Справа № 366/148/20
Суддя: Ткаченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/148/20
Провадження № 2-а/366/4/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 лютого 2020 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Ткаченка Ю.В., при секретарі Євтушенко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванків Київської області, в порядку загального позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області Козаченка Василя Андрійовича про визнання дій відповідача незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КУпАП

в с т а н о в и в:

22 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області Козаченка Василя Андрійовича про визнання дій відповідача незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КУпАП.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 13 січня 2020 року відносно нього поліцейським Іванківського ВП Козаченком В.А. була винесена постанова серії БАА № 355199, по факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, зокрема за те, що він керуючи транспортним засобом ЗАЗ-1102, державний номерний знак НОМЕР_1 13 січня 2020 року о 11 год. 00 хв. в смт.Красятичі по вул. Воздвиженській здійснив зупинку (стоянку) на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.15.9е ПДР України.

Позивач вважає, що дана постанова винесена щодо нього без жодних підстав, оскільки особисто він не порушував Правила дорожнього руху та не вчиняв інкриміноване йому правопорушення через відсутність дорожнього знаку «Зупинка (стоянка) на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів», зі сторони руху його транспортного засобу.

При винесенні оскаржуваної постанови, поліцейським були порушенні його права, зокрема, не було надано відеодоказ щодо порушення ним ПДР; відмовлено в задоволенні письмового клопотання про надання правової допомоги і перенесення розгляду справи на інший час; складення постанови без його присутності. Крім того, справа була розглянута на місці стоянки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, що є також порушенням.

Дану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки інспектором Козаченко В.А. при винесенні постанови та накладенні стягнення було грубо порушено вимоги ст. 280 КУпАП, зокрема, не з`ясовано, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

В судове засідання позивач не з`явився, в своїх позовних вимогах просить розгляд справи провести за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про причини нявки суд не повідомив. Надіслав до суду заяву про долучення до матеріалів справи диск з відеофайлом та копію оскаржуваної постанови.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеофайл з надгрудної камери поліцейського, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, 13 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 поліцейським Іванківського ВП Козаченком В.А. була винесена постанова серії БАА № 355199, по факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, зокрема за те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ЗАЗ-1102, державний номерний знак НОМЕР_1 13 січня 2020 року о 11 год. 00 хв. в смт.Красятичі по вул. Воздвиженській здійснив зупинку (стоянку) на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.15.9е ПДР України, за що передбачено адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП. Згідно даної постанови на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (двісті п`ятдесят п`ять гривень).

У відповідності до ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.1 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У відповідності до п. 15.9 «е» Правил Дорожнього руху України, на який міститься посилання в оскаржуваній постанові, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. Тобто, положення п. 15.9е ПДР України застосовується лише у разі наявності зупинки громадського транспорту.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

Так, обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення, в свою чергу, має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

У відповідності до ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а ч.2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При винесення оскаржуваної постанови поліцейським Козаченко В.А. було порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки останній під час розгляду даної справи звернувся до поліцейського з письмовим клопотанням про забезпечення йому права на захист, у зв`язку з чим просив розгляд справи відкласти, однак поліцейським було відмолено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , що є суттєвим порушення прав людини, передбачених Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Під час перегляду запису з боді камери поліцейського, який був долучений до матеріалів справи, видно, що на ньому не зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 п. 15.9е ПДР України, зокрема, дорожній знак «Зупинка (стоянка) на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів», зі сторони руху транспортного засобу ОСОБА_1 , відсутній.

В свою чергу, відповідачем не подано жодного доказу, який оцінювався ним при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, як і не надано доказів, на підтвердження того, що позивач, керуючи транспортним засобом ЗАЗ-1102, державний номерний знак НОМЕР_1 13 січня 2020 року о 11 год. 00 хв. в смт.Красятичі по вул. Воздвиженській здійснив зупинку (стоянку) на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.15.9е ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП

В свою чергу, позивачем надано достатні докази про те, що у визначеному у місці його зупинки транспортного засобу, ним не порушені вимоги п. 15.9Е ПДР України, а саме, надано фото (а.с.9), на якому відсутній дорожній знак «Зупинка (стоянка) на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів», зі сторони руху його транспортного засобу.

Так, відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Однак, оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення містить посилання на те, що вона винесена по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 ст. 258 КУпАП передбачено, що протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, відповідно до вимог ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Аналіз назначених норм закону свідчить про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім того, у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Також Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому скороченому провадженні. При цьому Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають та навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов`язковою і має передувати такому розгляду справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідали вимогам, передбаченим ст.283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має грунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" від 17.06.2011; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі "Огороднік проти України" від 05.05.2015; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохін проти України» від 15.02.2013).

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наведене свідчить, що під час винесення постанови були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП, зокрема порушено право ОСОБА_1 на захист, зокрема відмовлено в його письмовому клопотанні про надання правової допомоги при винесенні оскаржуваної постанови.

При цьому, у постанові по справі про адміністративне правопорушення, відсутні дані про наявність додатків до неї, як і відсутні дані про складення протоколу про адміністративне правопорушення, відібрання пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснення їй прав, передбачених ст.268 КУпАП, відібрання пояснень від свідків. В пункті 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до неї додаються клопотання та пояґснення. Однак поліцейським для огляду в судовоум засіданні, в якості доказів, їх не було надано.

Таким чином, фактично матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про порушення позивачем правил дорожнього руху, факт правопорушення зафіксовано лише в постанові серії БАА № 355199 від 13.01.2020 року.

В свою чергу, позивачем суду надано фото таблиці місця зупинки його транспортного засобу, з яких дійсно вбачається відсутність дорожнього знаку п.15.9е ПДР України.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В даному випадку, у суду відсутня будь-яка доказова база про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та яка, як наслідок, обґрунтовувала б правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що свідчить про передчасне прийняття оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, та необхідність її скасування.

У відповідності до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів власних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий суд як суд адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судом не встановлено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 120, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 до поліцейського Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області Козаченка Василя Андрійовича про визнання дій відповідача незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КУпАП, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 355199 винесену 13.01.2020 року, поліцейський Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області Козаченком Василем Андрійовичем.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 , - закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі якщо рішення постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення.

Суддя: Ю.В. Ткаченко