Справа № 160/9685/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2020 року м. Дніпросправа № 160/9685/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 р. (суддя Кучма К.С.) в адміністративній справі № 160/9685/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся 02 жовтня 2019 р. до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягає у не розгляді по суті його заяви про поновлення пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 р. шляхом призначення її відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що до липня 2001 року він проживав у м. Дніпро по вул. Тітова та отримував пенсію за віком. У зв`язку із його виїздом на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, виплата пенсії була припинена. 19 квітня 2018 р. представник позивача звернувся до відповідача із заявою про поновлення позивачу виплати пенсії за віком, нарахувавши її розмір відповідно до діючого на час відновлення законодавством. Листом від 27 квітня 2018 р. №С 6261-18 відповідачем було повідомлено, що підстав для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 немає, оскільки заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 р. відкрито спрощене позовне провадження.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2019 р., позов задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладене в листі від 27 квітня 2018 р. №С6261-18, яким ОСОБА_1 відмовлено в поновленні виплати пенсії, та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з 19.04.2018 року з її одночасним перерахунком, відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з проведенням індексації і компетенцією втрати частини доходів. У задоволенні решти позову суд відмовив.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_1 . Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить змінити рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 р. в частині дати, з якої має бути поновлена пенсія позивачу, зазначивши, що виплата пенсії має бути відновлена з 07 жовтня 2009 р.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду апеляційної інстанції не надходив.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що до липня 2001 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав у м. Дніпро, та отримував пенсію за вислугу років, потім 27 липня 2001 р. виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль, у зв`язку з чим виплату пенсії було припинено. У квітні 2018 р. до відповідача звернуся представник позивача з заявою від 19 серпня 2018 р. з приводу поновлення пенсії ОСОБА_1 . Своїм листом від 27 квітня 2019 р. №С6261-18 про надання інформації відповідач повідомив, що ОСОБА_2 не є законним представником Ситника В.І., а лише є представником, яка діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально, а тому розглядати питання поновлення виплати пенсії зазначеній особі немає законних підстав. Також повідомлено, що неможливо перевірити паспортні, зазначені у заяві ОСОБА_1 від 02 квітня 2018 р., оскільки до цієї заяви не додано оригінал документа, що посвідчує особу. Також не надані документи, які підтверджують факт реєстрації або фактичного проживання ОСОБА_1 у Чечелівському районі м. Дніпра.

Не погодившись з такою відповіддю відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача, оскільки поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов`язаних з поновленням виплати, серед яких подання заяви про поновлення виплати з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2018 р. у справі №723/2676/14-а. ОСОБА_1 , через свого представника за довіреністю, подав відповідну заяву про поновлення пенсії саме 19 квітня 2018 р., тому поновлення призначеної пенсії позивачу підлягає не з дати ухвалення вищенаведеного рішення Конституційного Суду України, а з дати звернення до відповідача з заявою про поновлення раніше призначеної пенсії, тобто з 19 квітня 2018 р. Належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, викладене в листі від 27 квітня 2018 р. №С6261-18, яким відмовлено в поновленні виплати пенсії позивачу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення порушені норми процесуального права, які полягають у наступному:

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 подав до суду адміністративний позов, якому пред`явив до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області дві позовні вимоги: 1) визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягає у не розгляді по суті його заяви про поновлення пенсії; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2009 р. шляхом призначення її відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Позивач вказував, що подана ним через уповноваженого представника заява не була розглянута відповідачем по суті, тобто допущена бездіяльність, внаслідок якої порушені його права, як особи, яка виявила бажання знов отримувати пенсію, що була призначена йому до виїзду за кордон.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 р. позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху з підстави відсутності документу на підтвердження сплати судового збору (а.с.140).

25 жовтня 2019 р. представником позивача адвокатом Вадимом Меламед до суду першої інстанції направлено Повідомлення № 5871 від 22 жовтня 2019 р. "Про усунення недоліків позовної заяви", до якого додана квитанція про сплату судового збору (а.с.143,144). Цим же повідомленням представник позивача просив суд прийняти позову заяву та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу, викладене у рішенні відповідача від 27.04.2018 та визнати бездіяльність відповідача щодо непоновлення його пенсії протиправною та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком позивачу з 07.10.2009 шляхом призначення її відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Таким чином, представник позивача фактично доповнив позовні вимоги у спосіб, що не передбачений Кодексом адміністративного судочинства України.

Незважаючи на виявлений позивачем намір змінити предмет позову, суд першої інстанції не надав процесуальної оцінки поданому повідомленню, призначивши розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Пункт 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначає письмове провадження як розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції зобов`язав відповідача провести поновлення та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугою років, встановивши, що саме такий вид пенсії він отримував до виїзду на постійне місце проживання за кордон.

Проте, жодний із наявних у справі письмових доказів не підтверджує цю обставину. Більш того, у позовній заяві ОСОБА_1 стверджував, що 22.05.2001 йому було призначено пенсію за віком (а.с.6); прохальна частина адміністративного позову містить вимогу поновлення та виплату пенсії за віком (а.с.20); трудова книжка ОСОБА_1 містить запис № 15 від 22.05.2001 про те, що його звільнено за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію, стаття 38 КЗпП України - без зазначення виду (а.с.42).

Однак, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ на підтвердження обставини дати та виду пенсії, призначеної та отримуваної ОСОБА_1 до виїзду за кордон. Відзив відповідача на позовну заяву також не містить такої інформації (а.с.155-157).

Таким чином, рішення суду першої інстанції про зобов`язання відповідача провести поновлення та виплату пенсії ОСОБА_1 "за вислугою років" є необгрунтованим, оскільки встановлені судом обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, як того вимагають приписи частини 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, суд першої інстанції скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладене в листі від 27 квітня 2018 р. №С6261-18, яким ОСОБА_1 відмовлено в поновленні виплати пенсії, не обгрунтувавши необхідність виходу за межі позовних вимог, зважаючи на те, що адміністративний позов такої позовної вимоги не містив, а заява про зміну предмету позову позивачем до суду не подавалась.

Колегія суддів також зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що лист Чечелівського відділу обслуговування громадян № С6261-18 від 27.04.2018 є рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_3 в поновленні виплати пенсії. Цим листом фактично відмовлено у розгляді поданих представником позивача ОСОБА_2 заяви про поновлення виплати пенсії за віком та документів (а.с.91-93).

Також, суд першої інстанції не надав оцінки тому, що представником позивача до позовної заяви в якості доказу по справі додана копія заяви ОСОБА_1 від 17 квітня 2017 р., адресованої Правобережному управлінню Пенсійного фонду України без жодних обґрунтувань необхідності врахування його в якості доказу. Чечелівський відділ обслуговування громадян листом № С6261-18 від 27.04.2018 надав відповідь на заяву від 29.04.2018, а не від 17 квітня 2017 р. Крім того, суд не з`ясував, яким чином відповідь датована двома днями раніше (27.04), ніж подана заява (29.04).

Суд першої інстанції усі наведені недоліки проігнорував, процесуальних заходів для встановлення усіх обставин у справі не вжив, докази, необхідні для правильного вирішення спору не витребував.

Усі наведені вище порушення Кодексу адміністративного судочинства України є безумовними підставами для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо суті пред`явленого позову.

Як вказувалось вище, в матеріалах справи наявна копія листа Чечелівського відділу обслуговування громадян № С6261-18 від 27.04.2018 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким представнику позивача ОСОБА_2 відмовлено у розгляді заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії з тих підстав, що заява не подана пенсіонером особисто (а.с.91-93). У цьому ж листі вказано, що до заяви ОСОБА_1 від 02.04.2018 не додано оригінал документа, що посвідчує особу, також не надані документи, які підтверджують факт реєстрації або фактичного проживання ОСОБА_1 у Чечелівському районі м. Дніпра (а.с.92). В матеріалах справи також наявна копія заяви ОСОБА_1 від 02 квітня 2018 р. про поновлення пенсії за віком, до якої були додані: трудова книжка, довідка про заробітну плату, документи про стаж (а.с.29,30).

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач через уповноваженого представника подав заяву про поновлення виплати пенсії за віком від 02квітня 2018 р., яка не була розглянута по суті, про що представник позивача і був повідомлений листом № С6261-18 від 27.04.2018.

Згідно статті 49 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами та міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до частини 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Позивач, як громадянин України, незалежно від країни проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі і правом на пенсійне забезпечення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Отже, з 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з цим, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що Закон України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на час призначення позивачу пенсії та виїзду його за кордон не діяв, тому позивач має право ініціювати перед уповноваженим органом Пенсійного фонду України питання поновлення раніше призначеної пенсії із подальшим її перерахунком ( за наявності відповідних законних підстав).

Колегія суддів вважає, що відповідач, повернувши заяву позивача, вчинив протиправні дії, які полягають у відмові в розгляді по суті заяви ОСОБА_1 та документів, поданих через представника ОСОБА_4 В.А ОСОБА_5 , яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 02 квітня 2018 р. Цією довіреністю, копія якої наявна в матеріалах справи, ОСОБА_1 уповноважив, у тому числі, ОСОБА_2 бути його представником, у тому числі, в органах Пенсійного фонду України, з правами подачі документів, отримання інформації та іншими повноваженнями, необхідними для оформлення його пенсійних і соціальних прав.

Твердження відповідача про необхідність особистого звернення ОСОБА_1 із заявою та документами, необхідними для поновлення пенсії, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що заява про призначення/перерахунку пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Таким чином, нотаріально посвідчена довіреність є належним документом на підтвердження повноважень представника.

Оскільки відповідач подані позивачем документи не розглядав, рішення про відмову у призначенні пенсії за віком не приймав, суд першої інстанції, зобов`язавши відповідача відновити виплату пенсії за вислугу років за відсутності доказів її призначення позивачу до виїзду за кордон, перебрав на себе дискреційні повноваження відповідача. Крім того, під час розгляду справи суд першої інстанції не досліджував документи, у тому числі довідку про заробітну плату, документи про стаж (в матеріалах справи відсутні), не здійснював перевірку наявності чи відсутності підстав для перерахунку пенсії.

Відновлення порушених прав позивача має відбуватись шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 квітня 2018 р. про відновлення виплати пенсії на підставі поданих документів та прийняти за його наслідками відповідне рішення.

Колегія суддів також звертає увагу на ту обставину, що позивач просив суд зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком шляхом призначення її відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Тобто, у заяві від 02 квітня 2018 р. він просив поновити виплату пенсії за віком, а в адміністративному позові - призначити пенсію відповідно до іншого Закону, і ця обставина також залишилась поза увагою суду першої інстанції.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.

Адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по поверненню без розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії та документів, поданих представником ОСОБА_2 .

Спосіб відновлення порушеного права - зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 02 квітня 2018 р. про поновлення виплати пенсії за віком та додані до неї документи, які подані уповноваженим представником - ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 02 квітня 2018 р.

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії шляхом її призначення відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів колегія суддів відмовляє з огляду на її передчасність.

Апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає з огляду на те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у повному обсязі з підстави порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно матеріалів справи, позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції 768,40 грн. ( а.с. 3), які підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Керуючись статтями 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2019 р. в адміністративній справі № 160/9685/19 - скасувати та ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по поверненню без розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 02 квітня 2018 р. про поновлення пенсії за віком та доданих до неї документів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 02 квітня 2018 р. про поновлення виплати пенсії за віком та додані до неї документи, подані представником на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 02 квітня 2018 р.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , Ізраїль, АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, м. Дніпро, 49094, вул. Набережна Перемоги, 26) витрати зі сплати судового збору на суму 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 березня 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий