Справа № 490/7395/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 490/7395/19
Головуючий в 1 інстанції: Черенкова Н.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інспектора управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Хорунжого Сергія Анатолійовича на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2020 року, прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві, повний текст рішення складено 15.01.2020 року, по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Хорунжого Сергія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення , -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1387854 від 02.08.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП; закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за приписами ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що докази, одержані за допомогою пристрою TruCAM неналежні та недопустимі з мотивів незаконності використання цього засобу вимірювальної техніки. При складанні оскаржуваної постанови відповідач не роз`яснив позивачеві його права, передбачені ст. 268 КУпАП, не дав можливості надати пояснення та докази, а також скористатись юридичною допомогою адвоката. Позивач зазначив, що належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП на підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП відсутні.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Інспектор управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Хорунжий Сергій Анатолійович надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувавши рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Доводами апеляційної скарги зазначено, що факт правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 є наявним та підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, відеозаписом з відео реєстратора та показниками лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС000759). Після зупинки транспортного засобу водію було оголошено причину зупинки відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» та роз`яснино права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що підтверджує відеозапис під назвою « » з відео реєстратора DM-0244 з 00:00:05 год. до 00:00:45. Апелянт вказує, що позивачем було вчинено грубе порушення правил дорожнього руху, факт вчинення правопорушення позивачем є наявним та підтверджується належними доказами. Апелянт зазначає, що в електронній формі постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинене позивачем правопорушення чітко зазначено прилад, на який було зафіксовано дане правопорушення, а саме прилад TruCAM №ТС000759. На думку суду, оцінювати покази приладу «TruCAM 000759» як доказ, в розумінні ст. 251 КУпАП, підстав не має, оскільки «наявні розбіжності у назвах лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів, який має відповідне свідоцтво, який міститься у Реєстрі та який зазначено у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності». Такий висновок було зроблено з огляду на те, що в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності позивача зазначено, що факт правопорушення зафіксовано вимірювачем швидкості «ТruСАМ 000759», а в свідоцтві про повірку законодавчо регульованої вимірювальної техніки зазначено - лазерний вимірювач швидкості руху ТruСАМ LTI 20/20 № ТС000759. Апелянт вважає, що даний факт не може бути підставою задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки очевидно, що в постанові мова йде саме про лазерний вимірювач швидкості руху ТruСАМ LTI 20/20 № ТС000759. Доказом цього є надане до суду фото з приладу, на якому зафіксовано транспортний засіб позивача, а саме SKODA FABIA з номерним знаком НОМЕР_1 , також на даному фото чітко видно номер приладу, яким було здійснено вимірювання швидкості, а саме ТС000759. Факт перевищення швидкості руху позивачем було зафіксовано саме на лазерний вимірювач швидкості руху ТruСАМ LTI 20/20 № ТС000759. Апелянт вказує, що факт вчинення правопорушення позивачем є наявним та підтверджується належними доказами, а рішення суду першої інстанції - безпідставне та необгрунтоване.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що відеозапис з відео реєстратора на який посилається апелянт, як на доказ вчиненого правопорушення, розпочинається з моменту роз`яснення прав, що було проведено через приблизно 10-12 хвилин після зупинки транспортного засобу та не містить жодних об`єктивних даних, які свідчили про вчинення правопорушення. А запис лазерного вимірювача швидкості не може бути прийнятий судом як доказ, оскільки це не є оригіналом запису вимірювача швидкості TruCAM, а є лише низькоякісним перезаписом невстановленою відеозаписувальною технікою. Апелянт зауважує, що запис починається не одразу після зупинки, оскільки бесідаз інспектором Хорунжим С.А. розпочалась, коли він сидів за кермом транспортного засобу, а вийшов позивач з машини для отримання копії постанови, саме тоді позивачу і вирішили зачитати права під відеозапис після його вимоги, але після проведення всіх процесуальних дій. Все це, на думку позивача, порушило його права особи, яка притягається до адмінвідповідальності, що, на думку позивача, додатково доводить незаконність винесення оскаржуваної постанови. Відповідач вважає законним та обгрунтованим рішення Центрального районного суду від 15.01.2020 р. у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови серії ЕАВ № 1387854 від 02.08.2019 року, ОСОБА_1 , керував автомобілем марки SKODA FABIA, номерний знак НОМЕР_1 та, рухаючись по проспекту Жовтневому,119 у місті Миколаєві, перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год, а саме 83 км/год о 15год.56хв, зафіксовано на trucam 000759, чим порушив п.12.4 ПДР-порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозвол. швид. не більше 50 км/год.), та скоїв правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255грн.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд прийшов до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже рішення відповідача слід вважати необґрунтованим, у зв`язку з чим, враховуючи доводи позивача про відсутність в його діях порушень Правил, не спростування їх відповідачем, виходячи із принципу «поза розумним сумнівом», з огляду на все вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно до ч.2, ч.4, ч.7 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до ст. 276 КУпАП , справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст. 283 КУпАП Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція) розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови повинен відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Колегією суддів встановлено, що при розгляді адміністративної справи поліцейським були роз`яснені процесуальні права позивачу, що підтверджується записом з нагрудного реєстратора інспектора (а.с. 17).

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, доводи позивача про те, що поліцейським не було роз`яснено процесуальні права, з чим погодився суд першої інстанції, спростовуються відеозаписом, що міститься в матеріалах справи.

Висновок суду першої інстанції про те, що вищезазначений відеозапис не зазначено у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому цей відеозапис не може бути доказом, колегія суддів вважає помилковим, оскільки факт вчинення позивачем правопорушення, а саме - перевищення встановленої законом швидкості зафіксовано приладом trucam000759, про що у постанові зроблено відмітку із зазначенням назви та серії технічного засобу. Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зафіксовано лише факт роз`яснення прав позивачу, що відповідно до ст. 72 КАС України є доказом в адміністративному судочинстві.

У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 459/72/17, суд касаційної інстанції дійшов висновку про обгрунтованість дій відповідача, щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності на підставі наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудного реєстратора інспектора поліції.

На підставі зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість дій відповідача щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення пункту 12.4 ПДР України.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що під час судового розгляду не встановлено підтвердження перевищення позивачем швидкості саме у вказаних в постанові час -16:05:10, оскільки у наданому до суду файлі із фото , на якому нібито зафіксовано час порушення позивачем швидкісного режиму, міститься час фотозйомки - 15.53.24, що на думку суду першої інстанції, ставить під сумнів обґрунтованість звинувачень на адресу позивача.

Колегія суддів вважає помилковими такі висновки суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи, а саме, у постанові серії ЕАВ № 1387854 у п.6 зазначено, що водій, керуючи ТЗ перевищив, встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год., а саме 83 км/год. о 15:56 год., зафіксовано на trucam000759. Час 16:05:10, про який зазначає суд першої інстанції, як про час порушення позивачем швидкісного режиму, це час розгляду справи (а.с. 6).

Також, судом першої інстанції встановлено розбіжність у назвах лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів, який має відповідне свідоцтво, який міститься у Реєстрі та який зазначено у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів вважає помилковими такі висновки суду першої інстанції.

У постанові серії ЕАВ № 1387854 у п.6 зазначено, що порушення швидкісного режиму зафіксовано на trucam000759 (а.с. 6), на фото, наданого, як доказ вчиненого позивачем порушення, також зазначеного TruCAM Serial No. TC000759 (а.с. 18).

У свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки зазначено Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № TC000759 (а.с. 27).

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що серія вимірювача швидкості транспортного засобу та його назва не містить розбіжностей. як у постанові про накладення адміністративного стягнення Серія ЕАВ № 1387854 від 02.08.2019 р. так і на фото, що є в матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що факт скоєння правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП Постановою про адміністративне правопорушення, відеозаписом та фото.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Статею 75 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є правомірним, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними, у зв`язку з чим такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно встановлені обставини у справі у зв`язку з чим при ухваленні оскаржуваного рішення припустився порушень норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Інспектора управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Хорунжого Сергія Анатолійовича - задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 січня 2020 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик