Справа № 620/69/20
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2020 року Чернігів Справа № 620/69/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000) про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить скасувати рішення від 24.09.2019 № 1912/25-01-53-05 про застосування штрафу в розмірі 1155,26 грн. за період з 21.06.2017 по 20.06.2018 та нарахування пені в розмірі 2108,36 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно винесено оскаржуване рішення від 24.09.2019 № 1912/25-01-53-05 без дослідження всіх необхідних матеріалів, зокрема, листка непрацездатності серії АДА № 008547, довідки Пенсійного фонду України (за формою ОК-7, інформації з реєстру застрахованих осіб) та судових рішень. Вказує на те, що з врахуванням позиції суду та відмови Фондом соціального страхування України у здійсненні фінансування допомоги по вагітності та пологам, у звіті було здійснено корегування та зменшено зобов`язання щодо сплати допомоги по вагітності та пологам.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що у періоді з 21.06.2017 по 20.06.2018, до внесення виправлень у поданий звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та єдиного внеску за ОСОБА_1 обліковувалась сума недоїмки з ЄСВ в розмірі 5776,32 грн., тому відповідачем правомірно винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24.09.2019 № 1912/25-01-53-05. Також вказав, що статтею 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якою визначені заходи впливу та стягнення за невиконання (несвоєчасне виконання) обов`язків щодо сплати ЄСВ, не передбачено звільнення платника від сплати штрафу та пені.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що судовими рішеннями у справах № 748/2827/17 та № 825/1721/18 було визнано правомірною відмову управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області у виплаті допомоги по вагітності та пологам Лапоші М.І . Тому, з врахуванням позиції суду та відмови у здійсненні фінансування допомоги по вагітності та пологам органами Фонду соціального страхування, у звіті з ЄСВ було здійснено корегування та зменшено зобов`язання щодо сплати допомоги по вагітності та пологам.

В наданих до суду письмових запереченнях відповідач стверджує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 825/1721/18 були встановлені причини та обставини трудових відносин, зокрема, що дії адвоката ОСОБА_1 та Лапоші М.І. не були спрямовані на встановлення дійсних трудових відносин, у зв`язку з чим відмова у виплаті такого матеріального забезпечення є правомірною.

Крім того, представником позивача подано до суду клопотання про визнання відзиву з додатками неналежними доказами, оскільки засвідчення копій документів здійснено Родінченко М .М. , однак не долучено посадової інструкції та наказу, якими визначені повноваження головного державного інспектора здійснювати посвідчення документів. Також вказано, що відповідачем не додано до суду належних доказів відправлення учасникам справи копії відзиву та доданих до неї документів, а саме: опис вкладення у поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція).

Подане клопотання суд вважає необґрунтованим та таким, що не береться судом до увагу, оскільки як вбачається з витягу з ЄДРПОУ представнику відповідача Родінченко М.М. надане право діяти від імені відповідача в судах України без окремого доручення керівника (самопредставництво суб`єкта владних повноважень) з правом посвідчення копій документів, а також надані повноваження підписанта. Крім того, відповідно до роздруківки з сайту «Укрпошти» рекомендоване поштове відправлення за трек-номером № 300, що вказаний на поштовій квитанції, доданій до відзиву, прийняте поштовим відділенням 07.02.2020 та отримане позивачем 21.02.2020.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Чернігівській області, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.03.2020 за № (а.с. 70-72).

Позивачем було подано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів від 17.06.2017 за травень 2017 року. Відповідно до якого позивачем визначено суму нарахованої заробітної плати найманому працівнику (6600,00 грн.) та суму допомоги по вагітності та пологам (26256,00 грн.), разом - 32856,00 грн., а також визначено зобов`язання зі сплати єдиного внеску в розмірі 7228,32 грн. (а.с. 14-18).

Платіжним дорученням № @2PL510262 від 01.06.2017 позивачем було сплачено єдиний внесок в розмірі 1452,00 грн., що був нарахований на суму заробітної плати найманого працівника за травень 2017 року, що підтверджується копією таблиці 6 «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам», копією інтегрованої картки платника (а.с. 17, 47).

Як слідує з матеріалів справи, Чернігівське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області відмовило ОСОБА_1 у проведення фінансування для надання матеріального забезпечення по вагітності та пологах найманому працівнику ( Лапоші М.І. ), у зв`язку з необґрунтованим нарахуванням та виплатою заробітної плати.

У подальшому, позивачем подано скасовуючий звіт (додаток 4) для виправлення помилки від 18.06.2018, за той самий період - за травень 2017 року, де самостійно зменшено зобов`язання з ЄСВ на суму 5776, 32 грн.

На підставі вказаного звіту відповідач, станом на 20.06.2018, зменшив позивачу борг, що виник на підставі звіту з ЄСВ № від 18.06.2017.

Водночас, Головним управлінням ДПС у Чернігівській області було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24.09.2019 № 1912/25-01-53-05, яким до позивача було застосовано штраф в розмірі 1155,26 грн., за період з 21.06.2017 до 20.06.2018, та нараховано пеню в розмірі 2108,36 грн. (а.с. 6).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до абзаців четвертого та сьомого пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є: фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту); підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб.

Згідно пунктів 1, 6 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Положеннями пункту 6 частини першої статті 1, частини 3 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та штрафів.

Відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені, передбаченої Законом № 2464, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (частини 10, 13 статті 25 Закону № 2464).

Процедура, форма, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регулюються Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435 (далі - Порядок № 435).

За приписами пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 435 страхувальники, крім зазначених у пунктах 5, 6 цього розділу, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з ФО - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у частині подання Звіту за таких осіб зобов`язані формувати та подавати до органів доходів і зборів Звіт протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду. Звітним періодом є календарний місяць. Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів подається за формою № Д4 згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Як встановлено судом, позивачем подано звіт, визначений Порядком № 435, за травень 2017 року, в якому визначено зобов`язання зі сплати єдиного внеску 22%, у загальному розмірі 7228,32 грн., а сплачено єдиний внесок, нарахований на суму заробітної плати (6600,00 грн.) у розмірі 1452,00 грн. (а.с. 17).

Пунктом 2 частини першої статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV) встановлено, що застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

За правилами частини першої статті 30 Закону № 1105, (в редакції, що діяла на момент спірних відносин) матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомоги по вагітності та пологах, які надаються за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України).

Відповідно до статті 34 Закону № 1105 фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачу було відмовлено у проведенні фінансування на підставі заяви-розрахунку, для виплати допомоги по вагітності та пологах Лапоші М.І. в сумі 26256,00 грн., відповідно до листка непрацездатності серії АДА № 008547 (а.с. 8-10).

Механізм виправлення помилок встановлений у розділі V «Виправлення помилок» Порядку № 435.

Так, відповідно до пункту 2 розділу V Порядку № 435 у разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення звітного періоду помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить: перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми «скасовуюча» з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми «початкова» із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку повинна містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо.

Звіт, сформований для виправлення помилок за попередні звітні періоди, не повинен містити таблиць 1 - 4 додатка 4 до цього Порядку. При цьому внесення змін до сум нарахованої заробітної плати або доходу та у зв`язку з цим до нарахованих сум єдиного внеску за звітний місяць при формуванні і поданні скасовуючих документів не допускається.

Якщо потрібно повністю скасувати відомості, зазначені в таблицях 5 та 7 додатка 4 до цього Порядку, подаються тільки скасовуючі документи щодо виявлених недостовірних відомостей про застраховану особу.

Враховуючи відмову Чернігівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області у проведення фінансування для надання матеріального забезпечення по вагітності та пологах найманому працівнику Лапоші М.І. , позивач подав до податкового органу скасовуючий звіт (додаток 4) для виправлення помилки від 18.06.2018, за травень 2017 року та зменшив зобов`язання з ЄСВ на суму 5776,32 грн.

На підставі вказаного звіту, з урахуванням положень пункту 2 розділу V Порядку № 435, відповідач, станом на 20.06.2018, зменшив позивачу борг минулих років, що виник на підставі звіту з ЄСВ № від 18.06.2017, що підтверджується копією інтегрованої картки платника та не заперечується відповідачем.

Суд враховує, що відповідальність за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску настає лише якщо платник податків не сплатить або несвоєчасно сплатить передбачені Законом № 2464-VI суми єдиного внеску.

Разом з тим, єдиний внесок, що був нарахований на суму заробітної плати працівника в розмірі 1452,00 грн. був сплачений позивачем у визначений законом термін, що було відображено в інтегрованій картці платника (а.с. 47).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.01.2012 у справі «Рисовський проти України» підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ( параграф 70).

За практикою Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа «Серков проти України», заява № 39766/05, параграф 43).

Таким чином, враховуючи, що після отримання відмови у фінансуванні виплат допомоги по вагітності та пологах найманому працівнику, позивач самостійно подав скасовуючий звіт (додаток 4) для виправлення помилки, а зобов`язання зі сплати єдиного внеску, що нараховане на суму заробітної плати працівника в розмірі 1452,00 грн. сплачено у визначений законом термін, тому суд приходить до висновку, що існування (облік), в період з 21.06.2017 до 20.06.2018, боргу зі сплати єдиного внеску, не є податковим правопорушенням, оскільки позивач як платник податків не ухилявся від сплати єдиного внеску та не порушував встановлених строків на його перерахування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24.09.2019 № 1912/25-01-53-05 є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Положеннями пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частин четвертої та п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано суду: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який не підписаний позивачем та його адвокатом; ордер на надання правової допомоги.

Проте, суду не надано договір про надання правової допомоги, акту виконаних робіт, видаткових касових ордерів або платіжних доручень про передачу коштів адвокату.

Отже, не підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження.

Водночас, враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, тому на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000, ) про скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 24.09.2019 № 1912/25-01-53-0.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.03.2020.

Суддя В.О. Непочатих