Справа № 460/3067/19
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/3067/19 пров. № А/857/1074/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року, прийняте суддею Дудар О.М. в м.Рівне в порядку письмового провадження, у справі № 460/3067/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив визнати протиправними дії щодо відмови у перерахунку пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років для чоловіків, але не вище 75 процентів заробітку; зобов`язати провести нарахування та виплату пенсії за віком відповідно до положень ч.2 ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років для чоловіків, але не вище 75 процентів заробітку, починаючи з 1 жовтня 2019 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року, прийнятим в порядку спрощеного провадження, позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм матеріального права

Апеляційні вимоги обгрунтовує тим, що оскільки правове регулювання спірних правовідносин змінилось, то відповідач позбавлений можливості виплачувати передбачене ч.2 ст.56 Закону № 796-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом № 2148-VIII від 03.10.2017) збільшення пенсії на один відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75 відсотків заробітку.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 жовтня 2019 року в справі №809/627/18 (провадження №К/9901/59503/18), який не враховано судом першої інстанції.

Просить скасувати рішення та прийняте нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою особою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 від 28.05.1993, виданим Рівненською обласною державною адміністрацією (а.с.6).

Перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по віку зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обчислену згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується протоколом від 12.01.2004 №8518 (а.с.35-36).

24.09.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років для чоловіків, але не вище 75% заробітку (а.с.17).

Листом від 28.10.2019 №203/02.8 відповідач повідомив позивача про те, що обов`язковою умовою для застосування ч.2 ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є призначення пенсії на умовах ч.2 ст.27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Проводити перерахунок пенсії згідно з вказаною нормою недоцільно, оскільки це призведе до зменшення розміру пенсійної виплати (а.с.18).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсійним органом протиправно відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років для чоловіків, але не вище 75 процентів заробітку, тому зобов`язав відповідача провести такий перерахунок пенсії, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII).

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону № 796-XII право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85% заробітку.

Аналіз норм права, якими врегульовано спірні правовідносини свідчить про те, що Закон № 796-XII визначає спеціальні норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV) пенсіонерам надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В той же час, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по віку, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», загальний страховий стаж станом на 01.10.2019 року, становить 47 років 6 місяців 29 днів.

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 28.05.1993 Рівненською обласною державною адміністрацією, позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, підвищення пенсій за понад встановлений необхідний розмір стажу роботи, має пільговий характер, зокрема щодо тривалості (розміру) такого стажу і величини, з якої проводиться розрахунок збільшення пенсії, як це встановлено частиною 2 статті 56 Закону № 796-XII, у зв`язку з чим, оскільки позивачу призначено пенсію, в тому числі на умовах встановлених спеціальним законом (Закон № 796-XII), то і збільшення її пенсії за понад встановлений розмір страхового стажу можливий на підставі спеціальної норми частини 2 статті 56 Закону № 796-XII.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3, отже на нього розповсюджується дія статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Позивач із заявою про перерахунок пенсії звернувся до відповідача 24 вересня 2019 року. Відтак, відповідно до ч.4 ст.45 Закону № 1058-ІV перерахунок пенсії позивачу слід проводити з 1 жовтня 2019 року, що правильно зазначено судом першої інстанції.

Щодо покликання пенсійного органу на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23 жовтня 2019 року в справі №809/627/18, то апеляційний суд зазначає, що спірні правовідносини не є аналогічними, а тому не підлягають застосуванню.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі № 460/3067/19, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула