Справа № 640/734/20
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року м. Київ № 640/734/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аблова Є.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просить:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачу за вислугу років на пільгових умовах згідно з пунктом «в» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

2) зобов`язати відповідача зарахувати період проходження позивачем військової служби в збройних силах з 05 серпня 1981 року по 04 серпня 1998 року та період роботи з 10 жовтня 2009 року по 29 листопада 2013 року на підприємстві ТОВ «Авіакомпанія «Авіатранс К» як такі, що дають право виходу на пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «в» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 19 квітня 2019 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він має право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «в» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно випробгного складу» від 21 липня 1992 року №418.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, або заяву про визнання позову.

ГУ ПФУ в м. Києві, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, своїм правом не скористався та відзиву на позовну заяву не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до пункту «в» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

ГУ ПФУ в м. Києві листом від 11 грудня 2019 року №299992/03 відмовило позивачу, як працівнику інженерно технічного складу цивільної авіації, у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугу років.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 2-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі по тексту Закон №1058-IV) визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII набрав чинності 11 жовтня 2017 року.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі по тексту Закон №1788-XII) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 52 Закону №1788-XII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають:

окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу;

робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені;

водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи;

механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, а також плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення);

працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах;

робітники і майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання;

деякі категорії артистів театрів та інших театрально-видовищних підприємств і колективів відповідно до пункту «ж» статті 55;

працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55;

спортсмени відповідно до пункту «є» статті 55.

У відповідності до пункту «в» частини першої статті 54 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті, зокрема, інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 55 років і стажі роботи:

для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах;

для жінок - не менше 25 років, з них не менше 15 років на зазначених посадах.

У вислугу років працівникам інженерно-технічного складу зараховується також робота, зазначена у пунктах «а» і «б» цієї статті.

Таким чином, станом на 11 жовтня 2017 року, чоловіки, посади яких відносяться до посад, визначених Постановою №418, для отримання права на пенсію за вислугу років на пільгових умовах повинні були досягнути 55 років та мати стаж роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах.

Відповідно до статті 54 Закону Закону №1788-XII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно - випробного складу» від 21 липня 1992 року №418 (далі по тексту Постанова №418), якою затверджені: Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу; Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років; Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації; Перелік посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років; Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам, які управляють повітряним рухом і мають відповідне посвідчення.

Згідно з Переліком посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років, до таких посад віднесені:

- авіаційні техніки (механіки, мотористи) всіх найменувань;

- майстри всіх найменувань;

- інженери всіх найменувань;

- начальники цехів, змін, дільниць, служб, груп по технічному обслуговуванню повітряних суден та інших літальних апаратів.

Право на пенсію за вислугу років мають зазначені в цьому Переліку працівники, які безпосередньо зайняті повний робочий день на роботах по оперативному і періодичному (гарантійному) аеродромному технічному обслуговуванню повітряних суден (крім працівників, зайнятих на зазначених роботах поза аеродромними умовами в спеціально обладнаних приміщеннях) на підприємствах, в об`єднаннях, льотно-випробних (контрольно-випробних) підрозділах військових частин і підприємств системи Міністерства оборони, МВС і КДБ колишнього Союзу РСР, Міністерства Оборони, МВС і СНБ України (вільнонайманий склад), науково-дослідних та авіаційно-спортивних організаціях, а також у льотних і навчально-льотних загонах навчальних закладів авіації.

Зайнятість зазначених працівників на роботах, які дають право на пенсію за вислугу років, підтверджується довідками, виданими відповідними підприємствами, об`єднаннями й організаціями.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 12 грудня 2019 року у справі №404/7457/16-а (адміністративне провадження №К/9901/37284/18).

Матеріалами справи, зокрема, трудовою книжкою серії НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_1 працював:

- з 05 серпня 1981 року по 04 серпня 1998 року проходив службу в Збройних Силах, що також підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 ;

- з 31 грудня 1998 року по 10 січня 2000 року - авіатехніком по ЛіД дільниці №1 інженерно - технічної служби на ТОВ «Авіакомпанія «Хорс»;

- з 26 травня 2000 року по 16 вересня 2002 року - авіатехніком по ЛіД дільниці №1 інженерно - технічної служби на ТОВ «Авіакомпанія «Хорс»;

- з 29 серпня 2003 року по 10 вересня 2004 року авіатехніком ЛД ПС АН -12 на ТОВ «Авіакомпанія «Хорс»;

- з 10 вересня 2004 року переведений на посаду інженера виробничої служби АТ іноземного виробництва;

- з 17 квітня 2006 року по 09 жовтня 2009 року переведений на посаду інженера ЛД лінійного технічного обслуговування ПС ДС9/НД80;

- з 10 жовтня 2009 року по 29 листопада 2013 року інженером СД на ТОВ «Авіакомпанія К»;

- з 12 травня 2015 року по 18 червня 2018 року авіатехніком ЛД організації з технічного обслуговування повітряних суден на ТОВ «Авіакомпанія «Хорс»;

- З 19 червня 2018 року по 01 січня 2018 року інженером технічного обслуговування, ремонту та діагностики авіаційної техніки категорії В1 на ТОВ «Авіаційний центр «Скай».

Також, згідно з довідкою ТОВ «Авіакомпанія «Авіатранс К» від 21 липня 2017 року ОСОБА_1 з 10 жовтня 2009 року по 29 листопада 2013 року працював повний робочий день у ТОВ «Авіакомпанія «Авіатранс К» інженером ЛД.

Відповідно до довідки ТОВ «Авіаційний центр «Скай» від 19 березня 2019 року №91/03-2019 ОСОБА_1 з 19 червня 2018 року працював на посаді інженера з технічного обслуговування, ремонту та діагностики авіаційної техніки категорії В1, а з 01 жовтня 2018 року по теперішній час переведений на посаду інженера з технічного обслуговування, ремонту та діагностики авіаційної техніки категорії В1 дільниці лінійного технічного обслуговування відділу технічного обслуговування центру технічного обслуговування.

З довідки ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» від 19 березня 2019 року №38 вбачається, що ОСОБА_1 працював повний робочий день у ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» з 31 грудня 1998 року по 10 січня 2000 року на посаді авіатехніка з експлуатації літаків і двигунів ділянка №1 інженерно технічної служби; з 26 травня 2000 року по 16 вересня 2002 року працював на посаді авіатехніка з експлуатації літаків і двигунів ділянки №1 інженерно технічної служби; з 29 серпня 2003 року по 10 вересня 2004 року працював на посаді авіатехніка з експлуатації літаків і двигунів ПС АН-12; з 10 вересня 2004 року переведений на посаду інженера виробничої служби авіатехніки іноземного виробництва; з 17 квітня 2006 року переведений на посаду інженера літаків і двигунів лінійного технічного обслуговування ПС ДС9/МД80; з 12 травня 2015 року по 18 червня 2018 року працював на посаді авіатехніка літаків і двигунів організації з технічного обслуговування повітряних суден.

У відповідності до довідки Солом`янського районного у м. Києві військового комісаріату, ОСОБА_1 у період з 05 серпня 1981 року по 04 серпня 1998 року проходив службу у Збройних Силах, а саме:

- з 05 серпня 1981 року по 29 серпня 1984 року курсант;

- з 29 серпня 1984 року по 05 листопада 1986 року старший авіаційний технік корабля;

- з 05 листопада 1986 року по 19 квітня 1996 року - старший авіаційний технік корабля;

- з 19 квітня 1996 року по 04 серпня 1998 року - старший авіаційний технік корабля.

Вказані обставини також підтверджуються архівними довідками Галузевого державного архіву Міністерства оборони України.

З огляду на викладене, судом встановлено, що у період роботи позивача на посаді працівника інженерно технічного складу, яка віднесена до переліку посад, визначених Постановою №418, починаючи з 29 серпня 1984 року та станом на 11 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 мав необхідний вік та вислугу років, відтак, мав право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 54 Закону №1788-XII.

Таким чином, відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 54 Закону №1788-XII, діяв неправомірно, у зв`язку з чим, такі дії відповідача підлягають визнанню протиправними.

Щодо вимоги про позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати період проходження позивачем військової служби в збройних силах з 05 серпня 1981 року по 04 серпня 1998 року та період роботи з 10 жовтня 2009 року по 29 листопада 2013 року на підприємстві ТОВ «Авіакомпанія «Авіатранс К» як такі, що дають право виходу на пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «в» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 19 квітня 2019 року, суд зазначає наступне.

Реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Так, у відповідності до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим законодавством критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати пенсії за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 54 Закону №1788-XII з урахуванням висновків, викладених в рішенні суду.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати пенсії за вислугу років відповідно до пункту «в» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням висновків, викладених в рішенні суду.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 )
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно Кудрявська, 16)