Справа № 640/5830/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 березня 2020 року м. Київ № 640/5830/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Погрібніченко І.М. розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до1. Голови Державної податкової служби України Верланова Сергія Олексійовича (04053, м. Київ, Львівська площа, 8), 2. Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5)
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Голови Державної податкової служби України Верланова Сергія Олексійовича, Головного управління Державної податкової служби у Київській області, у якому просив:

визнати протиправними дії ГУ ДПС у Київській області та Голови ДПС України по включенню до плану-графіку планових документальних перевірок у 2020 році фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;

виключити з плану-графіка планових документальних перевірок у 2020 році, затвердженого Головою ДПС України, перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Одночасно з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, шляхом:

заборонити ГУ ДПС у Київській області проводити планову документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_1 , протягом 2020 року до набрання чинності рішенням суду у справі про визнання протиправними дій ГУ ДПС у Київській області та Голови ДПС України щодо включення ФОП ОСОБА_1 до плану-графіка планових документальних перевірок у 2020 році.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовано тим, що згідно оскаржуваного плану-графіку перевірок, перевірку ФОП ОСОБА_2 призначено провести у квітні 2020 року.

Таким чином, на думку позивача, невжиття забезпечення позову шляхом заборони ГУ ДПС у Київській області проводити перевірку ФОП ОСОБА_1 у 2020 році унеможливить в майбутньому виконання рішення суду про заборону проводити у 2020 році планову документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 , яке може бути прийняте за результатом розгляду справи.

Поряд з цим, позивач звертає увагу, що допуск до перевірки матиме наслідком те, що в подальшому судами не буде надаватися правова оцінка тому факту, що підстави для проведення перевірки були необґрунтованими, а її проведення - неправомірним та унеможливить поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 154 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) виключено;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку Суд зазначає, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Насамперед, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Як було зазначено, позивач у поданій до суду заяві про забезпечення позову просить заборонити ГУ ДПС у Київській області проводити планову документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 ) протягом 2020 року до набрання чинності рішенням суду у даній справі.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовано існуванням очевидної небезпеки заподіяння до ухвалення рішення в даній справі шкоди правам та інтересам позивача.

У той же час, позивачем до заяви про забезпечення позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача без вжиття заходів забезпечення позову, про які він просить, надано не було, так само як і не надано доказів, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що відповідно до п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України, про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом (п.77.4. ст. 77 ПК України).

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до змісту статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Наказом Міністерства фінансів України від 02 червня 2015 року №524 затверджений Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків.

Так, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 червня 2018 року (справа № 822/1138/17) план-графік проведення планових документальних перевірок складається контролюючим органом з метою попередження платників податків про проведення такої перевірки та визначення орієнтовного предмету перевірки.

Таким чином, включення позивача в план-графік проведення планових документальних перевірок без наявності відповідного рішення керівника про її проведення, не є безумовною обставиною, що свідчить про вчинення відповідачем 2 дій, які просить позивач заборонити.

Водночас, суд звертає увагу, що забезпечення вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії буде фактичним вирішенням справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Отже, позивачем не доведено існування обставин, вказаних у ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із чим підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 150 - 154, 156, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.М. Погрібніченко