Справа № 360/706/20
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/706/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганської області про визнання дій протиправним, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі також позивач) до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області (далі також відповідач, Рубіжанське ОУПФУ), в якій просить:

- визнати неправомірними дії Рубіжанського ОУПФУ щодо відмови у зарахуванні позивачу стажу, що дає право на призначення пенсії, а саме: трудовий стаж 04 роки 04 місяці 13 днів за період роботи з 15.08.1994 по 27.12.1998 на Акціонерному товаристві «Кристал» та скасувати рішення від 20.01.2020 № 7 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Рубіжанське ОУПФУ призначити позивачу пенсію згідно поданої заяви від 17.01.2020 з урахуванням трудового стажу 04 роки 04 місяці 13 днів за період роботи з 15.08.1994 по 27.12.1998 на Акціонерному товаристві «Кристал».

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач є тимчасово переміщеною особою та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

17.01.2020 позивач звернулася до Рубіжанського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії.

Рішенням від 20.01.2020 № 7 Рубіжанське ОУПФУ відмовило позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що відповідач не може зарахувати до трудового стажу 04 роки 04 місяці 13 днів, а саме: період роботи з 15.08.1994 по 27.12.1998 на Акціонерному товаристві «Кристал», оскільки, на думку відповідача, порушено пункти 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 158, відповідач не може ідентифікувати рік зарахування на роботу, також дата звільнення і наказ про звільнення записано пастою різних кольорів.

На підставі статей 1, 8, 22, 24, 49, 64 Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач вважає, що дії відповідача щодо не призначення пенсії за віком відповідно до заяви від 17.01.2020 є незаконними, а тому звернулася з цим позовом до суду.

Відповідач заперечував проти задоволення вимог, про що подав відзив на адміністративний позов (арк. спр. 45-49), в якому зазначив таке.

Дата народження позивача за паспортом громадянина України - 28.02.1960, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Отже, на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії позивачу виповнилось 59 років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилось 60 років) та вона є внутрішньо переміщеною особою.

17.01.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до абз. 23 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV). Заяву та документи прийнято 17.01.2020.

Під час звернення 17.01.2020 за призначенням пенсії позивач надав відповідачу такі документи: довідку РНОКПП; заяву про призначення/перерахунок пенсії від 17.01.2020; паспорт ЕК № 557435; трудову книжку - НОМЕР_1 ; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання - № 4703; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_2 ; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 14, без номеру 1 шт.; свідоцтво про шлюб - НОМЕР_3 .

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Вказану норму права також містить пункт 4.2 розділу 4 Порядку № 22-1.

Відповідач 20.01.2020 листом № 1252/02/1 направив до управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області інформацію про фактичне місце проживання позивача, що зазначено в заяві від 17.01.2020, для проведення перевірки достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування позивача.

23.01.2020 відповідач від управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області отримав інформаційний список внутрішньо переміщених осіб за місцем їх фактичного проживання/перебування від 22.01.2020 № 9/333. З наданої інформації вбачається, що позивач фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , що зазначена ним у заяві від 17.01.2020 та у довідці по взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.01.2020 № 917-.

Відповідно до вимог пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 відповідачем перевірено зміст і належне оформлення наданих позивачем документів.

За приписами абз. 22 частини першої статі 26 Закону № 1058-ІV до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними 58 років 6 місяців - які народилися з 01.10.1959 по 31.03.1960.

Вимоги до необхідного страхового стажу встановлено абз. 3 частини першої статті 26 Закону № 1058- ІV, а саме: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років.

З урахуванням законодавчо встановлених вимог позивач набув право на пенсію за віком після досягнення 58 років 6 місяців, тобто з 29.08.2018. Стаж, необхідний для призначення позивачу пенсії за віком, не менше 25 років.

17.01.2020 позивач разом із заявою про призначення пенсії надав відповідачу заяву, у якій власноруч зазначив, що несвоєчасно звернувся до відповідача за призначенням пенсії в зв`язку з від`їздом.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-ІУ визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів (у тому числі записів трудової книжки) та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (далі - Інструкція № 58), особи, які вперше шукають роботу і не мають трудової книжки, повинні пред`явити паспорт, диплом або інший документ про освіту чи професійну підготовку.

Відповідно до абз. 2 та абз. З п. 2.4 Інструкції № 58 записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п. 2.4 та п. 2.12 Інструкції № 58 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідач, дослідивши трудову книжку позивача НОМЕР_4 від 19.07.1979, встановив, що записи під номерами 10 та 11 зроблено з порушенням абз. 2 та абз. 3 п. 2.4 Інструкції № 58, а саме: у запису номер 10 рік зарахування на роботу до Акціонерного товариства закритого типу «Кристал» записано як 1984 або 1994. Запис внесений неточно (неможливо однозначно ідентифікувати рік працевлаштування). Лише через те, що у попередньому запису (номер 9) рік звільнення записано як 1994, можна припустити, що запис номер 10 про прийняття на роботу зроблено також у 1994 році. Однак, на думку відповідача, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відомості про спірний період не містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. За приписами Порядку № 637 у разі, коли трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, видані за місцем роботи, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Оскільки Акціонерне товариство закритого типу «Кристал» знаходиться на тимчасово окупованій території (м. Довжанськ, Луганської області), відповідач не може надати позивачу допомогу та витребувати від Акціонерного товариства закритого типу «Кристал»; довідки про підтвердження періоду роботи позивача на ньому; у запису номер 11 дата звільнення та (графа 2) та дата наказу про звільнення у графі 4 записані чорнилами різного кольору.

З огляду на те, що відомості про спірний період роботи позивача на Акціонерному товаристві закритого типу «Кристал» не містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; з урахуванням неможливості отримати підтверджуючі довідки від підприємства, що розташоване на тимчасово окупованій території, відповідач не зарахував цей період (записи під номерами 10 та 11 у трудовій книжці позивача) до загального стажу позивача.

За розрахунком стажу загальний стаж позивача складає 24 роки 07 місяців 01 день (за відомостями, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб за період з 2000 року по 2002 рік, з 2012 року по 2020 рік, станом на 20.01.2020 інформації на позивача не має). До страхового стажу для розрахунку права на призначення пенсії позивачу зараховано такі періоди: з 01.09.1977 по 16.07.1979 - навчання 01 р. 10 міс. 16 д.; з 19.07.1979 по 09.08.1994 - 15 р. 00 міс. 21 дн.; з 01.07.2003 по 31.12.2003 - 00 р. 06 міс. 00 дн.; з 01.04.2004 по 29.11.2006 -0 2 р. 07 міс. 29 дн.; з 01.12.2006 по 28.05.2009 - 02 р. 05 міс. 28 дн.; з 01.06.2009 по 31.07.2009 - 00 р. 02 міс. 00 дн.; з 01.09.2009 по 28.11.2009 - 00 р. 02 міс. 28 дн.; з 01.12.2009 по 29.07.2010 - 00 р. 07 міс. 29 дн.; з 01.08.2020 по 30.06.2011 - 0 р. 11 міс. 00 дн.; всього страховий стаж - 27 р. 07 міс. 01 дн.

Через невідповідність трудової книжки вимогам абз. 3 п. 2.12 Інструкції № 58 до трудового стажу позивача не можливо зарахувати 24 р. 07 міс. 07 дн., а саме: Акціонерне товариство закритого типу «Кристал» знаходиться на тимчасово окупованій території, не перереєстровано на території, що контролюється українською владою, знаходиться в місті Довжанськ Луганської області, тобто на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Позивач та відповідач не мають можливості отримати від Акціонерного товариства закритого типу «Кристал» довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, що підтвердили б трудовий стаж позивача.

Відповідно до вимог ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 58 років 6 місяців за наявності страхового стажу не менше 25 років (період звернення за призначенням пенсії з 29.08.2018 по 31.12.2018).

Враховуючи, що станом на 17.01.2020 загальний стаж позивача складає 24 роки 07 міс. 01 день, що суперечить вимогам абз. 3 та абз. 22 ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-ІV, відповідач рішенням від 20.01.2020 № 7 відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-ІV.

Відповідач рішенням від 20.01.2020 № 7 також повідомив позивачу: про право укласти договір добровільного страхування для вирішення питання призначення пенсії за віком з метою дотримання зазначених умов виходу на пенсію; що за наявним страховим стажем 24 роки 07 міс. 01 день на призначення пенсії за віком у 63 роки з 01.03.2023; про право оскарження цього рішення відповідача у судовому порядку.

Листом від 27.01.2020 № 1690/03.1 відповідач направив рішення від 20.01.2020 № 7 на адресу позивача, зазначену у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Позивач просить суд зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію згідно поданої заяви від 17.01.2020 з урахуванням трудового стажу 04 роки 04 місяці 13 днів за період роботи з 15.08.1994 по 27.12.1998 на Акціонерному товаристві «Кристал».

Однак трудова книжка позивача містить у собі запис про роботу позивача на Акціонерному товаристві закритого типу «Кристал».

Також зазначає, що за законодавством України єдиним органом, що призначає пенсію, є Пенсійний фонд України, отже вимога позивача щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію є такою, що не відповідає нормам закону.

За таких обставин, в цьому випадку Рубіжанське ОУПФУ діяло відповідно вимог законодавства України.

Щодо стягнення з відповідача судових витрати за рахунок бюджетних асигнувань.

Згідно з частиною першою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, яка передбачає врахування майнового стану сторони. Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2020 № 22 «Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2020 рік» затверджено доходи та видатки Пенсійного фонду України. Серед видатків у 2020 році відсутня така позиція, як сплата Пенсійним фондом України судового збору (або його розподілу).

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії в повному обсязі, справу розглянути без участі уповноваженого представника Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області.

Сторони у судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином (арк. спр. 23, 24).

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

По справі вчинені такі процесуальні дії.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 18.03.2020 (арк. спр. 19-20).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка від 14.01.2020 № 917- (арк. спр. 11).

17.01.2020 позивач звернувся до Рубіжанського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, до якої було додано: довідку РНОКПП; заяву про призначення/перерахунок пенсії від 17.01.2020; паспорт ЕК № 557435; трудову книжку - НОМЕР_1 ; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання № 4703; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_2 ; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 14; свідоцтво про шлюб - ІІ-ЕД № 497708 (арк. спр. 30 зворот. бік - 41).

Відповідно до рішення Рубіжанського ОУПФУ від 20.01.2020 № 7 позивачу відмовлено в призначенні пенсії згідно з абз. 2 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розглянувши надані ОСОБА_1 документи, управлінням встановлено, що до трудового стажу неможливо зарахувати 04 роки 04 місяці 13 днів, а саме: період роботи з 15.08.1994 по 27.12.1998 в акціонерному товаристві «Кристалл» (мовою оригіналу), оскільки порушено пункт 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 158, а саме: дата зарахування на роботу має неточний запис (неможливо однозначно ідентифікувати рік) та дата звільнення і наказ про звільнення записана пастою різних кольорів. Станом на 17.01.2020 загальний страховий стаж позивача складає - 24 роки 07 місяців 01 день за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Це суперечить вимогам, встановленим абз. 2 частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (арк. спр. 13, 42).

В інформації Рубіжанського ОУПФУ від 05.03.2020 № 3665/03.1 зазначено, що при винесенні рішення управління про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 спеціалістом було здійснено технічну помилку - невірно вказано вік, при досягненні якого ОСОБА_1 , за наявності страхового стажу не менше 25 років з 01.01.2018 по 31.12.2018 згідно з абз. 3 частини першої статті 26 Закону № 1058 - IV мала право виходу на пенсію за віком, а саме: замість 58 років 6 місяців вказано - 60 років (арк. спр. 25).

З трудової книжки НОМЕР_5 від 19.07.1960 ОСОБА_1 вбачається, що позивач з 15.08.1994 по 27.12.1998 працювала на Акціонерному товаристві «Кристал» на посаді заступника директора (арк. спр.14-16). В трудовій книжці наявний запис російською мовою «АОЗТ», однак судом приймається до уваги печатка, на якій наявний запис саме «Акционерное общество «Кристалл»» без зазначення «закрытого типа». Крім того, різниця в організаційній формі підприємства не спростовує та не відміняє факту роботи на ньому позивача.

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначається Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).

В силу пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються, у тому числі, пенсія за віком ( пункт 1 частини першої статті 9 Закону №1058).

Статтею 26 Закону №1058 визначені умови призначення пенсії за віком.

Згідно з частиною першою статті 26 Закон № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Тобто, Законом №1058 передбачено, що як для призначення, так і для перерахунку пенсії особа повинна звернутися із відповідною заявою та необхідними документами особисто або через представника до територіального органу Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

В силу пункту 1.7 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, «письмово повідомляє заявника» про те, які документи «необхідно подати» додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абзац третій пункту 1.7 розділу І Порядку).

Пунктом 3.3. розділу ІІІ Порядку № 22-1 визначено, що саме «орган, що призначає пенсію», надає роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій.

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 також визначає, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Натомість, відповідач проігнорував вище зазначені нормативно визначені вимоги для належного прийняття та розгляду документів щодо призначення пенсії позивачу.

З урахуванням положень пункту 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 саме відповідач як орган, що призначає пенсію, повинен спочатку всебічно, повно і об`єктивно розглянути усі подані документи, на підставі пункту 3.3. розділу ІІІ вказаного Порядку надати необхідні роз`яснення, і лише після цього вирішувати питання про наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач необґрунтовано не зарахував стаж роботи з 15.08.1994 по 27.12.1998 з урахуванням того, що записи про наказ про звільнення та дата звільнення вказані пастами різних кольорів, а рік прийому на роботу неможливо однозначно ідентифікувати.

Наявні записи в трудовій книжці позивача не суперечать та не порушують положення розділу 2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», оскільки записи у трудовій книжці виконані акуратно, кульковою ручкою чорнилом, і завірені печаткою записи про звільнення.

При цьому в «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» ніяких відомостей про те, що записи не можуть бути зроблені іншими чорнилами або іншим почерком, взагалі немає.

Судом узгоджується позиція позивача щодо факту, що записи про наказ про звільнення та дата звільнення вказані пастами різних кольорів, а рік прийому на роботу неможливо однозначно ідентифікувати не можуть бути визнані підставою для не зарахування позивачу страхового стажу, оскільки такі записи узгоджуються з іншими записами та підтверджуються іншими доказами по справі (запис у трудовій книжці під номером 10 можна ідентифікувати як «1994», оскільки він зроблений після запису під номером 9, який чітко зроблений як «1994», що є хронологічно правильним та логічно зробленим записом у трудовій книжці).

Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для зарахування до страхового стажу позивачу періоду роботи з 15.08.1994 по 27.12.1998 на Акціонерному товаристві «Кристал».

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Згідно з частинами третьою, п`ятою статті 45 вказаного Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Тобто, територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (переведення з одного виду пенсії на інший) та перерахунку пенсії. Повноваження територіального органу Пенсійного фонду у питаннях зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, є дискреційними.

Щодо способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Статтею 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд, серед іншого, може прийняти рішення про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У зв`язку з чим суд законодавчо уповноважений зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії в разі встановлення порушень з його боку в цілях відновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії згідно з абз. 3 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням трудового стажу 04 років 04 місяці 13 дні за період роботи з 15.08.1994 по 27.12.1998 на Акціонерному товаристві «Кристал», згідно поданої нею заяви від 17.01.2020.

Позиція відповідача стосовно вимоги позивача стягнути за рахунок асигнувань Рубіжанського ОУПФУ сплаченого позивачем судового збору та відсутність, на його думку, правових підстав для такого стягнення з урахуванням положень частин першої та другої статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є хибною з огляду на таке.

Судовий збір є видом судових витрат, питання розподілу якого врегульовано главою 8 Кодексу адміністративного судочинства України та нормами Закону України «Про судовий збір». Питання стягнення судового збору не є позовними вимогами, а в обов`язковому порядку вирішується судом при вирішенні справи по суті.

Як наслідок, посилання відповідача на положення статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при вирішенні питання про розподіл судового збору є безпідставним.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що Позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 840,80 грн.

Таким чином, на користь Позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганської області про визнання дій протиправним, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганської області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 стажу, що дає право на призначення пенсії, а саме: трудовий стаж 04 роки 04 місяці 13 днів за період роботи з 15.08.1994 по 27.12.1998 на Акціонерному товаристві «Кристал».

Визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 20.01.2020 № 7 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно з абз. 2 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію згідно з абз. 3 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням трудового стажу 04 роки 04 місяці 13 днів за період роботи з 15.08.1994 по 27.12.1998 на Акціонерному товаристві «Кристал», відповідно до поданої заяви від 17.01.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41245565, місцезнаходження: 93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Студентська, буд. 35 А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Борзаниця