Справа № 560/1134/20
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1134/20
УХВАЛА

іменем України

20 березня 2020 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Божук Д.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області про визнання постанови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною постанову відділення виконавчої дирекції ФСС НВ від 7.02.2006 № 181 про призначення страхових виплатах потерпілому на виробництві ОСОБА_1 , в частині визначення розміру щомісячної грошової суми в разі стійкою втратою професійної працездатності;

- стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області недоплаченої щомісячної страхової виплати у зв`язку з стійкою втратою професійної працездатності за січень 2020 р. в сумі 21000,00 грн.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.02.2020 позовну заяву залишено без руху. У цій ухвалі було зазначено, зокрема, що позивач оскаржує постанову відділення виконавчої дирекції ФСС НВ від 7.02.2006 № 181 про призначення страхових виплат. Однак із даним позовом звернувся до суду лише у лютому 2020 року, тобто, з порушенням строку, визначеного частиною другою статті 122 КАС України, - через чотирнадцять років після того, як йому призначили та почали виплату страхових виплат у протиправному, на думку позивача, розмірі. Тому позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом, зокрема, подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску та доказів для їх підтвердження.

На виконання ухвали позивач подав заяву на усунення недоліків, в якій зазначив, що 31.01.2006 до відділення виконавчої дирекції ФССНВ у Славутському районі ним подано заяву та Довідку про середню заробітну плату, видану 8.12.2005 р. Славутським фінансовим відділом за № 327. Вважаючи, що вказану довідку, а відповідно проведені на її підставі розрахунки такими, що складені з порушенням законодавства України та нормативних документів ФСС НВ, він звернувся до суду з позовом про визнання нечинною (протиправною) постанови ВВД ФСС НВ у Славутському районі 7.02.2006 р. № 181 в частині встановлення розміру щомісячної грошової суми, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 4 червня 2019 р. справі № 679/176/19 в задоволенні позову відмовлено. Вказане рішення набуло чинності Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 р. в справі № 679/176/19. До отримання рішення Сьомого апеляційного адміністративного суду підстав для звернення до суду у нього не було, оскільки довідка судом визнана такою, що відповідає законодавству.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення до суду з позовною заявою, перебіг якого починається з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення права та/або законного інтересу, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №607/6231/17.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019 року по справі №183/5379/17.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також містить положення, відповідно до яких право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (рішення від 22.10.1996 по справі «Стаббігс та інш. проти Великобританії», рішення від 27.02.1980 по справі «Девеер проти Бельгії» ).

Отже, такі строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

При цьому, поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Позивач вказує, що звертався до суду з позовом про визнання нечинною (протиправною) постанови ВВД ФСС НВ у Славутському районі 7.02.2006 р. № 181 в частині встановлення розміру щомісячної грошової суми, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку. До отримання рішення підстав для звернення до суду у нього не було, оскільки довідка судом визнана такою, що відповідає законодавству.

Однак наведена позивачем підстава (підтверджена судом законність довідки про заробітну плату), на яку він посилається при обґрунтуванні поважності причин пропуску строку звернення до суду, не може бути визнана судом поважною.

Суд зазначає, що при визначенні початку строку звернення суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05 липня 2018 року по справі №810/384/17 та від 14 лютого 2019 року по справі №805/3881/18-а.

Суд враховує, що в рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року по справі № 679/176/19, залишеній без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року, встановлено, що 07.02.2006 постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Славутському районі за №181 призначено щомісячну грошову допомогу довічно в розмірі 196,75 грн.

29 жовтня 2015 року позивач звернувся до ВВД ФССНВ у Славутському районі з проханням провести перерахунок щомісячної страхової виплати у відповідності до законодавства України та нормативних документів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

12 листопада 2015 року листом №39 відповідачем відмовлено, оскільки призначення щомісячних страхових виплат здійснено на підставі заяви та документів наданих позивачем.

Отже, позивач оскаржує постанову відділення виконавчої дирекції ФСС НВ від 7.02.2006 № 181 про призначення страхових виплат. Однак із даним позовом звернувся до суду лише у лютому 2020 року, тобто через чотирнадцять років після того, як йому призначили та почали виплату страхових виплат.

При цьому, ще в жовтні 2015 року позивач звертався до ВВД ФССНВ у Славутському районі з проханням провести перерахунок щомісячної страхової виплати у відповідності до законодавства України та нормативних документів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Позивачем не зазначається та в матеріалів справи відсутні обставини, що заважали б позивачу та могли бути об`єктивними перешкодами для звернення до суду у передбачений законом строк.

Таким чином, наведені позивачем причини пропущення строку на звернення до суду не дають підстав для визнання їх поважними та поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач мав можливість своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Вказана у заяві обставина не є переконливим свідченням того, що за наявності наміру поновити порушені, на думку позивача, права, він був об`єктивно позбавлений можливості вчасно звернутися до суду з позовом.

Додатково суд звертає увагу при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду і на практику Європейського суду з прав людини. У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу.

Згідно частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись пунктом 9 частини 4 статті 169, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області про визнання постанови протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддяД.А. Божук