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 6216,70 грн; рішення суду допущено до негайного виконання.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі №440/2896/19 /а.с. 84/ виправлено описку, допущену в рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №440/2896/19, а саме: в абзаці третьому резолютивної частини рішення суду від 23 вересня 2019 року у справі №440/2896/19 після слів … суму недоплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 6216,70 грн (шість тисяч двісті шістнадцять гривень сімдесят копійок)… зазначено слова з утриманням податків та інших обов`язкових платежів при виплаті.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі №440/2896/19 /а.с. 85-86/ апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено: ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року по справі № 440/2896/19 скасовано та прийнято постанову, якою у задоволенні заяви Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про виправлення описки у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року відмовлено.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №440/2896/19 ОСОБА_1 було виплачено шляхом безспірного списання з рахунку УМВС кошти у сумі 5189,36 грн (2,84 грн у жовтні 2019 року, 5186,52 грн у листопаді 2019 року), що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №4/2880 від 07 лютого 2020 року, повідомлень про безспірне списання коштів з рахунка боржника №07.1-16/1/4748 від 24 жовтня 2019 року та №07.1-16/1/ від 28 листопада 2019 року, меморіальних ордерів №1 від 23 жовтня 2019 року та № 1 від 27 листопада 2019 року /а.с. 63-65, 67-68/.

Відповідно до платіжних доручень №47 та №48 від 27 листопада 2019 року /а.с. 66/ УМВС України в Полтавській області перераховано на користь УК у м. Полтаві/м. Полтава/11010200 податок з доходів фізичних осіб у сумі 948,74 грн, утриманий із грошового забезпечення ОСОБА_1 у листопаді 2019 року, та на користь УК у м. Полтаві/м. Полтава/01011000 військовий збір у сумі 79,07 грн, утриманий із грошового забезпечення ОСОБА_1 у листопаді 2019 року .

Вважаючи, що Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області безпідставно утримало з присудженої рішенням суду суми одноразової допомоги при звільненні (6216,70 грн) податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, ОСОБА_1 звернувся до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області із заявою від 29 листопада 2019 року (вхідний номер К-2738л.к. від 29 листопада 2019 року) /а.с. 59/ про виплату йому одноразової допомоги при звільненні у сумі 1030,18 грн, недоплаченої на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №440/2896/19 у зв`язку з тим, що ця сума перерахована до бюджету як податок на доходи фізичних осіб та військовий збір .

Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №4/К-2738л.к. від 26 грудня 2019 року /а.с. 10, 61/ ОСОБА_1 повідомлено, що керівником прийнято рішення про продовження терміну розгляду його заяви від 29 листопада 2019 року у зв`язку з необхідністю отримання відповіді від ДФС України для додаткового вивчення порушеного ним питання.

Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №29/К-2738л.к. від 13 січня 2020 року /а.с. 62/ ОСОБА_1 повідомлено, що його заяву від 29 листопада 2019 року розглянуто відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» та встановлено відсутність правових підстав для здійснення доплати коштів на виконання судового рішення.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо недоплати одноразової допомоги при звільненні в сумі 1030,18 грн, яка утримана як податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, та щодо ненадання відповіді на його звернення від 29 листопада 2019 року в місячний строк, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, вказаним у заявах по суті, суд виходить з такого.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що фактичною підставою для звернення позивача до суду з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо недоплати одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 1030,18 грн та стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 такої суми стала незгода позивача з бездіяльністю відповідача щодо невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №440/2896/19 в повному обсязі.

Таким чином, вказані позовні вимоги фактично спрямовані на зобов`язання відповідача виконати в повному обсязі інше судове рішення - рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №440/2896/19 та розгляд судом по суті заявлених позивачем вимог буде передбачати надання правової оцінки питанню належного чи неналежного виконання або невиконанню відповідачем судового рішення у справі №440/2896/19, що фактично є однією із форм контролю за виконанням судового рішення.

Водночас відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Аналогічно за приписами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено такий вид судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах як визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду.

При цьому суд зауважує, що зазначені положення Кодексу мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання або неналежне виконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів особи шляхом подання позову.

А тому, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідною заявою, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 03 квітня 2019 року у справі №820/4261/18 та від 22 серпня 2019 року у справі №522/10140/17.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Щодо правозастосування наведеної процесуальної норми Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 9901/505/18 сформулювала наступний висновок: "поняття спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства слід тлумачити у світлі частини третьої статті 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому суд першої інстанції правильно не зазначив суд, до юрисдикції якого мав би, за аргументами скаржника, належати розгляд цієї справи".

Враховуючи викладене, провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо недоплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 1030,18 грн та стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 такої недоплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 1030,18 грн підлягає закриттю.

Вирішуючи позовну вимогу про визнання протиправною бездіяльності Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо ненадання ОСОБА_1 в місячний строк відповіді на електронне звернення від 29 листопада 2019 року, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" № 393/96-ВР від 02 жовтня 1996 року (далі - Закон №393/96-ВР).

Частиною першою статті 1 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За визначеннями, наведеними у статті 3 Закону №393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Вимоги до звернення встановлені статтею 5 Закону №393/96-ВР.

Відповідно до частин першої, четвертої, шостої та сьомої цієї статті звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Частинами першою та третьою статті 7 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду /частина перша/. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями /частина третя/.

З такого правового регулювання можна зробити висновок, що оформлені належним чином і подані у встановленому порядку звернення повинні бути прийняті та розглянуті органами державної влади і органам місцевого самоврядування, яким вони адресовані у випадку якщо порушені у зверненні питання входять до їх повноважень.

Відповідно до статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до положень частини першої статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Зі змісту наведених положень слідує, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а у випадку неможливості вирішити у місячний термін порушені у зверненні питання, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник приймають рішення про продовження терміну розгляду такого звернення до 45 днів, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

З матеріалів справи судом встановлено, що 29 листопада 2019 року позивач звернувся до Управління МВС України в Полтавській області із заявою, яка зареєстрована 29 листопада 2019 року за вхідним номером К-2738л.к.

Згідно резолюції заступника начальника ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 Д ОСОБА_4 на доповідній записці начальника УФЗБО ГУНП Носатенка С. №1748/115/29/01-2019 від 24 грудня 2019 року з метою надання обґрунтованої відповіді заявнику підготовлено заяву про отримання індивідуальної податкової консультації до ДФС України, у зв`язку з чим прийнято рішення про продовження терміну розгляду заяви ОСОБА_1 в межах чинного законодавства до 13 січня 2020 року /а.с.60/.

Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №4/К-2738л.к. від 26 грудня 2019 року /а.с. 10, 61/ ОСОБА_1 повідомлено, що керівником прийнято рішення про продовження терміну розгляду його заяви від 29 листопада 2019 року у зв`язку з необхідністю отримання відповіді від ДФС України для додаткового вивчення порушеного ним питання.

Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №29/К-2738л.к. від 13 січня 2020 року /а.с. 62/ ОСОБА_1 повідомлено, що його заяву від 29 листопада 2019 року розглянуто відповідно до положень Закону України "Про звернення громадян". Також повідомлено, що в ході розгляду його заяви було надіслано запит до ДФС України про надання податкової консультації, однак станом на 13 січня 2020 року відповідь на вказаний запит не надійшла; беручи до уваги положення Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15 січня 2004 року, та Податкового кодексу України, відсутні правові підстави для здійснення доплати коштів на виконання судового рішення.

Враховуючи вищенаведені правові норми та встановлені у справі обставини, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 від 29 листопада 2019 року розглянута відповідачем відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян", а тому позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на електронне звернення від 29 листопада 2019 року в місячний строк задоволенню не підлягає.

Оскільки позивач витрат по сплаті судового збору за подання цього позову не поніс, то відсутні підстави для розподілу судових витрат на підставі статті 139 та частини другої статті 238 КАС України.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 238, 241-246, 255, 295, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (вул.Пушкіна, буд. 83, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 08592276) в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на електронне звернення від 29 листопада 2019 року в місячний строк.

В частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо недоплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 1030,18 грн та стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 1030,18 грн - закрити провадження у справі №440/278/20.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк