Справа № 160/11192/19
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
08.11.2019 року Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.08.2019 року:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.12.2019 року.
Усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, від 18.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Офісом великих платників податків Державної податкової служби проведена документальна позапланова виїзна перевірка Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» з питання перевірки формування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за квітень 2019 року, за результатами якої складено акт перевірки №92/28-10-46-15/24432974 від 19.07.2019 року, на підставі якого винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Позивач зазначає, що податковий орган протиправно дійшов висновку про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами-постачальниками за період квітень 2019 року, оскільки факт виконання договорів підтверджується прибутковими ордерами, видатковими накладними, актами приймання виконаних робіт, довідками про вартість виконаних робіт та рахунками на оплату. Отже, прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями неправомірно зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 2 668 115,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 334 057,50 грн., а також протиправно нараховано штраф в сумі 1 020,00 грн. Таким чином, спірні податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими, прийнятими без урахування всіх обставин, що мають значення для їх прийняття, що має наслідком їх неправомірність та є підставою для скасування.
26.12.2019 року представником позивача подано відповідь на відзив, у яких зазначено доводи аналогічні доводам у позовній заяві.
13.03.2020 року представником позивача подано додаткові пояснення, в яких зазначені додаткові обставини здійснення господарських операцій з контрагентами - ТОВ «Почин», ТОВ «Чорметавтоматика» та ТОВ «Рєліт».
Представник позивача у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
13.02.2020 року представником відповідача подано додаткові пояснення з приводу реальності господарських операцій позивача з контрагентами - ТОВ «Харківський тепловозоремонтний завод», ТОВ «Рєліт», ТОВ «Енергоатіс» та ТОВ «Торговий дім «Електроекспорт».
Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Усною ухвалою суду від 13.02.2020 року та від 18.02.2020 року представника відповідача до участі в судовому засіданні не було допущено у зв`язку із ненаданням суду належних доказів, щодо представництва в суді.
Так, ч. 1 ст. 42 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що учасниками справи є сторони, треті особи.
Згідно із ч. 1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до ч. 3 ст. 55 КАС України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (само представництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Частиною 4 ст. 55 КАС України визначено, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.
30.09.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України, зокрема, доповнено Конституцію України статтею 131-2, відповідно до частини першої та третьої якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
Підпунктом 11 п. 16-1розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 та ст. 131-2 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.
Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.
Отже, в порядку самопредставництва суб`єкта владних повноважень може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.
Разом з тим, у пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України зазначається, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.
Відповідно особи, які представляють юридичну особу за довіреністю і виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва.
Частиною 1 ст. 57 КАС України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Таким чином, право на представництво Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в суді першої інстанції у цій справі з 01 січня 2020 року має за посадою керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами, та/або адвокат.
Згідно із ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи у письмовому провадженні, неявки представника відповідача, належного повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, наявності достатніх доказів у матеріалах справи для вирішення спору по суті заявлених вимог, суд ухвалив здійснити розгляд справи у письмовому провадженні.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» зареєстроване 08.04.2004 року в Бюро реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності, є платником податку на додану вартість.
У період з 24.06.2019 року по 15.07.2019 року Офісом великих платників податків Державної податкової служби на підставі п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, згідно з наказом від 19.06.2019 року № 1301, направлень від 24.06.2019 року №188/28-10-46-15, №189/28-10-46-15, №190/28-10-46-15, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» з питання перевірки формування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за квітень 2019 року.
За результатами документальної позапланової виїзної перевірки Офісом великих платників податків Державної податкової служби складено акт від 19.07.2019 року №92/28-10-46-15/24432974.
Перевіркою встановлені порушення:
- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого завищено податковий кредит за період з 01.04.2019 року по 30.04.2019 року на загальну суму ПДВ 2 668 115,00 грн.;
- п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суду заявленого бюджетного відшкодування з ПДВ за період з 01.04.2019 року по 30.04.2019 року у розмірі 2 668 115,00 грн.
На підставі вказаного акта перевірки від 19.07.2019 року контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 13.08.2019 року, а саме:
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин).
Згідно ст. 1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно з положенням пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено: витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.
Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
У відповідності до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України слідує, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.
Позивач та його контрагент на момент складання податкових накладних, зазначених в акті перевірки, були зареєстровані як платники податку на додану вартість.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до п. 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п. 2.1 Наказу № 88).
Згідно з п. 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Із наведеного вбачається, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.
Із змісту статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» також вбачається, що первинні документи обов`язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Так, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Під час розгляду справи судом встановлено, що у перевіряємому періоді ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» мало взаємовідносини з контрагентами-постачальниками - ТОВ «Почин», ТОВ «Промхімтех ЛТД», ТОВ «Промтехнологія Груп», ТОВ «Рєліт», ТОВ «Енергоатіс», ТОВ «Торговий Дім «Електроекспорт», ТОВ «Харківський тепловозоремонтний завод» та ТОВ «Чорметавтоматика».
Так, між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (замовник) та ТОВ «Почин» (підрядник) 26.10.2018 року укладено договір підряду №2197.
Відповідно до умов договору підрядник зобов`язується виконати роботи з ремонту будівлі МС-250-3 Машзал СПЦ№1, а замовник прийняти та оплатити їх результат відповідно до умов договору.
На підтвердження виконання умов даного договору позивачем, у якості первинних бухгалтерських документів надано: копії довідок про вартість виконаних робіт за березень 2019 року; актів приймання виконаних робіт №1490-1 від 29.03.2019 року на загальну суму 222 582,12 грн., №750-4 від 29.03.2019 на загальну суму 80 415,13 грн., №750-3 від 29.03.2019 року на загальну суму 40 872,23 грн., №1737-1 від 29.03.2019 року на загальну суму 40 136,56 грн., №772/1-2 від 29.03.2019 року на загальну суму 20 362,98 грн.; актів на використані при ремонті матеріали підрядної організації №1490-1 від 25.03.2019 року на суму 45 320,00 грн., №750-4 від 28.03.2019 року на суму 34 660,08 грн., №750-3 від 25.03.2019 року на суму 3 288,18 грн., №1737-1 від 25.03.2019 року на суму 22 878,77 грн., №772/1-2 від 28.03.2019 року на суму 11 360,49 грн.; актів на передачу основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей підрядної організації №750-4 від 28.03.2019 року, №772/1-2 від 28.03.2019 року; копію переліку разових автотранспортних перепусток виданих у 2019 році ТОВ «Почин», копію переліку тимчасових транспортних перепусток на службовий автотранспорт на 2019 рік ТОВ «Почин», копію переліку особистих перепусток працівників ТОВ «Почин» за 2019 рік, копію звіту по виданих перепустках для ТОВ «Почин» за період з 01.04.2019 року по 30.04.2019 року.
На підтвердження здійснення оплати за договором надано рахунок №СФ-0000150 від 29.03.2019 року на загальну суму 222 582,12 грн., рахунок №СФ-0006/03 від 29.03.2019 року на загальну суму 80 415,13 грн., рахунок №СФ-0005/03 від 29.03.2019 року на загальну суму 40 872,23 грн., рахунок №СФ-0002/03 від 29.03.2019 року на загальну суму 20 362,98 грн., рахунок №СФ-0004/03 від 29.03.2019 року на загальну суму 40 136,56 грн.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ «Почин» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Разом з тим, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки в останнього відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме: відсутній кваліфікований персонал, недостатня кількість штатних працюючих осіб при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, відсутні інформації про транспортування товарів (наявність власних або орендованих транспортних засобів, визначення перевізника, вантажовідправника, вантажоотримувача, відомостей про маршрут, посередників у транспортуванні), відсутні інформації про власні або орендовані фонди, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.
Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується поставити товар відповідно до специфікацій, а покупець прийняти та оплатити його відповідно до умов договору.
На підтвердження здійснення оплати за договором надано копії рахунків на оплату №30 від 04.04.2019 року на загальну суму 12 452,40 грн., №28 від 04.04.2019 року на загальну суму 230,40 грн., №29 від 04.04.2019 року на загальну суму 8 736,00 грн., №27 від 04.04.2019 року на загальну суму 96 696,00 грн., №23 від 07.03.2019 року на загальну суму 121 938,00 грн.
Перевезення придбаного у постачальника товару здійснювалось його власними силами, за допомогою транспортного засобу постачальника, що підтверджується відмітками на зворотньому боці видаткових накладних про в`їзд та виїзд транспортного засобу.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ «Промхімтех ЛТД» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Разом з тим, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки надані первинні документи хоча й відповідають зовнішнім формальним ознакам, проте не відображають реального руху ТМЦ, тобто є недостовірними.
Між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (замовник) та ТОВ «Промтехнологія Груп» (підрядник) укладено договір підряду №3413 від 27.11.2018 року.
Відповідно до умов договору підрядник зобов`язується виконати роботи з ремонту насосу 8Гр8М, 12ГРК, а замовник прийняти та оплатити їх результат відповідно до умов договору, у т.ч. угоди №827 від 08.06.2018 року про заміну сторони в зобов`язанні до цього договору.
На підтвердження виконання умов даного договору позивачем, у якості первинних бухгалтерських документів надано: копії актів приймання виконаних робіт №46 від 25.01.2019 року на загальну суму 39 418,80 грн., №55 від 31.01.2019 на загальну суму 101 320,80 грн., №45 від 25.01.2019 року на загальну суму 30 846,00 грн., №57 від 31.01.2019 року на загальну суму 73 504,80 грн.; копію звіту по виданих перепустках за період з 01.01.2019 року по 31.01.2019 року; копію переліку разових автотранспортних перепусток виданих у 2019 році.
На підтвердження здійснення оплати за договором надано копії рахунків №СФ-0000068 від 25.01.2019 року на загальну суму 39 418,80 грн., №СФ-0000083 від 31.01.2019 року на загальну суму 101 320,80 грн., №СФ-0000067 від 25.01.2019 року на загальну суму 30 846,00 грн., №СФ-0000085 від 31.01.2019 року на загальну суму 73 504,80 грн.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ «Промтехнологія Груп» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Разом з тим, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки в паперових носіях відображені недостовірні дані, що свідчить про формальний підхід до їх оформлення та, як наслідок, їх юридичну дефектність, у зв`язку з не наданням до перевірки документів (сертифікатів, інших документів), підтверджуючих якість використаних при проведенні ремонтів, актів-допусків або нарядів-допусків по працівникам, дефектних відомостей (актів обстеження) відповідних спеціалістів (фахівців, комісій), що підтверджують необхідність проведення ремонтних робіт.
Між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (покупець) та ТОВ «Рєліт» (постачальник) укладено договір поставки №455 від 28.02.2019 року.
Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується поставити товар, а покупець прийняти та оплатити його відповідно до умов договору.
На підтвердження здійснення оплати за договором надано копії рахунків №2 від 22.03.2019 року на загальну суму 4 617 360,00 грн., №4 від 28.03.2019 року на загальну суму 1 272 000,00 грн.
Перевезення придбаного у постачальника товару здійснювалось його власними силами, за допомогою транспортного засобу постачальника, що підтверджується відмітками на зворотньому боці видаткових накладних про в`їзд та виїзд транспортного засобу.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ «Рєліт» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Разом з тим, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки встановлено обрив ланцюга придбання ТМЦ, крім того не надані сертифікати якості та товарно-транспортні накладні.
Також, між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (покупець) та ТОВ «Енергоатіс» (постачальник) укладено договір поставки №2378 від 21.11.2018 року.
Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується поставити товар, а покупець прийняти та оплатити його відповідно до умов договору.
На підтвердження здійснення оплати за договором надано копії рахунків №1 від 16.04.2019 року на загальну суму 202 200,00 грн., №4 від 03.04.2019 року на загальну суму 430 099,20 грн., №6 від 25.04.2019 року на загальну суму 26 016,00 грн.
Перевезення придбаного у постачальника товару здійснювалось його власними силами, за допомогою транспортного засобу постачальника, що підтверджується відмітками на зворотньому боці видаткових накладних про в`їзд та виїзд транспортного засобу, а також товарно-транспортними накладними №16/04/19 від 16.04.2019 року, №03/04/19 від 03.04.2019 року, №25/04/19 від 25.04.2019 року.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ «Енергоатіс» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Разом з тим, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки встановлено обрив ланцюга придбання ТМЦ, крім того не надані сертифікати якості.
Також, між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (покупець) та ТОВ «Торговий Дім «Електроекспорт» (постачальник) укладено договір поставки №236 від 05.02.2018 року.
Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується поставити товар, а покупець прийняти та оплатити його відповідно до умов договору.
Перевезення придбаного у постачальника товару здійснювалось його власними силами, за допомогою транспортного засобу постачальника, що підтверджується відмітками на зворотньому боці видаткових накладних про в`їзд та виїзд транспортного засобу, а також товарно-транспортними накладними № 4 від 27.02.2019 року, №5 від 27.02.2019 року, №27 від 04.12.2018 року.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ «Торговий Дім «Електроекспорт» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Разом з тим, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки встановлено обрив ланцюга придбання ТМЦ, крім того не надані сертифікати якості.
Також, між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (покупець) та ТОВ «Харківський тепловозоремонтний завод» (постачальник) укладено договір постачання №3135 від 31.10.2017 року.
Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується поставити товар відповідно до специфікацій, а покупець прийняти та оплатити його відповідно до умов договору.
На підтвердження здійснення оплати за договором надано копії рахунків на оплату №8 від 16.01.2019 року на загальну суму 28 185,60 грн., №18 від 25.01.2019 року на загальну суму 1 905,60 грн., №30 від 12.02.2019 року на загальну суму 49 233,60 грн., №43 від 01.03.2019 року на загальну суму 155 760,00 грн.
Перевезення придбаного у постачальника товару здійснювалось його власними силами, за допомогою транспортного засобу постачальника, що підтверджується відмітками на зворотньому боці видаткової накладної про в`їзд та виїзд транспортного засобу.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ «Харківський тепловозоремонтний завод» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Разом з тим, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки встановлено обрив ланцюга придбання ТМЦ, крім того не надані сертифікати якості та товарно-транспортні накладні.
Крім того, між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (замовник) та ТОВ «Чорметавтоматика» (підрядник) укладено договір підряду №577 від 14.03.2019 року.
Відповідно до умов договору замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати роботи з ремонту електрообладнання ДП-6, ДЦ-1 (гідравлічне обладнання) відповідно до проектно-кошторисної документації до цього договору, в обсягах згідно Специфікацій.
На підтвердження виконання умов даного договору позивачем, у якості первинних бухгалтерських документів надано: копії довідок про вартість виконаних робіт за березень 2019 року; актів приймання виконаних робіт №245-07-03 від 29.03.2019 року на загальну суму 10 715,23 грн., №245-08-03 від 29.03.2019 року на загальну суму 55 777,48 грн., №245-09-03 від 29.03.2019 року на загальну суму 57 290,46 грн., №245-11-03 від 29.03.2019 року на загальну суму 76 031,81 грн., №245-10-03 від 28.03.2019 року на загальну суму 16 996,07 грн.; актів на передачу основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей підрядної організації №245-07-03 від 29.03.2019 року, №245-08-03 від 29.03.2019 року, №245-09-03 від 29.03.2019 року, №245-11-03 від 29.03.2019 року, №245-10-03 від 27.03.2019 року; актів на використані при ремонті матеріали підрядної організації №245-07-03 від 29.03.2019 року, №245-08-03 від 29.03.2019 року, №245-09-03 від 29.03.2019 року №245-11-03 від 29.03.2019 року, №245-10-03 від 27.03.2019 року.
На підтвердження здійснення оплати за договором надано копії рахунків №07/03/19 від 28.03.2019 року на загальну суму 10 715,23 грн., №08/03/19 від 28.03.2019 року на загальну суму 55 777,48 грн., №09/03/19 від 28.03.2019 року на загальну суму 57 290,46 грн., №11/03/19 від 28.03.2019 року на загальну суму 76 031,81 грн., №10/03/19 від 28.03.2019 року на загальну суму 16 996,07 грн.
Також, між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (замовник) та ТОВ «Чорметавтоматика» (підрядник) укладено договір підряду №2145 від 16.10.2018 року.
Відповідно до умов договору замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати роботи з модернізації на об`єкті СПЦ-2 Реконструкція дрібносортового стану №4 відповідно до технічного завдання до цього договору.
На підтвердження виконання умов даного договору позивачем, у якості первинних бухгалтерських документів надано: копії актів виконаних робіт №4 від 26.03.2019 року на загальну суму 5 272 420,86 грн.; реєстру №4 за березень 2019 року про одержане та використане обладнання на загальну суму 36 076 630,46 грн.; акту №4/1 від 22.03.2019 року на передачу обладнання, матеріалів, конструкцій та деталей отриманих в результаті демонтажу основних засобів, без збереження під час виконання робіт на об`єкті: «СПЦ-2. Реконструкція дрібносортового стану №4 з переведенням на заготовку з перерізом 150x150 мм. Модернізація електрообладнання машинної зали. Виконання БМР, виготовлення та монтаж металоконструкцій та інженерних комунікацій»; акту №4/2 від 22.03.2019 року на оприбуткування обладнання, матеріалів, конструкцій та деталей отриманих в результаті демонтажу основних засобів, без збереження під час виконання робіт; акту №4/З від 22.03.2019 року на передачу обладнання, матеріалів, конструкцій та деталей отриманих в результаті демонтажу основних засобів, без збереження під час виконання робіт; акту №4/4 від 22.03.2019 року на передачу обладнання, матеріалів, конструкцій та деталей отриманих в результаті демонтажу основних засобів, без збереження під час виконання робіт; акту №4/5 від 22.03.2019 року на оприбуткування обладнання, матеріалів, конструкцій та деталей отриманих в результаті демонтажу основних засобів, без збереження під час виконання робіт; акту №4/6 від 22.03.2019 року на передачу обладнання, матеріалів, конструкцій та деталей отриманих в результаті демонтажу основних засобів, без збереження під час виконання робіт; акту №4/7 від 22.03.2019 року на передачу обладнання, матеріалів, конструкцій та деталей отриманих в результаті демонтажу основних засобів, без збереження під час виконання робіт; акту №4/8 від 22.03.2019 року на оприбуткування обладнання, матеріалів, конструкцій та деталей отриманих в результаті демонтажу основних засобів, без збереження під час виконання робіт; акту №4/9від 22.03.2019 року на передачу обладнання, матеріалів, конструкцій та деталей отриманих в результаті демонтажу основних засобів, без збереження під час виконання робіт; копію переліку разових автотранспортних перепусток виданих у 2019 році; копію переліку тимчасових транспортних перепусток на службовий автотранспорт на 2019 рік; копію переліку особистих перепусток працівників за 2019 рік; копію звіту по виданих перепустках за період з 01.04.2019 року по 30.04.2019 року.
Таким чином, факт реальних господарських операцій позивача з ТОВ «Чорметавтоматика» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій.
Разом з тим, податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки в паперових носіях відображені недостовірні дані, що свідчить про формальний підхід до їх оформлення у зв`язку з не наданням до перевірки актів-допусків або нарядів-допусків по працівникам, актів, які засвідчують початок робіт, визначених договором, нормативно-технічної документації, дефектні відомості (акти обстеження) відповідних спеціалістів (фахівців, комісій), що підтверджують необхідність проведення ремонтних робіт з детальною розшифровкою номенклатури товарно-матеріальних цінностей (робіт), які необхідно замінити (виконати) в процесі здійснення ремонту, письмовий дозвіл замовника на залучення субпідрядних організацій.
Таким чином, контролюючим органом зроблено висновок, що первинні документи з даними контрагентами-постачальниками складені суто формально, виключно на паперових носіях, не в момент здійснення господарських операцій.
Проте, суд зазначає про помилковість таких висновків податкового органу щодо нереальності господарських операцій, виходячи з наступного.
Щодо того, що у штаті підприємств недостатня кількість працюючих та щодо відсутності основних засобів, суд зазначає, що Верховним Судом по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року зроблено висновок, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Також, суд зазначає, що відсутність у контрагентів позивача достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення будь-якого виду діяльності не є підставою для визнання господарської операції нереальною. Чинним законодавством не передбачено необхідної кількості трудових ресурсів, складських та виробничих приміщень для виконання того чи іншого виду діяльності. При цьому, підприємство може залучати необхідні трудові ресурси на підставі цивільно-правових договорів.
Судом встановлено, що на момент здійснення договорів підряду позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійними в судовому порядку не визнавались. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Зі змісту акту перевірки вбачається, що під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Як вбачається з письмових документів, наявних в матеріалах справи, первинні бухгалтерські документи ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в повній мірі відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, тобто містять: назву документа (форми); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Також, судом встановлено, що всі податкові накладні постачальників за спірними операціями заповнені у відповідності до вимог п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.
Контролюючий орган в акті перевірки стверджує, що позивачем при проведені перевірки не надані товарно-транспортні накладні.
Проте, суд зазначає, що Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року, не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу матеріальних цінностей та не є законодавчим документом з питань оподаткування і не можуть регламентувати виключний порядок документування в податковому обліку валових витрат та податкового кредиту.
При цьому, факт здійснення поставок фіксується шляхом оформлення видаткових накладних, які були відображені в бухгалтерському та податковому обліку.
Окрім того, контролюючий орган в акті перевірки посилається на те, що в ході перевірки позивачем не надано сертифікатів якості (відповідності) товару.
Відповідно до пп. 20.1.8 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, під час проведення перевірок контролюючі органи мають право вивчати та перевіряти первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, інші регістри, фінансову, статистичну звітність, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
Тобто, документи, які засвідчують якість і комплектність продукції, що поставляється (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення якості і т.н.) - документи, які за своїм змістом не можуть доводити або спростовувати факт поставки товарів платнику податку, оскільки містять виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам.
Крім того, щодо отриманої податкової інформації необхідно зазначити, що позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у зв`язку з невиконанням своїх обов`язків його контрагентом, порушує право особи мирно володіти своїм майном, що міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20.03.1952 року (далі - Протокол 1 до Конвенції), яка є частиною національного законодавства згідно із ст. 9 Конституції України. Зокрема, стаття 1 Протоколу до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.
Платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операції з придбання товару не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв`язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту, про що також зазначено в рішенні Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10.
Суд зазначає, що у позивача на час розгляду справи наявні первинні документи, які підписані усіма сторонами та уповноваженими особами, контрагент на час здійснення операцій перебував на обліку в податкових органах та не припинений, має усі необхідні реквізити відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність підприємств». Факт підтвердження належними первинними бухгалтерськими документами фактичного виконання договорів, укладеними між позивачем та його контрагентами, вказує на фактичне підтвердження наявності у позивача підстав для віднесення суми сплаченого останнім ПДВ до податкового кредиту та витрат.
За таких обставин, відповідачем не надано належних доказів, що фінансово-господарські операції між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ТОВ «Почин», ТОВ «Промхімтех ЛТД», ТОВ «Промтехнологія Груп», ТОВ «Рєліт», ТОВ «Енергоатіс», ТОВ «Торговий Дім «Електроекспорт», ТОВ «Харківський тепловозоремонтний завод», ТОВ «Чорметавтоматика» не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.
Таким чином, в ході розгляду справи ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підтверджено реальність взаємовідносин з контрагентами-постачальниками ТОВ «Почин» на суму ПДВ 67 394,84 грн., ТОВ «Промхімтех ЛТД» на суму ПДВ 40 023,80 грн., ТОВ «Промтехнологія Груп» на суму ПДВ 53 099,20 грн., ТОВ «Рєліт» на суму ПДВ 981 560,00 грн., ТОВ «Енергоатіс» на суму ПДВ 219 519,20 грн., ТОВ «Торговий Дім «Електроекспорт» на суму ПДВ 307 840,00 грн, ТОВ «Харківський тепловозоремонтний завод» на суму ПДВ 39 180,80 грн., ТОВ «Чорметавтоматика» на суму ПДВ 914 871,99 грн., що разом складає 2 623 489,83 грн.
Щодо висновків контролюючого органу про завищення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентами - ТОВ «Торговий Дім «Арсенал-Україна», АТ «Українська залізниця», ТОВ «Кривбас-Белаз-Сервіс СП», ТОВ «Євросувенір», ТОВ з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ», ТОВ «Авто-Бус-Маркет», ТОВ «Стожари ЛТД», ТОВ «Баріон», ТОВ «Лоад-Тех», ТОВ «Транслайф», ТОВ «Група компаній «Пріоритет», Підприємство з іноземними інвестиціями у формі ТОВ «Бюро Верітас Україна», ТОВ «Комерційна компанія «Мегаліт», ТОВ «Лагун Трейд» на загальну суму ПДВ 44 625,16 грн., який не підтверджено податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Таким чином, у разі складення податкової накладної та її реєсграції в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Проте, в ході перевірки встановлено, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» при формуванні вказаної декларації завищило податковий кредит на загальну суму ПДВ 44 625,16 грн., який не підтверджено податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме по взаємовідносинах з:
- ТОВ «Торговий Дім «Арсенал-Україна» на суму ПДВ 0,16 грн., розбіжність між податковими зобов`язаннями продавця становить - 0,16 грн.;
- АТ «Українська залізниця» на суму ПДВ 737,23 грн., розбіжність між податковими зобов`язаннями продавця становить - 14 389,76 грн.;
- ТОВ «Кривбас-Белаз-Сервіс СП» на суму ПДВ 8 366,50 грн., розбіжність між податковими зобов`язаннями продавця становить - 2 117,02 грн. та 18 163,96 грн.;
- ТОВ «Євросувенір» на суму ПДВ 8 898,72 грн., розбіжність між податковими зобов`язаннями продавця становить - 8 892,72 грн.;
- ТОВ з іноземними інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» на суму ПДВ 1 677,31 грн., розбіжність між податковими зобов`язаннями продавця становить - 1 677,31 грн.;
- ТОВ «Авто-Бус-Маркет» на суму ПДВ 1 376,00 грн., розбіжність між податковими зобов`язаннями продавця становить - 1 376,00 грн.
- ТОВ «Стожари ЛТД» на суму ПДВ 180,00 грн., розбіжність між податковими зобов`язаннями продавця становить - 476,90 грн.;
- ТОВ «Баріон» на суму ПДВ 850,00 грн., розбіжність між податковими зобов`язаннями продавця становить - 850,00 грн.;
- ТОВ «Лоад-Тех» на суму ПДВ 608,65 грн., розбіжність між податковими зобов`язаннями продавця становить - 608,65 грн.;
- ТОВ «Транслайф» на суму ПДВ 394,63 грн., розбіжність між податковими зобов`язаннями продавця становить - 394,63 грн.;
- ТОВ «Група компаній «Пріоритет» на суму ПДВ 100,00 грн., розбіжність між податковими зобов`язаннями продавця становить - 100,00 грн.;
- Підприємство з іноземними інвестиціями у формі ТОВ «Бюро Верітас Україна» на суму ПДВ 27,66 грн., розбіжність між податковими зобов`язаннями продавця становить - 27,66 грн.;
- ТОВ «Комерційна компанія «Мегаліт» на суму ПДВ 0,29 грн., розбіжність між податковими зобов`язаннями продавця становить - 0,29 грн.;
- ТОВ «Лагун Трейд» на суму ПДВ 21 408,00 грн.
При цьому, в матеріалах справи наявна податкова накладна, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку №149 від 20.03.2019 року на загальну суму ПДВ 8 898,00 грн.
Доказів щодо підтвердження податкового кредиту на суму ПДВ 35 727,15 грн. позивачем під час розгляду справи не надано.
Отже, податковий орган правомірно дійшов висновку щодо завищення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» податкового кредиту на загальну суму ПДВ 35 727,15 грн.
Відповідно до п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Виходячи зі змісту статей 109-113 Кодексу, відповідальність платника податків у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій можлива лише за умови вчинення ним порушень, визначених законами з питань оподаткування.
Згідно із пунктом 121.1. статті 121 Кодексу, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо часткової протиправності податкових повідомлень-рішень Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, а тому дані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно із ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 19 210,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 600035907 від 01.11.2019 року.
Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 18 952,77 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець