Справа № 160/12583/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
секретаря судового засідання Федуркіної А.В.,
позивач не з`явився
відповідач не з`явився
13 грудня 2019 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
- визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
- визнати протиправним та скасувати рішення № 25 відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 10 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.06.2019 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
- повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та здійснити відповідні розрахунки по її нарахуванню з дати звернення до відповідача - 25.06.2019 року.
Позивач вважає рішення та відмову протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року позовну заяву повторно залишено без руху.
Зазначеною ухвалою призначене підготовчого засідання на 26 лютого 2020 року о 13:00 год.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року на адресу суду від відповідача 19 грудня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву.
В наданому до суду відзиві відповідачем зазначено, що відмова в призначенні пенсії на пільгових умовах є обґрунтованою та такою, що відповідає чинному пенсійному законодавству, оскільки у позивача відсутній необхідний пільговий стаж 20 років. В трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах. Комісією при головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було підтверджено лише періоди роботи з 01.07.1981 р. по 31.12.1981 р., з 01.01.1988 р. по 31.12.1990 р., з 01.01.1992 р. по 31.12.1995 р., з 01.01.1997 р. по 31.12.1998 р. для зарахування до стажу роботи на посаді тракториста, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
З урахуванням наведеного, головне управління пенсійного фонду України у задоволенні позовних вимог просило відмовити.
20 лютого 2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій підтримано позицію, викладену у позовній заяві.
Позивач у судове засідання, призначене на 12 березня 2020 року, не з`явився, заявивши клопотання про розгляд справи без його участі, просив позов задоволити.
Представник відповідача у судове засідання, призначене на 12 березня 2020 року, не з`явився, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25 червня 2019 року позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з досягненням 55 років.
Рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 10 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27 червня 2019 № 25 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до вищезазначеної заяви від 25.06.2019 року.

У даному рішенні зазначено, що комісією при головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення № 9 від 14.06.2019 року про підтвердження періодів роботи з 01.07.1981 р. по 31.12.1981 р., з 01.01.1988 р. по 31.12.1990 р., з 01.01.1992 р. по 31.12.1995 р., з 01.01.1997 р. по 31.12.1998 р. для зарахування до стажу роботи на посаді тракториста, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч.2 ст. 114 Закону 1058.

Однак, в зарахуванні інших періодів роботи з 25.12.1986 року по 01.04.1988 рік, в колгоспі « Імені Гагаріна» з 02.04.1988 року по 08.02.1996 рік, в КСП «Імені Гагаріна» з 09.02.1996 року по 14.03.2000 рік, у товаристві з обмеженою відповідальністю «Лан» () у період: з 01.04.2000 р. по 27.12.2005 р.; з 30.03.2006 р. по 04.12.2006 р.; з 15.05.2007 р. по 03.11.2008 р.; з 01.04.2009 р. по 10.12.2009 р.; з 22.03.2010 р. по 06.12.2010 р.; з 29.03.2011 р.; з 01.11.2011 р.; з 01.03.2012 р. по 08.08.2013 р. до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було відмовлено.

Крім того, в даному рішенні зазначено, що позивачем не надано довідку про періоди роботи у ТОВ "ЛАН" на посаді тракториста (згідно заяви позивача ТОВ "ЛАН" знаходиться в стадії ліквідації).

На підставі наданих документів та з урахуванням рішення Комісії загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 32 роки 2 місяці 15 днів, пільговий стаж на посаді тракториста складає 8 років 11 місяців 24 дні, якого недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно п.3 ч.2 ст. 114 Закону 1058.

Також, у листі відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 10 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.09.2019 року №441/03-14/27 зазначено, що на підставі наданих позивачем документів та з урахуванням рішення комісії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області , загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 32 роки 2 місяці 15 днів, пільговий стаж на посаді тракториста складає 8 років 11 місяців 24 дні, якого недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно п. З ч. 2 ст. 114 Закону 1058.

Довідки від 02.08.2019 № № 05-21/71-чм, 05-21/72-чм, 05-21/73-чм, 05-21/74-чм, видані виконкомом Томаківської селищної ради щодо роботи в ТОВ "Лан" (не ліквідоване, знаходиться в стані припинення згідно інформації про юридичну особу), які надсилає позивач додатково та які відображають періоди його роботи лише у 2000-2010 роках, не підтверджують пільгову роботу трактористом-машиністом. До загального ж страхового стажу періоди роботи в ТОВ "Лан" враховані при розрахунку стажу.

Позивач, вважаючи, що рішення та дії пенсійного органу щодо відмови йому у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Пенсійне забезпечення» з урахуванням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є неправомірними та такими, що порушують гарантовані Конституцією України соціальні права позивача на пенсійне забезпечення, звернувся до суду з даним позовом.

Суд, розглянувши справу по суті, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.п. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1, до заяви для призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01.01.2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 18.06.2014 року № 10-1, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 цього Положення.

Частиною 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України від 54.11.1991 р. № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 27 років 6 місяців, з них не менше 20 років на зазначеній роботі

Аналогічний зміст містить п. "в" ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105 (надалі Порядок № 18-1).

Пунктом 11 Порядку № 18-1 передбачено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: довідку про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

За змістом пунктів 1, 2 роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України № 7 від 20 січня 1992 року "Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства" відповідно до статті 13 (пункт "в") Закону України "Про пенсійне забезпечення" правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються машиністи-трактористи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства.

До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо) /пункт 1/.

Трактористи допоміжних сільських господарств, які не мають самостійного балансу і знаходяться в складі промислових, будівельних, транспортних та інших підприємств і організацій, мають право на пільгову пенсію при виконанні умов, передбачених пунктом 1 цього роз`яснення /пункт 2/.

Зі змісту довідки встановленої форми згідно додатку до цього роз`яснення слідує, що в ній повинно бути зазначено періоди роботи трактористом-машиністом та те, що він був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або протягом календарного року в тваринництві, і вказано, що зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з пунктом "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Виходячи з положень зазначених норм, визначальними обставинами для визначення пільгового стажу є встановлення фактів роботи позивача на посаді тракториста-машиніста та його безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах.

Згідно з п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 року, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У вищевказані, спірні, періоди роботи позивача діяли Списки, затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, Постановою Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991, відповідно до яких, професії, за якими працював позивач у вказані ним періоди, віднесені до Списку № 2.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пункт 2 вказаних Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно абзацу 2 пункту 2 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають.

Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи на колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженого правління колгоспу особи та печатки (п.6).

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (п.13).

Так у п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до вказаного вище Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За правилами п.3 Порядку №637 в редакції станом на час звернення позивача до управління Пенсійного фонду України, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за № 383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року.

Отже, основним документом для призначення пенсії на пільгових умовах є трудова книжка.

Разом з тим, для підтвердження пільгового стажу лише на підставі трудової книжки існує певна вимога, визначена в абз.4, 5 п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.93 за № 110, згідно яких якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Виходячи з наведених правових норм, суд зазначає, що первинні документи вимагаються лише у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах. Необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що належать до списку №1 або списку № 2.

Відповідно до записів у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 та трудової книжки серії НОМЕР_3 , копії яких знаходиться в матеріалах справи, позивач працював трактористом-машиністом у ТОВ «Лан» у період: з 01.04.2000 р. по 27.12.2005 р.; з 30.03.2006 р. по 04.12.2006 р.; з 15.05.2007 р. по 03.11.2008 р.; з 01.04.2009 р. по 10.12.2009 р.; з 22.03.2010 р. по 06.12.2010 р.; з 29.03.2011 р. по 01.11.2011 р.; з 01.03.2012 р. по 08.08.2013 р.

Даний факт підтверджується також довідками виконкому Томаківської селищної ради від 02.08.2019р.№ 05-21 /73-чм,05-21/72-чм.

Згідно записів у зазначених трудових книжках та належними архівними довідками від 11.09.2019р. 05-21/93-чм,05-21/94-чм,05-21/95-чм,05-21/96-чм підтверджується період роботи позивача у колгоспах: «Іскра» з 25.12.1986 р. по 01.04.1988 р. та в колгоспі (КСП) імені Гагаріна з 02.04.1988 р.14.03.2000 р.

Таким чином, суд зазначає, що відомості, які містяться у трудовій книжці позивача, в повній мірі визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2. При цьому зазначені записи в трудовій книжці позивача в установленому порядку недійсними не визнані.

Крім того, в трудовій книжці міститься посилання на відповідні накази як на підставу внесення записів, вони завірені підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень, тобто оформлені належним чином.

Отже, суд зазначає, що відповідачем не спростовані відомості, які зазначені у трудовій книжці, а також не надано доказів того, що позивач не працював на відповідному підприємстві або відповідні періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до загального стажу роботи, або взагалі відсутні, а тому, суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пільгове пенсійне забезпечення.

Приймаючи до уваги, що стаж роботи позивача у відповідний період, підтверджений оформленими належним чином записами про займану посаду у його трудовій книжці, суд робить висновок, що за відсутністю первинних документів, позивач не може бути позбавлений за викладених причин права на призначення пенсії на пільгових умовах.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку № 22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Таким чином, суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відмови в зарахуванні спірних періодів роботи позивача, а саме з 25.12.1986 року по 01.04.1988 рік, в колгоспі « Імені Гагаріна» з 02.04.1988 року по 08.02.1996 рік, в КСП «Імені Гагаріна» з 09.02.1996 року по 14.03.2000 рік, у товаристві з обмеженою відповідальністю «Лан» () у період: з 01.04.2000 р. по 27.12.2005 р.; з 30.03.2006 р. по 04.12.2006 р.; з 15.05.2007 р. по 03.11.2008 р.; з 01.04.2009 р. по 10.12.2009 р.; з 22.03.2010 р. по 06.12.2010 р.; з 29.03.2011 р.; з 01.11.2011 р.; з 01.03.2012 р. по 08.08.2013 р. на посаді тракториста, оскільки вони підтверджені ним належними та допустимими доказами.

Враховуючи, що трудова книжка позивача є належним чином оформленою, містить всі необхідні записи, суд зробив висновок про неправомірність підстав для відмови у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, допитані у судовому засіданні, яке відбулося 26.02.2020 року, в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зазначили, що ОСОБА_1 у спірних періодах працював на посаді тракториста-машиніста у колгоспі «Іскра», колгоспі «Імені Гагаріна», КСП «Імені Гагаріна», товаристві з обмеженою відповідальністю «Лан».

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, враховуючи завдання та принципи адміністративного судочинства, суд зробив висновок, що рішення головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови позивачу в зарахуванні пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пункту «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є протиправним.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, суд зробив висновок, що позов слід задовольнити.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що позивачем за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру сплачено судовий збір в розмірі 1536,80 гривень, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься квитанція № 55 від 28.10.2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1536,80 грн підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ( 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправними, визнати протиправним та скасувати рішення, зобов`язання винити певні дії - задоволити.

Визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 25 відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 10 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.06.2019 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 в колгоспі "Іскра" з 25.12.1986 року по 01.04.1988 рік, в колгоспі " Імені Гагаріна" з 02.04.1988 року по 08.02.1996 рік, в КСП "Імені Гагаріна" з 09.02.1996 року по 14.03.2000 рік, у товаристві з обмеженою відповідальністю "Лан" () у період: з 01.04.2000 р. по 27.12.2005 р.; з 30.03.2006 р. по 04.12.2006 р.; з 15.05.2007 р. по 03.11.2008 р.; з 01.04.2009 р. по 10.12.2009 р.; з 22.03.2010 р. по 06.12.2010 р.; з 29.03.2011 р. по 01.11.2011 р.; з 01.03.2012 р. по 08.08.2013 р. до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п "в" ч. 1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області повторно розглянути питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та здійснити відповідні розрахунки по її нарахуванню з дати звернення до відповідача - 25.06.2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 березня 2020 року.

Суддя С.В. Ніколайчук