Справа № 400/264/20
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2020 р. № 400/264/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Фульги А.П. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, вул. Морехідна, 9/2, м.Миколаїв,54020

про:визнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо невидачі «Посвідчення члена сім`ї загиблого»; визнання протиправними дій Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо позбавлення ОСОБА_1 статусу особи, на яку поширюється чинність п.1 статті 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов`язати Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради видати ОСОБА_1 «Посвідчення члена сім`ї загиблого» не пізніше 10 днів з дати набрання законної сили судового рішення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона втратила «Посвідчення члена сім`ї загиблого», яке їй було видано Заводським районним військовим комісаріатом 21.08.2001 року серії НОМЕР_1 , та звернулася до Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо отримання нового посвідчення замість втраченого, однак отримала відмову у видачі посвідчення та скасовано її статус члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби з чим не погоджується і вважає неправомірним.

Відповідач, Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, позов не визнав, надав відзив, у якому просив в його задоволенні відмовити. В обгрунтування своєї позиції, відповідач зазначив, що постанова ВЛК про захворювання ОСОБА_2 , що підтверджує причинний зв`язок смерті померлого з проходженням військової служби не є підставою для поширення на ОСОБА_1 . Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Дії відповідача є правомірними та здійсненні у відповідності до норм чинного законодавства.

Від позивача та від представника відповідача надійшли клопотання про розгляд справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 являється дочкою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, що підтверджується відповідними довідками.

21 серпня 2001 року Заводським районним військовим комісаріатом було видано Посвідчення члена сім`ї загиблого серії НОМЕР_1 згідно запису у вказаному посвідченні воно безтермінове. Зазначене посвідчення почивачем було втрачено.

08.11.2019 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради з проханням видати «Посвідчення члена сім`ї загиблого» замість втраченого.

25.11.2019 року було отримано відповідь від відповідача з посиланням на відсутність підстав для встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачі відповідного посвідчення.

Відповідно до п.4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994р №302 особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого»».

Пунктом 7 Положення №302 встановлено, що «Посвідчення члена загиблого» видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад за місцем реєстрації громадянина.

На підставі п.11 Положення №302 якщо посвідчення стало непридатним або було втрачене, то за заявою ветерана війни чи іншої особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», видається нове посвідчення у порядку, визначеному пунктом 7 цього Положення.

Станом на дату звернення до суду статус позивача не змінювався ОСОБА_1 є дитиною померлого (в період проходження військової служби) військовослужбовся, не мала і не має своєї сім`ї.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Так, правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни регулює Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (далі Положення № 302).

Згідно пункту 2 Положення № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

В силу пункту 4 Положення № 302 особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Якщо посвідчення стало непридатним або було втрачене, то за заявою ветерана війни чи іншої особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», видається нове посвідчення у порядку, визначеному пунктом 7 цього Положення (Пункт 11 Положення № 302).

Абзацом другим пункту 7 Положення № 302 встановлено, що «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад за місцем реєстрації громадянина.

Також в матеріалах справи наявна копія втраченого посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 21.08.2001, що підтверджує факт встановлення позивачу статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни (а.с. 20).

В матеріалах справи відсутні відомості про наявність будь-яких рішень щодо позбавлення ОСОБА_1 наданого їй раніше статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни, а також про вилучення у неї посвідчення.

Суд зазначає, що втрата посвідчення члена сім`ї загиблого ветерана війни не може бути прирівняна до втрати раніше наданого статусу, оскільки посвідчення лише є документом, який підтверджує такий статус, а не наділяє особу таким статусом.

Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не передбачено право суб`єкта, що видає дублікат, перевіряти та скасовувати рішення, на підставі яких видано оригінал документа. З огляду на те, що статус позивача був установлений, вона не була зобов`язана при зверненні за отриманням дубліката повторно доводити свою належність до відповідної категорії осіб. За наявності сумнівів саме відповідач або інша особа зобов`язана була довести протилежне, використовуючи процедуру, визначену законом.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 08.11.2016 у справі №569/23009/13-а.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в рамках розгляду вказаної справи суд не має перевіряти правомірність надання позивачу відповідного статусу.

Відносно позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо позбавлення позивачки статусу особи, на яку поширюється чинність п.1 ст.10 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, так як відповідач не вчиняв ніяких дій, які позбавляють її такого статусу, з відповіді на звернення ОСОБА_1 вбачається лише відмова у наданні дублікату посвідчення.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що відмова відповідача у видачі позивачу посвідчення є безпідставною.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про задоволення позову частково.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (вул. Морехідна, 9/2, м.Миколаїв, 54020 ідентифікаційний номер 03194499) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (вул.Морехідна 9/2, м.Миколаїв, 54020, ідентифікаційний номер 03194499) щодо невидачі "Посвідчення члена сім`ї загиблого" ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

3.Зобов`язати Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (вул.Морехідна 9/2,м.Миколаїв, 54020, ідентифікаційний номер 03194499) видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) "Посвідчення члена сім`ї загиблого".

4.В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. П. Фульга