Справа № 400/2409/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2409/19

Категорія:102080000 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 04.10.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч. 1 ст. 311 КАС України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі ЦР у м. Миколаєві ВДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області) про зобов`язання вчинити певні дії, а саме внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 №4 від 02 лютого 1976 р.н., складений Лоцкинською сільською радою Баштанського району Миколаївській області, змінивши дату народження з " ІНФОРМАЦІЯ_2 " на " ІНФОРМАЦІЯ_3 ".

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що випадково дізнався, що в його актовому записі про народження помилково зазначена дата його народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , а правильна дата ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується його паспортом, та всіма іншими документами. 04 квітня 2019 року він звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про його народження. Але, відповідач склав висновок про відмову у внесення змін. Позивач вважає зазначений висновок безпідставним.

Представник позивача, в судовому засіданні 10 вересня 2019 року, звернула увагу на те, що факт народження позивача саме ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується, окрім іншого, і медичним свідоцтвом про народження, виданим Баштанською ЦРБ.

Відповідач позов не визнав, відзиву не надав, представник в судове засідання не з`явився.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ЦР у м. Миколаєві ВДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- роз`яснивши в оскаржуваному рішенні позивачу, що можливості судового захисту в його випадку не є вичерпаними, і, що суд першої інстанції може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, і при цьому відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанції обмежив право позивача на захист своїх прав, прийняв до розгляду таку справу (не відмовив у прийнятті позову, повернувши матеріали разом з квитанцією про сплату судового збору для можливості звернення з вимогами до суду в порядку цивільного судочинства), стягнув з позивача судовий збір за розгляд позовних вимог;

- суд першої інстанції визнав всі докази позивача недостатніми для задоволення позовних вимог, але при цьому не зазначив якими саме доказами позивачу було можливо здійснити захист свого порушеного права і на підставі яких документів можна встановити неправильність записів цивільного стану позивача.

- судом першої інстанції було невірно встановлено, що 12 березня 2019 року ОСОБА_1 отримав копію Свідоцтва про народження НОМЕР_1 , в якому було зазначено дату народження " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (на сторінці 2 рішення). Це не відповідає дійсності, оскільки в повторно виданому свідоцтві НОМЕР_5 зазначена дата його народження " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". Отже, суд першої інстанції встановив обставину, яка не підтверджена належними і допустимим доказами, що є порушенням процесуального права.

Відзиву ЦР у м. Миколаєві ВДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області на апеляційну скаргу не подано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 народився в с. Новоолександрівка Баштанського району Миколаївській області.

02 лютого 1976 року Лоцкинською сільською радою Баштанського району Миколаївській області було складено актовий запис №4 про народження ОСОБА_1 , в якому зазначена дата народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, ОСОБА_1 отримав Свідоцтво про народження НОМЕР_6 , в якому було зроблено інший запис про дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно, паспорт громадянина України та всі інші документи, ОСОБА_1 отримував з датою народження ІНФОРМАЦІЯ_3 .

12 березня 2019 року ОСОБА_1 отримав копію Свідоцтва про народження НОМЕР_1 , в якому було зазначено дату народження ІНФОРМАЦІЯ_2 .

15 березня 2019 року ОСОБА_1 отримав медичне свідоцтво про народження №22, про те, що його дійсна дата народження відповідно до відомостей Баштанської центральної районної лікарні є саме ІНФОРМАЦІЯ_3.

04 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про внесення змін до актового запису щодо виправлення помилки у даті та його народження. До заяви, ОСОБА_1 додано копію паспорту громадянина України, копію свідоцтва про народження, копію свідоцтва про шлюб, та медичне свідоцтво про народження №22.

04 квітня 2019 року відповідачем складено Висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану, яким визначено, що внести зміни до актового запису про народження №4 від 02 лютого 1976 року, складеного виконавчим комітетом Лоцкинською сільською радою Баштанського району Миколаївській області, неможливо, в зв`язку з тим, що це документально не підтверджено.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, правильним способом захисту, у цьому випадку, є звернення до суду в порядку цивільного судочинства з вимогами про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та зобов`язання внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Крім того, підставами для внесення змін до актового запису про народження позивача, є встановлення помилковості внесених відомостей, на підставі інших актових записів, що передувало спірному актовому запису. У цьому випадку, таких актових записів не могло бути.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у внесенні змін до актового запису, отже, в такому випадку, у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч.2).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч.2-5 ст. 13 цього Кодексу (ч.3).

Вказаний перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі Правила №96/5).

Відповідно до п. 2.13 Правил №96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

За правилами цивільного судочинства, суди повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну відомості.

За таких обставин, правильним способом захисту у цьому випадку, є звернення до суду в порядку цивільного судочинства з вимогами про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та зобов`язання внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Саме на такий спосіб вирішення спірного питання вказує Верховний Суд у постанові Великої Палати від 19 березня 2019 року по справі №466/1150/18.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 49 ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, та ін. (ч. 2 ст. 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (ч.1 ст. 9 Закону).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (ч.1 ст. 22 Закону).

Згідно з п.1.1 р. І Правил №96/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до п.2.13 Правил №96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану, суд за правилами адміністративного судочинства, вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення.

Завдання адміністративного суду, у таких справах, полягає насамперед у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не має права виходити за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, ЦК України та іншим законом, не є вичерпним (ч.3 ст. 270 ЦК України).

ОСОБА_1 звернувся до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (ч.1 ст. 273 ЦК України) на відображення достовірної інформації про дату його народження в актовому записі №4 від 02 лютого 1976 року, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану, суд, за правилами адміністративного судочинства, вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема перевіряє, чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення.

Завдання адміністративного суду, в таких справах, полягає насамперед у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не має права виходити за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не оскаржував відмову відділу реєстрації актів цивільного стану та вчинити певні дії, вважаючи цю відмову неправомірною.

Як вбачається зі змісту позовної вимоги, він хотів, щоб суд першої інстанції, вирішив питання про помилковість вказаної у відповідному записі дати його народження.

Отже, позивач звернувся до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (ч.1 ст. 273 ЦК України) на відображення достовірної інформації про дату народження в актовому записі, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану. Крім того, вимога позивача зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису є похідною від вимоги встановити неправильність такого запису.

Таким чином, об`єктом перевірки судом першої інстанції у цій справі є не дотримання відповідачем процедури розгляду звернення позивача про внесення змін до актового запису про народження №4 від 02 лютого 1976 року, складеного Лоцкинською сільською радою Баштанського району Миколаївської області й оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цього звернення, а встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт народження позивача, і залежно від встановлених обставин вирішення питання про неправильність актового запису про дату народження позивача та зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши такою датою на "ІНФОРМАЦІЯ_3" замість "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що ефективний засіб правового захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та одержання особою бажаного результату, а ухвалення рішень, які безпосередньо не призводять до змін в обсязі прав, та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає змісту цього поняття.

Звідси, заявлені позовні вимоги в наведеному контексті не забезпечують поновлення прав позивача, які він вважає порушеними, і не призводять до змін в обсязі його майнових прав.

За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України") суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Неврахування вищевикладеного судом першої інстанції, призвело до помилкового вирішення спору в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №425/2737/17.

Відповідно до п.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі.

Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У відповідності до ч.1 ст. 319 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення першої інстанції повністю або частково і закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених ст. 238 КАС України, а саме якщо справу не належить розглядами за правилами адміністративного судочинства.

Разом з тим, враховуючи вимоги п.5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", судова колегія вважає обґрунтованим довід апелянта про повернення сплаченого ним судового збору за подачу позову та апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за подачу позову у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 05 серпня 2019 року та за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 152, 52 грн., що підтверджується квитанцією № від 23 грудня 2019 року та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, вищевказані судові витрати підлягають поверненню ОСОБА_1 .

Приймаючи до уваги, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині правил юрисдикції адміністративних судів, шляхом визначення підсудності даної справи адміністративним судам, судова колегія приходить до висновку, що у відповідності до ч.1 ст. 319 КАС України апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, 238, 317, 319, 325, 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) з Державного бюджету України сплачений судовий збір за подачу позову у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.), що підтверджується квитанцією 0.0..1 від 05 серпня 2019 року та за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції у розмірі 1 152, 52 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні 52 коп.), що підтверджується квитанцією № від 23 грудня 2019 року та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 18 березня 2020 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук`янчук О.В.