Справа № 200/1383/20-а
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2020 р. Справа№200/1383/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.04.2018 року за формою «Ф» №57442-4812-0540 у сумі 119 504 грн., -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі ГУ ДПС, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 28.04.2018 року за формою «Ф» №57442-4812-0540, яким нараховано земельний податок з фізичних осіб за 2018 рік у сумі 119 504 грн. (надалі Спірне ППР).

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача сума податкових зобов`язань з земельного податку з фізичних осіб за 2018 рік визначена у спірному податковому повідомленні-рішенні, є незаконною, оскільки об`єктом оподаткування визначено земельну ділянку, на яку позивачу був виданий державний акт на право постійного користування землею І-ДН №003708, та який у свою чергу рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 23.03.2018 року у справі №241/1185/17 визнано недійсним, отже об`єкт оподаткування скасовано та юридично є таким, що не існувало, тому не було підстав для визначення земельного податку. А отже, позивач вважає спірне податкове повідомлення-рішення незаконним та просить його скасувати у судовому порядку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

18.02.2020 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду заяву Головного управління ДПС у Донецькій області про розгляд адміністративної справи № 200/1383/20-а за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Відповідачем позовні вимоги не визнані, в матеріалах справи наявний відзив на позов у якому зазначено, що згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 06.07.2018 №225/106-18, за позивачем у власності рахувалася земельна ділянка для будівництва ринку у смт. Ялта загальною площею 0,7 га на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ДН №003708, а тому наявні правові підстави для нарахування йому податкових зобов`язань з земельного податку з фізичних осіб за 2018 рік. А отже, на думку відповідача позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 06.07.2018 року № 225/106-18, згідно даним «Реєстру других примірників» та книг реєстрації договорів оренди землі, державних актів на землю, на території Мангушського району, за ОСОБА_1 зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-ДН №003708 для будівництва ринку у смт. Ялта, загальною площею 0,7 га (а.с. 43).

28 квітня 2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №57442-4812-0540, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 119504,00 грн. (а.с. 15, 42).

Разом з цим, у 2018 році позивач звернувся до Першотравневого районного суду Донецької області із позовом до Ялтинської селищної ради Мангушського району Донецької області, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Ялтинської селищної ради від 12.12.2001 року №287 та державного акту на право постійного користування землею. Вказаний позов обґрунтований тим, що рішення виконавчого комітету Ялтинської селищної Ради від 12 грудня 2001 року № 287 є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку із тим, що виконавчий комітет діяв за межами наданих йому повноважень, оскільки не була надана копія генерального плану будівництва ринку чи інші графічні матеріали, які обґрунтовують розмір площі для відведення земельної ділянки. До того ж, земельна ділянка, що видавалася йому на праві постійного користування, була видана йому як фізичній особі підприємцю, проте згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 15.10.2007 року підприємницька діяльність позивача припинена за власним рішенням, а тому просив скасувати рішення та державний акт, виданий на підставі цього рішення.

Як слідує з рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 23.03.2018 року у справі № 241/1186/17 (а.с. 12-14), позов ОСОБА_1 задоволено, визнано рішення виконавчого комітету Ялтинської селищної Ради від 12 грудня 2001 року № 287 протиправним та скасовано, визнано державний акт на право постійного користування землею серії I-ДН № 003708 на земельну ділянку площею 0,70 га, розташовану по АДРЕСА_1 , виданий фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 недійсним.

Рішення набрало законної сили 24.04.2018 року.

Згідно розрахунку до Спірного ППР, сума податку з 01.01.2018 по 23.04.2018 (включно) складає 36 997,13 грн. (113*327,41, де 113 кількість днів, а 327,41 сума податку на 2018 рік за один день користування земельною ділянкою); з 24.04.2018 по 31.12.2018 (включно) сума податку складає 82 506,87 грн. (252*327,41, де 252 кількість днів, а 327,41 сума податку на 2018 рік за один день користування земельною ділянкою).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Як слідує з заявленого позову позивач вважає, що у нього відсутній об`єкт оподаткування на підставі рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 23.03.2018 року у справі № 241/1186/17, а тому відсутні правові підстави для нарахування йому земельного податку з фізичних осіб.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Наведена норма кореспондуються з приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 ст. 16 54 Податкового кодексу України (далі за текстом ПК України), за якими платник податків зобов`язаний, в тому числі, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим зобов`язанням є сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

На підставі підпунктів 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Як вбачається з підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 ст. 269 Податкового кодексу Україна, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування є:

- нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

За пунктом 287.7 ст. 287 Податкового кодексу у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Положеннями ст. 288 Податкового кодексу передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Згідно п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Так, згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 06.07.2018 №225/106-18, згідно даним «Реєстру других примірників» та книг реєстрації договорів оренди землі, державних актів на землю, на території Мангушського району за ОСОБА_1 зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-ДН №003708 для будівництва ринку у смт. Ялта загальною площею 0,7 га (а.с. 43), відповідно до якого відповідачем було сформовано Спірне ППР.

Разом з тим, відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У розумінні вищенаведених правових норм платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 23.03.2018 року у справі № 241/1186/17 (а.с. 12-14), позов ОСОБА_1 задоволено, визнано рішення виконавчого комітету Ялтинської селищної Ради від 12 грудня 2001 року № 287 протиправним та скасовано, визнано державний акт на право постійного користування землею серії I-ДН № 003708 на земельну ділянку площею 0,70 га, розташовану по АДРЕСА_1 , виданий фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 недійсним.

Рішення набрало законної сили 24.04.2018 року.

Таким чином, приймаючи Спірне ППР, відповідачем невірно було визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб за 2018 рік, оскільки обов`язок щодо сплати земельного податку у позивача припинився 24 липня 2018 року.

Разом з тим, суд не приймає посилань позивача на те, що Спірне ППР підписано факсимільним відтворення та не уповноваженою особою, Чубаровим О.Д., який не є керівником ГУ ДФС у Донецькій області, оскільки доказів підпису Спірного ППР факсиміле позивачем не надано, а відповідно наказу ДФС України від 28.11.2017 року №2832-о ОСОБА_3 призначено на посаду заступника начальника начальника Волновасько-Мангушського управління Головного управління ДФС у Донецькій області, Положенням якого визначені повноваження начальника управління, в тому числі щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Також, суд не приймає посилань позивача на не отримання ним Спірного ППР, оскільки рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджено отримання позивачем Спірного ППР, яке і було ним долучено до матеріалів справи.

З урахуванням наведеного, Спірне ППР в частині нарахування суми податкового зобов`язання з земельного податку за період з 01.01.2018 року по 23.04.2018 року в розмірі 36 997,13 грн. здійснено відповідачем законно і обґрунтовано, а отже у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Разом з цим, Спірне ППР в частині нарахування суми податкового зобов`язання з земельного податку за період з 24.04.2018 року по 31.12.2018 року в розмірі 82 506,87 грн. прийняте відповідачем з порушенням норм матеріального права та не відповідає обставинам справи, а отже підлягає скасуванню.

На думку суду, у спірних правовідносинах (в частині задоволених позовних вимог) відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, а також необґрунтовано, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням змісту даного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивачем при поданні до суду адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 1195,04 грн., з відповідача підлягає стягненню 836,53 грн.

Керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.04.2018 року за формою «Ф» №57442-4812-0540 у сумі 119 504 грн. задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 28.04.2018 року № 57442-4812-0540 в частині нарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у сумі 82 506,87 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження: вулиця Італійська, будинок 59, місто Маріуполь, Донецька область, 87515, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати з судового збору у розмірі 836,53 грн.

Повне судове рішення складене 20 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.М. Чучко