Справа № 160/5597/19
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2020 року м. Дніпросправа № 160/5597/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року (суддя суду 1 інстанції Сидоренко Д.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Козлицької Ольги Миколаївни у виконавчому провадженні №58654717 від 12.06.2019 року про накладання штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Козлицької Ольги Миколаївни у виконавчому провадженні №58654717 від 12.06.2019 року про накладання штрафу у розмірі 3400,00 грн. на ОСОБА_1 .

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн., на професійну правничу допомогу у розмірі 2102,00 грн. та витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи в розмірі 37,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що визнання протиправною та скасування в судовому порядку постанови про накладення штрафу від 28.10.2019, винесеної державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, нівелюють обставини щодо повторного невиконання боржником рішення суду, які покладені в основу оскаржуваної постанови від 12.06.2019 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивачем без поважних підстав не виконується рішення суду, оскільки останньою не забезпечуються побачення стягувача з дитиною, в порядку визначеному рішенням суду. Наголошує, що із вказаних підстав, відносно позивача неодноразово виносилися постанови про накладення штрафів, 3 з яких боржником оплачені.

Також відповідачем подано клопотання, в якому просить змінити рішення суду першої інстанції щодо зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 400,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Також просить стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу та поштові витрати

Третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 подано письмові пояснення, в яких стверджує про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, з огляду на тривале та безпідставне невиконання позивачем рішення суду. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволення позову.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02.07.2018, Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист у справі №175/5360/13-ц.

Предметом виконання вказаного виконавчого листа є зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено наступний час та дні для зустрічей батька з сином:

- батько має право на спілкування та проживання з сином, включаючи нічний час, під час своєї відпустки та щорічних шкільних канікул без присутності матері дитини 60 днів щорічно, з можливістю розподілу цих днів протягом року;

- кожні парні тижні місяця з 09:00 години суботи до 20:00 години неділі, включаючи нічний час на території квартири ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 чи за іншим місцем його мешкання, без присутності матері дитини ОСОБА_1 ;

- спілкування з 09:00 години до 20:00 години на території власної квартири чи за іншим місцем мешкання ОСОБА_2 , без присутності матері дитини, в наступні святкові дні: Різдво, Пасха, Трійця, День Конституції, День Незалежності (за рік не менше 5 святкових днів, що дорівнюй половині всіх державних свят України) з можливістю змінити ці дні на інші святкові дні за обопільної згоди батьків;

- щоденне вільне спілкування з сином телефоном чи іншими телекомунікаційними мережами;

- день народження сина 08 листопада з 09:00 години до 20:00 години 09 листопада, кожний парний рік (2016, 2018...) за місцем мешкання ОСОБА_2 ;

- день народження ОСОБА_2 11 червня з 09:00 години до 20:00 години 12 червня за місцем мешкання позивача без присутності матері дитини;

- під час хвороби дитини з 09:00 години до 20:00 години за місцем знаходження сина з дотриманням його режиму та надавати вільний доступ лікарів для його огляду;

- вільне спілкування з сином в дошкільних, шкільних та інших навчальних закладах у час вільний від навчального процесу.

Вищезазначений виконавчий лист №175/5360/13-ц переданий на примусове та 18.03.2019 старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур А.С. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 58654717.

Постановою державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 23.03.2019 за невиконання боржником рішення суду, накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 1700,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019, постанову державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 23.03.2019 про накладення штрафу, визнано протиправною та скасовано.

Постановою державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 10.06.2019, за повторне невиконання рішення боржником без поважних причин, на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3400,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 рок, яке набрало законної сили 07 жовтня 2019 року, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Козлицької Ольги Миколаївни у виконавчому провадженні №58654717 від 10.06.2019 року про накладення штрафу у розмірі 3400 грн. на ОСОБА_1 .

Державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Козлицькою О.М., 12.06.2019, у виконавчому провадженні №58654717, винесено постанову про накладання на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400,00 грн., за повторне невиконання рішення боржником без поважних причин.

Відповідно до змісту вказаної постанови виходом державного виконавця за адресою місця проживання та реєстрації стягувача, та за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 , боржник ОСОБА_1 разом із дитиною ОСОБА_3 , 2009 року народження не з`явились. Причин (поважних) не повідомила, ні державному виконавцю, ні стягувачу (акт державного виконавця від 11.06.2019 року).

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, позивач звернулась до суду.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Частинами 1, 2 та 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником, якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно частин 1-3 статті 64 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Положеннями частини 4 статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що в разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною 10 статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

За приписами статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до оскаржуваної постанови державного виконавця від 12.06.2019 на позивача накладено штраф за повторне невиконання рішення суду без поважних причин.

Отже, в даному випадку, підлягає встановленню у спірних правовідносинах факт повторного невиконання боржником рішення суду без поважних причин та наявність підстав для притягнення боржника до відповідальності, передбаченої статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно виконавчого листа, зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено наступний час та дні для зустрічей батька з сином, зокрема, у день народження ОСОБА_2 11 червня з 09:00 години до 20:00 години 12 червня за місцем мешкання позивача без присутності матері дитини.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови державного виконавця, виходом державного виконавця за адресою місця проживання та реєстрації стягувача, та за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 , боржник ОСОБА_1 разом із дитиною ОСОБА_3 , 2009 року народження не з`явились. Причин (поважних) не повідомила, ні державному виконавцю, ні стягувачу (акт державного виконавця від 11.06.2019 року).

Проте, державним виконавцем в оскаржуваній постанові не вказано, в чому полягає повторність.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття спірної постанови став акт державного виконавця від 11.06.2019. Однак, у вказаному акті не зазначено час, в який відбулося відвідування державного виконавця за вказаною адресою. Отже, за таких обставин вказаний акт державного виконавця не може бути визнаний належним доказом у справі.

При цьому, як встановлено судом, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 23.03.2019 про накладення штрафу на ОСОБА_4 штрафу в розмірі 1700 грн.

Також, судом встановлено, що перед прийняттям оскаржуваної постанови державного виконавця від 12.06.2019, державним виконавцем було прийнято постанову від 10.06.2019 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн.

Вказана постанова державного виконавця визнана протиправною та скасована рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року, яке набрало законної сили 07 жовтня 2019 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції, аналізуючи питання щодо наявності факту повторності невиконання рішення суду, звертає увагу на те, що в даному випадку, предметом виконання було зобов`язання боржника ОСОБА_1 забезпечити зустріч батька з сином у день народження ОСОБА_2 11 червня з 09:00 години до 20:00 години 12 червня за місцем мешкання позивача без присутності матері дитини.

Відповідно до матеріалів справи, виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця 18.03.2019.

Спірна постанова прийнята державним виконавцем 12.06.2019.

Зважаючи на предмет виконання рішення суду, в даному випадку, повторність могла мати місце в разі повторного не виконання ОСОБА_1 зобов`язання щодо забезпечення зустрічі батька з сином у день народження ОСОБА_2 11 червня з 09:00 години до 20:00 години 12 червня за місцем мешкання позивача без присутності матері дитини. Однак, зважаючи на дату відкриття виконавчого провадження (18.03.2019), такого факту не було.

Враховуючи встановлені у справі обставини справи, в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у даному випадку факту повторного невиконання боржником рішення суду, а отже оскаржувана постанова відповідача не може бути визнана законною та обґрунтованою.

Доводи відповідача про те, що позивачем сплачено накладений державним виконавцем штраф, відповідно до трьох попередніх постанов, судом апеляційної інстанції визнаються безпідставними, оскільки вказані обставини не спростовують протиправність спірної постанови.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, під час розгляду даної справи, дійшов правильних висновків щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог та наявності підстав для задоволення позову.

Щодо доводів відповідача про необґрунтованість розміру судових витрат стягнутих судом першої інстанції з відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Вербою Андрієм Петровичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 24 грудня 2011 року № 738) на підставі договору від 14 червня 2019 року б/н, відповідно до якого адвокатом надаються такі види правової допомоги: надання консультацій та роз`яснень з юридичних питань, усних і письмових довідок щодо законодавства; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів клієнта в суді.

Відповідно до пункту 3.1 договору про надання правової допомоги від 14 червня 2019 року б/н, почасовий гонорар адвоката складає 1000 грн. за годину роботи.

Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) від 24.01.2020 року, відповідно до умов договору надання правової допомоги, вартість наданої правничої допомоги становить 5500,00 грн., з яких сплачено 5000,00 грн.

Оплата наданих послуг підтверджується квитанціями №6512 від 18.06.2019 року на суму 1000,00 грн. та копію квитанції №301219 від 30.12.2019 року на суму 2800,00 грн.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, з дотримання наведених норм законодавства, враховано складність справи, предмет спору, заперечення відповідача щодо розміру витрат та обґрунтовано зменшено розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, визначивши їх у розмірі 2102,00 грн.

Щодо вимог представника позивача про покладення на відповідача понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу під час апеляційного провадження у розмірі 4000 грн. та 43 грн. поштових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 30 грудня 2019 року до договору про надання правової допомоги від 14 червня 2019 року, строк дії договору визначено до 31.12.2020.

Згідно з актом виконаних робіт від 24 лютого 2020 року до договору про надання правової допомоги, загальна тривалість часу, протягом якого здійснювалася правова допомога клієнту у формі надання послуг для підготовки матеріалів для суду апеляційної інстанції, становить 4 години, загальна вартість наданих послуг - 4000 грн.

Оплата наданих послуг на правничу допомогу підтверджується квитанцією №240220 від 24 лютого 2019 року про сплату гонорару на суму 1000 грн.

Інших доказів на підтвердження здійснення позивачем оплати витрат за надання правової допомоги під час розгляду справи судом апеляційної інстанції до суду не надано.

Відповідач, стверджуючи про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат, понесених на професійну правничу допомогу, не обґрунтував та не довів, що понесені позивачем витрати є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу та її розмір, колегія суддів враховує складність справи та її значення для позивача, те що вказана послуга є доцільною та потребувала спеціальних професійних знань, обсяг участі адвоката при підготовці та розгляді справи на стадії апеляційного провадження, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог в частині стягнення на користь позивача витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 1000 грн., що документально підтверджено.

Оплата поштових витрат підтверджується квитанціями від 24.02.2020 б/н на загальну суму 43 грн. (21,50 грн. +21,50 грн.)

Враховуючи те, що наданими до суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу та поштових витрат у даній справі підтверджено належними та допустимими доказами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати у розмірі 1043 грн. підлягають стягненню з суб`єкта владних повноважень Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь позивача.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу та поштові витрати в розмірі 1043 (одна тисяча сорок три) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з 19.03.2020 та відповідно до частини 2 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров