Справа № 240/11326/19
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Житомир справа № 240/11326/19

категорія 108080100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Майстренко Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Комунальне підприємство "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.07.2019 №.

В обґрунтування позову вказує, що здійснює свою діяльність щодо постачання послуг з перевезення пасажирів міським пасажирським транспортом - тролейбусами, трамваями та автобусами у м. Житомирі. Вказує, що під час фактичної перевірки були зроблені помилкові висновки щодо порушення КП ЖТТУ п. 5 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Вважає безпідставними висновки перевірки про непроведення підприємством розрахункової операції на повну суму наданих послуг через зареєстрований, опломбований РРО, невидачу розрахункового документа встановленої форми на повну суму, а також невидачу розрахункової квитанції чи квитка з нанесеним друкарським способом серією, номером, номінальною вартістю. Вказує, що пунктом 4 ст. 9 Закону №265/95-ВР визначено, що РРО та РК не застосовуються при продажу квитків з нанесеними друкарським способом серією, номером, номінальною вартістю на автомобільному транспорті. Зазначає, що висновки службових осіб ГУ ДФС у Житомирській області, які відображені в акті перевірки, стосовно того, що квитки на проїзд, які видаються у тролейбусах КП ЖТТУ за допомогою друку валідатором, не мають серії та номеру, нанесених друкарським способом, не відповідають дійсності і не підкріплюються жодним нормативно-правовим актом, який би встановлював такі вимоги до проїзних документів, які використовуються на міському пасажирському транспорті. Вважає, що Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" не поширюється на продаж квитків у міському транспорті.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 26.11.2019.

Відділом документального забезпечення суду зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що перевіркою встановлено порушення вимог п. 1, 2, 5 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" в частині невидачі розрахункового документу встановленої форми за проїзд в автобусі по маршруту №53 у м. Житомирі. Вказує, що відповідно до п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України в установленому законодавством порядку отримано інформацію від ДФС України, відповідно до якої доручено Головному управлінню ДФС у Житомирській області провести фактичну перевірку суб`єктів господарювання, що видали розрахункові документи, які за інформацією користувачів "Електронного кабінету" відсутні у базах даних ДФС (копії додаються).

Ухвалою суду від 21.01.2020 для належної підготовки справи до розгляду по суті продовжено строк підготовчого провадження у справі №240/11326/19 на тридцять днів та відкладено підготовче судове засідання по справі на 13.02.2020.

У заяві про доповнення підстав позову позивач просить задовольнити позов та вказує на те, що за результатами ознайомлення з наданими матеріалами було встановлено додаткові обставини справи, які є самостійними підставами задоволення заявлених позовних вимог, а саме: відсутність підстав для проведення фактичної перевірки, передбачених п. 80.2.2 ст.80 Податкового кодексу України. Оскільки фактична перевірка може проводитися лише за наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, посадові особи відповідача діяли всупереч вимогам п. 81.1 ст. 80 Податкового кодексу України та ст. 19 Конституції України, оскільки вони мали такої інформації.

У запереченнях на заяву про доповнення підстав до позову зазначає, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області було отримано лист Державної фіскальної служби України від 03.06.2019 №17498/7/99-14-05-01-17, згідно якого регіональним підрозділам аудиту доручено проаналізувати інформацію щодо відсутності в базах даних ДФС розрахункових документів суб`єктів господарювання, наведених в додатку, та за наявності підстав організувати проведення фактичних та/або документальних перевірок, даних суб`єктів господарювання, що видали вказані розрахункові документи, дотримуючись вимог Податкового кодексу України. Серед зазначених у додатку суб`єктів господарювання було Комунальне підприємство "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління". У зв`язку з отриманням зазначеного листа, 10.06.2019 начальником Головного управління ДФС у Житомирській області прийнято наказ №1085 "Про проведення фактичної перевірки", яким начальнику управління аудиту Головного управління ДФС у Житомирській області на підставі пп. 80.2.2. п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України наказано організувати з 19.06.2019 року проведення фактичної перевірки Комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" тривалістю 10 діб, за останні три роки діяльності, за місцем фактичного провадження діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності платника податків - по маршруту автобуса №53, м. Житомир. На підставі вказаного наказу начальником Головного управління ДФС у Житомирській області було видано направлення на перевірку від 10.06.2019 №1367, №1368, №1369.

Ухвалою суду від 13.02.2020 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 11.03.2020.

У судовому засіданні, призначеному на 11.03.2020, учасники процесу надали пояснення щодо своєї правової позиції, а також подали до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, та беручи до уваги подані сторонами заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження, суд подальший розгляд справи здійснює в письмовому провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що на підставі наказу ГУ ДФС в Житомирській області від 10.09.2019 №1086 посадовими особами Головного управління ДФС в Житомирській області 19.06.2019 було проведено фактичну перевірку Комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради, а саме - господарського об`єкту - автобусу за маршрутом №53 (водій ОСОБА_1 ).

За результатом фактичної перевірки щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію виробництва та обігу підакцизних товарів, складено акт перевірки від 25.06.2019.

Проведеною перевіркою виявлено факт непроведення розрахункової операції на повну суму наданих послуг через зареєстрований, опломбований РРО, невидачу розрахункового документу встановленої форми на повну суму, а також невидачу розрахункової квитанції чи квитка з нанесеним друкарським способом серією, номером, номінальною вартістю. У висновку перевірки зафіксовано порушення вимог пунктів 1, 2, 5 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР. Так, при придбанні разових квитків №0131 та №0132 на загальну суму 10,00 грн. розрахунковий документ встановленої форми виданий не був.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.07.2019 №, яким до Комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі у сумі 340,00 грн.

Вважаючи таке податкове повідомлення-рішення необґрунтованим та протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Глава 8 розділу ІІ Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення.

За змістом пунктів 80.1, 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (80.2.2);

Обґрунтовуючи правомірність проведеної фактичної перевірки, відповідач посилається на факт отримання ним листа Державної фіскальної служби України від 03.06.2019 №17498/7/99-14-05-01-17, згідно якого регіональним підрозділам аудиту доручено проаналізувати інформацію щодо відсутності в базах даних ДФС розрахункових документів суб`єктів господарювання, наведених в додатку, та за наявності підстав організувати проведення фактичних та/або документальних перевірок, даних суб`єктів господарювання, що видали вказані розрахункові документи, дотримуючись вимог Податкового кодексу України.

Даний лист суд не може розцінити як такий, що обумовлює право контролюючого органу на проведення фактичної перевірки відповідно до пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, оскільки останній не містить інформації про будь-які можливі порушення суб`єктом господарювання, а є лише дорученням проаналізувати інформацію щодо відсутності в базах даних ДФС розрахункових документів. При цьому, сам по собі факт відсутності в базах даних ДФС розрахункових документів не є можливим фактом порушення, оскільки сам законодавець передбачає випадки, за яких не застосовується реєстратор розрахункових операцій, що відповідно і призводить до відсутності зареєстрованих розрахункових документів.

Крім того, суд критично ставиться до джерела видання цього листа, яким є Державна фіскальна служба України. Так, у зазначеному підпункті передбачено, що суб`єктом надання відповідної інформації мають бути державні органі або органи місцевого самоврядування, які, на думку суду, мають бути відмінними від органу, який здійснює податковий контроль. За обставин даної справи, один і той самий орган, тільки ієрархічно вищий, надав повноваження на проведення перевірки. Тобто, контролюючий орган фактично сам собі визначив підставу для проведення фактичної перевірки, що не узгоджується зі змістом правового регулювання наявності законних підстав для проведення такої перевірки.

У силу вимог пункту 80.5 цієї статті ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно зі статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, таких документів

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Обидва ці документи передбачають зазначення у них підстави проведення перевірки. Натомість, надана відповідачем копія наказу на проведення перевірки підставою її здійснення визначає "отримання інформації від Державної фіскальної служби України".

Викладене формулювання суд вважає таким, що не забезпечує право платника бути обізнаним з підставами проведення перевірки, а тому враховуючи у сукупності обставини недоведення відповідачем наявності законних підстав для проведення фактичної перевірки та їх неналежне доведення до відома платника податків, що виключало його можливість визначитись з тим, законною чи незаконною є сама перевірка, суд не може визнати оскаржуване рішення, прийняте за наслідками цієї перевірки, таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Не погоджується суд і з висновками відповідача щодо суті інкримінованого позивачу порушення.

Так, згідно розрахунку штрафних санкцій до акту фактичної перевірки, штрафну санкцію в розмірі 340,00 грн. застосовано за порушення позивачем п. 5 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР (з відповідними змінами та доповненнями).

Суд зазначає, що п. 5 ст. 3 вказаного Закону передбачає, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Пункт 4 статті 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" встановлює, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу проїзних і перевізних документів на залізничному (крім приміського) та авіаційному транспорті з оформленням розрахункових і звітних документів та на автомобільному транспорті з видачею талонів, квитанцій, квитків з нанесеними друкарським способом серією, номером, номінальною вартістю, а також при продажу білетів державних лотерей через електронну систему прийняття ставок, що контролюється у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів.

З метою виконання вимог Податкового кодексу України, Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та удосконалення нормативно-правових актів, пов`язаних із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, відповідно до Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №375, Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236, наказом Міністерства фінансів України №13 від 21.01.2016 було затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) (далі - Положення №13).

Згідно п. 1 розділу 1 Положення №13 це Положення розроблено відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Цим Положенням визначено форми і зміст розрахункових документів, які повинні видаватися при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг, а також комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами при прийманні готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів, та розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти. Вимоги цього Положення не поширюються на розрахункові проїзні та перевізні документи на залізничному (крім приміського) й авіаційному транспорті, квитки на міські та приміські автомобільні маршрути, міський електротранспорт, білети державних лотерей, квитанції на послуги поштового зв`язку.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автоматизована система обліку оплати проїзду - програмно-технічний комплекс, призначений для здійснення обліку наданих транспортних послуг за допомогою електронного квитка.

Електронний квиток - проїзний документ встановленої форми, який після реєстрації в автоматизованій системі обліку оплати проїзду дає право пасажиру на одержання транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування, а також види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Згідно з п.п. 10-1 п. а) ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів міських рад належать прийняття рішення про впровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності та визначення особи, уповноваженої здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Так, 15.02.2017 рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради №139 було затверджено Порядок функціонування автоматизованої системи оплати проїзду в міському електричному транспорті у м. Житомирі з додатком.

При цьому, висновки службових осіб ГУ ДФС у Житомирській області, які відображені в акті перевірки, стосовно того, що квитки на проїзд, які видаються у автобусах КП ЖТТУ за допомогою друку валідатором, не мають серії та номеру нанесених друкарським способом, не відповідають дійсності і не підкріплюються жодним нормативно-правовим актом, який би встановлював такі вимоги до проїзних документів, що використовуються на міському пасажирському транспорті.

Системний аналіз зазначених законодавчих актів свідчить про те, що Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" не поширюється на квитки на міський автомобільний транспорт, на якому використовується автоматизована система оплати проїзду. У свою чергу, Закон України від 17.01.2017 №1812- VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті" всі повноваження з встановлення вимог до видів, форм носіїв, порядку обігу та реєстрації проїзних документів надав органам місцевого самоврядування.

На господарську одиницю, що була об`єктом перевірки, наявна зареєстрована книга обліку розрахункових операцій № Г/2 від 31.05.2019, саме яка і забезпечує виконання вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547 затверджено Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, форму такої книги та форму заяви про реєстрацію. Водночас, нормативно не встановлено книг спеціальної форми та відповідного порядку їх заповнення для суб`єктів господарювання, які здійснюють перевезення пасажирів і багажу в автотранспорті.

Позивачем на виконання наведених вище норм законодавства України подано на реєстрацію, а контролюючим органом зареєстровано відповідні книги обліку розрахункових операцій. Позивачем ведуться книги ОРО на кожну господарську одиницю (транспортний засіб).

У матеріалах адміністративної справи містяться письмові пояснення до акта перевірки від 19.06.2019, що надані водієм автобуса (д.н.з. № НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 , з яких вбачається, що при наданні послуг по перевезенню пасажирів від перехрестя вулиць Покровська - Л.Українки у кількості двох пасажирів по ціні 5 грн. (на загальну суму 10 грн.) було видано разові квитки №0131-0132.

При цьому суд ще раз наголошує на тому, що висновки службових осіб ГУ ДФС у Житомирській області, які відображені в акті перевірки, стосовно того, що квитки на проїзд, які видаються у тролейбусах Комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради за допомогою друку автоматизованою системою оплати проїзду (терміналом), не мають серії, номеру та номінальну вартість нанесених друкарським способом, не відповідають дійсності.

Отже, відповідачем не доведено обов`язку підприємства видавати розрахунковий документ при продажу проїзних квитків, які повністю відповідають вимогам щодо нанесення на них друкарським способом серії, номеру та номінальної вартості. Зазначений висновок також підтверджується висновком ПАТ "Український науково-дослідний інститут спеціальних видів друку" КП ДАК "Укрвидавполіграфія" щодо застосування друкарського способу виготовлення проїзних квитків валідатором.

Судом також враховується, що уся отримана готівка облікована в КОРО у чіткій відповідності з даними про її суму, отриманими з валідаторів, що підтверджується наявними в матеріалах справи контрольними звітами за наслідками зміни та відомостями касових надходжень.

Частинами першої та другої статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення, прийняте відповідачем 16.07.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі у сумі 340,00 грн., не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права та законні інтереси платника податків, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи вимогу позивача в частині стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст. 134 КАС України).

З аналізу викладених норм слідує, що витрати на правничу допомогу адвоката мають бути: пов`язаними з конкретною справою; співмірними із: складністю справи, що визначається предметом спору, обсягом дослідження доказів, тривалістю розгляду справи, тощо; ціною позову; обсягом наданих послуг, що має бути підтверджено актами наданих послуг, актами виконаних робіт, тощо; витраченим часом адвоката на надання правничої допомоги; підтверджені належними доказами.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження фактичного отримання коштів в сумі 24973,00 грн. адвокатом Павліченком М.С. від Комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради, а також їх обґрунтований та підтверджений належними доказами розрахунок з урахуванням фактичних обставин розгляду даної справи та співмірності з заявленими позовними вимогами.

Отже, попередній розрахунок на суму 24973,00 грн., без доказів дійсного оприбуткування цих коштів у відповідності до норм податкового законодавства України, не може слугувати достатнім доказом понесення витрат на правничу допомогу позивачем.

З огляду на вказане та недостатність доказів, які б підтверджували понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо їх стягнення у сумі 24973,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення від 28.10.2019, товариством під час звернення з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн., який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:

Позов Комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 16.07.2019 №, яким до підприємства застосовано штраф у сумі 340,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, Житомир, 10003, ) на користь Комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради (вул. Вітрука, 11, м. Житомир, 10025, ) документально підтверджені судові витрати у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 18.03.2020.

Суддя Н.М. Майстренко