Справа № 601/2252/19
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 601/2252/19 пров. № А/857/1912/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

за участі представника відповідача: Цимбал О.В.

представника третьої особи: Кобрин Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 22.01.2020 року (рішення ухвалене о 10:12 хв. у м. Кременець судом у складі головуючого судді Мочальської В.М., повне судове рішення складено 22.01.2020р.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96 КУпАП від 28 жовтня 2019 року, винесену головним інспектором будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області Геляс І.М. та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що він ніколи не подавав письмової заяви про проведення перевірки щодо нього чи його будинковолодіння, як зазначено в акті, складеному відповідачем від 22.10.2019. Власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 він став у 2007 році, навіс будували його батьки десятки років тому, а не він. Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не вказано час вчинення адмінправопорушення, не заповнена графа «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності». Також ні в акті перевірки, ні в оскаржуваній постанові немає жодного слова про те, коли саме був облаштований згаданий навіс. Про існування протоколу, акту перевірки №ТФ-22.10/1 від 22.10.2019, оскаржуваної постанови дізнався лише 28 жовтня 2019 року. Вказані документи були надіслані йому відповідачем поштою. Просив позов задоволити.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 22.01.2020 року адміністративний позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.10.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подано заяву начальнику Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області Медвідю Р.Т., в.о. Голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України Строкачу О.С. про вжиття заходів реагування щодо порушення ОСОБА_2 їх прав внаслідок самовільного будівництва дерев`яного навісу.

21.10.2019 для перевірки доводів заяви та дотримання вимог законодавства у сфері містобудування відповідачем видано направлення № Я-21.10/3 головному інспектору будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області Геляс І.М. для проведення позапланової перевірки на об`єкті будівництва господарських будівель по АДРЕСА_1 на підставі наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.09.2015 № 976 .

22.10.2019 відповідачем складено акт за результатами проведеного планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт №ТФ -22.10/1 та встановлено, що ОСОБА_2 звів навіс на дерев`яних опорах з дерев`яних конструкцій, покритий азбестоцементними листами, приблизним розміром в плані 7.0х7.0 м на відстані 1.0 м від сусіднього житлового будинку по АДРЕСА_1 , чим порушив частину табл. 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій».

22.10.2019 посадовою особою відповідача, винесено припис та зобов`язано позивача усунути виявлені порушення до 22.11.2019 шляхом приведення земельної ділянки до попереднього стану.

22.10.2019 складено протокол № ЛА-22.10/1 за ч. 1 ст. 96 КУпАП, в якому зазначено, що позивач звів навіс на дерев`яних опорах з дерев`яних конструкцій, покритий азбестоцементними листами, приблизним розміром в плані 7.0х7.0 м на відстані 1.0 м від сусіднього житлового будинку по АДРЕСА_1 , чим порушив частину табл. 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій». Від підпису та отримання протоколу позивач відмовився, про що зроблена відмітка в протоколі.

28.10.2019 даний протокол, акт та припис позивач отримав, що підтверджується копією конвертів.

28.10.2019 відповідачем винесена постанова №АА 28-10/1, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладено штраф в розмірі 1700 грн. за те, що він звів навіс на дерев`яних опорах з дерев`яних конструкцій, покритий азбестоцементними листами, приблизним розміром в плані 7.0х7.0 м на відстані 1.0 м від сусіднього житлового будинку по АДРЕСА_1 , чим порушив частину табл. 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій».

Підставою для прийняття оскаржуваної постанови стали: акт перевірки та протокол, складені 22.10.2019.

Даний протокол, акт, припис та оскаржувану постанову позивач отримав 01.11.2019, що підтверджується копією конверта.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.02.2007 року, виданого виконкомом Катеринівської сільської ради, витягу Кременецького РК БТІ від 07.02.2007 вбачається, що ОСОБА_2 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 згідно рішення виконкому Катеринівської сільської ради від 06.02.2007 , рішення про реєстрацію права власності - 07.02.2007.

Згідно акту обстеження від 30.11.2019 комісією Катеринівської сільської ради встановлено, що навіс, котрий встановлений на території будинковолодіння АДРЕСА_1 по сусідству із земельною ділянкою ОСОБА_1 було встановлено у 1990-х роках попередніми власниками, що підтверджено сусідами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Частиною 1 ст. 96 КУпАП передбачено, що порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 20 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553), протокол разом з усіма матеріалами перевірки протягом трьох днів після його складення подається посадовій особі органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Судовою колегіє апеляційного суду встановлено, що винесення на підставі протоколу з порушенням зазначених вимог закону оскаржуваної постанови свідчить і той факт, що постанова, як і протокол, складені однією особою - Геляс І.М. , що є неприпустимим, оскільки порушений принцип забезпечення законності та об`єктивного розгляду справи, закріплений в ст. 7 КУпАП та пунктом 20 Порядку № 553.

Серед критеріїв (принципів), які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, є, зокрема, принцип законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Частиною 1-3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний нагляд - сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно пунктів 2 та 4 частини 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Частиною 8 та 10 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» постанови органів державного архітектурно-будівельного контролю можуть бути оскаржені до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, або до суду.

Суб`єкт господарювання має право звернутися до суду щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем недоведено складу вчинення позивачем інкримінованого йому адмінправопорушення, оскільки у оскаржуваній постанові відповідач не вказав коли саме позивач звів навіс на дерев`яних опорах з дерев`яних конструкцій, покритий азбестоцементними листами, приблизним розміром в плані 7.0х7.0 м. Разом з тим, згідно матеріалів справи власником об`єктів нерухомого майна за адресою місцезнаходження самочинно зведеного на думку відповідача навісу позивач став тільки у 2007 році.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 22.01.2020 року у справі №601/2252/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

Постанова остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 18.02.2020р.