Справа № 140/3015/19
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3015/19 пров. № А/857/1614/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Михальської М.Р.,

представника позивача Березної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

суддя в 1-й інстанції Смокович В.І.,

час ухвалення рішення - 21.12.2019 року,

місце ухвалення рішення - м.Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - 21.12.2019 року,

в с т а н о в и в :

Головне управління ДПС у Волинській області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що сума податкового зобов`язання визначена ОСОБА_1 податковим повідомленням-рішенням № 131778-13 від 29 червня 2016 року, яке йому було направлене за зареєстрованим місцем проживання та не вручене із незалежних від контролюючого органу причин. У зв`язку із невиконанням визначеного зобов`язання у 60-денний строк, у ГУ ДФС у Волинській області виник обов`язок формування та вручення відповідачу податкової вимоги щодо сплати уже узгодженого грошового зобов`язання. Однак, керуючись пунктом 59.1 статті 59 ПК України, контролюючий орган повторної податкової вимоги ОСОБА_1 не направляв, оскільки із дати формування податкової вимоги № 17986-23 від 17 листопада 2015 року податковий борг відповідача не переривався. Отже, позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак дані заходи не призвели до повного погашення податкового боргу відповідачем.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення їхніх позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце слухання справи, і оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Податковим повідомленням-рішенням № 28532-17 від 18 червня 2015 року ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання із транспортного податку у сумі 25 000 грн.

Головне управління ДФС у Волинській області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Волинській області) 17 листопада 2015 року сформувало податкову вимогу № 17986-23 про сплату ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 25 000 грн та направило її за зареєстрованим місцем проживання останнього (арк. спр. 7). Поштове відправлення повернулось до контролюючого органу без вручення із довідкою відділення поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання" (арк. спр. 7).

ОСОБА_1 29 лютого 2016 року оскаржив податкове повідомлення-рішення № 28532-17 від 18 червня 2015 року у судовому порядку. Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив, однак, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 березня 2016 року у справі №803/214/16 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №28532-17 від 18 червня 2019 року 2015 року, яким визначено зобов`язання із транспортного податку за 2015 рік у сумі 25 000 грн (арк. спр. 53-58). Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили 16 лютого 2017 року.

Податковим повідомленням-рішенням № 131778-13 від 29 червня 2016 року ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 25 000 грн (арк. спр. 8).

Вказане податкове повідомлення-рішення направлене платнику податків 05 серпня 2016 року рекомендованою кореспонденцією за його зареєстрованим місцем проживання ( АДРЕСА_1 ). На рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення міститься підпис із відміткою "вручено" від 11 серпня 2016 року (арк. спр. 8).

Головне управління ДПС у Волинській області 07 жовтня 2019 року звернулось до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 25 000 грн, визначеного податковим повідомленням-рішенням № 131778-13 від 29 червня 2016 року.

Як визначено підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

У відповідності з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Як визначено пунктами 267.1, 267.8 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Транспортний податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

За змістом пункту 56.18 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 ПК України).

Пунктом 59.3, 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З огляду на наведені норми, вірними є висновки суду першої інстанції, що із моменту виникнення обставин, які вказують на неузгодженість грошового зобов`язання (зокрема оскарження податкового повідомлення-рішення у судовому порядку) таке грошове зобов`язання втрачає статус податкового боргу.

Підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

29 лютого 2016 року ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення №28532-17 від 18 червня 2015 року 2015 року оскаржив до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що саме із 29 лютого 2016 року грошове зобов`язання, визначене вказаним рішенням, вважається неузгодженим (тобто не є податковим боргом) до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Наступне податкове повідомлення-рішення № 131778-13 про визначення грошового зобов`язання по транспортному податку ОСОБА_1 контролюючим органом прийняте 29 червня 2016 року, статусу узгодженого грошове зобов`язання за цим рішенням набуло 10 жовтня 2016 року. Вказану обставину позивач не заперечив, не спростував та визнав у відповіді на відзив від 22 листопада 2019 року (арк. спр. 44-45).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року у справі №803/214/16 (яка набрала законної сили у день її постановлення) податкове повідомлення-рішення №28532-17 від 18 червня 2015 року 2015 року скасовано.

Отже, судом установлено, що податковий борг позивача із 29 лютого 2016 року по 10 жовтня 2016 року переривався (фактично установлено його відсутність). А з метою погашення податкової заборгованості ГУ ДФС у Волинській області сформувало та направило відповідачу одну податкову вимогу від 17 листопада 2015 року без повторного її формування за податковим боргом, який виник із 10 жовтня 2016 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що невнесення відповідних відомостей в картку платника податків у зв`язку із оскарженням податкового повідомлення-рішення не є підставою для висновку про безперервність податкового боргу, а зворотний бік облікової картки платника податків не є достовірним та достатнім доказом для підтвердження безперервності податкового боргу.

Вищезазначене у сукупності спростовує посилання позивача на те, що податкова вимога від 17 листопада 2015 року може бути підставою для звернення із позовом про стягнення новоутвореної податкової заборгованості із транспортного податку за податковим повідомленням рішенням від 29 червня 2016 року.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено порушення процедури стягнення податкової заборгованості із ОСОБА_1 , яка виникла на підставі податкового повідомлення рішення № 131778-13 від 29 червня 2016 року, оскільки податкова вимога про сплату такого боргу відповідачу не направлялась.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року у справі № 140/3015/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 18 березня 2020