Справа № 420/7298/19
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7298/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «ТЕРМОКЛІМАТ» до Одеської митниці ДФС, Одеської митниці Держмитслужби про визнання незаконним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 02.09.2019 року №UA500090/2019/000009/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації при митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2019/000009/2 від 02.09.2019 року

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «ТЕРМОКЛІМАТ» до Одеської митниці ДФС, Одеської митниці Держмитслужби про визнання незаконним та скасування рішення, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UА500090/2019/000009/2 від 02 вересня 2019 року та визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500090/2019/00107 від 02 вересня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що уповноваженою особою позивача ОСОБА_1 для митного оформлення вантажу 02.09.2019 року подано до митного органу митну декларацію №UA500090/2019/014635 на вантаж «Радіатори сталеві для центрального опалення та арматура кріплення з недорогоцінних металів» виробництва Польща, торгівельною маркою «VOGEL & NOOT» із загальною митною вартістю 23209,78 EUR, а саме радіатори сталеві - 689 штук загальною вартістю 23207,26 EUR, арматура кріплення - 1 штука загальною вартістю 2,52 EUR, в якій митна вартість товару визначена за першим методом - за ціною договору. Всі документи, які підтверджують вказані у декларації відомості, подано до митного органу. Проте, 02 вересня 2019 року відповідачем ухвалено рішення №UA500090/2019/000009/2 «Про коригування митної вартості товарів», в якому визначено вартість вищевказаного товару 34183,84 EUR , тобто на 10976,58 EUR більше ніж позивачем перераховано (сплачено) продавцю, та на підставі цього рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом декларанту видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2019/00107. Відповідачем випущено у вільний обіг товари відповідно до абз.3 п.4 ч.4 ст.54 та ч.7 ст.55 Митного кодексу України. Позивач вважає, що декларантом надані усі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару, відповідач витребував додаткові документи, навівши підстави їх витребування, що не свідчать про неможливість перевірки числових значень заявленої вартості товару. Одеською митницею не було належним чином обґрунтовано, в чому полягали об`єктивні сумніви у митній вартості, заявленій позивачем. В оскаржуваному рішенні відсутнє обґрунтування того, що зазначені недоліки впливають на митну вартість товару. Оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем та фактів, які вплинули на таке коригування. Посилання Одеської митниці ДФС в рішенні про коригування митної вартості товару на наявні розбіжності у поданих до митного оформлення документах не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву від 13.06.2019 року (а.с.201-207, том 1), згідно якого Одеська митниця ДФС вважає, що позовна заява є безпідставною, необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що для підтвердження митної вартості товарів до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) №UA500090/2019/014635 від 02.09.2019 уповноваженою особою декларанта (ФОП ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ) подані автотранспортна накладна №033213 від 29.08.2019, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №РL/МЕ/АК 0007223 від 29.08.2019 року, платіжне доручення №71 від 01.08.2019 року, платіжне доручення №72 від 06.08.2019 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) №1 від 01.04.2015 року, додаткову угоду №1 від 02.04.2015 року, додаткову угоду №2 від 02.04.2015 року, додаткову угоду №3 від 24.02.2016 року, додаткову угоду №4 від 24.02.2017 року, внутрішній договір (контракт) доручення №220217 від 22.07.2017 року, копію митної декларації країни відправлення № 19РД391010Е1074270 від 29.08.2019 року, рахунок-фактура (інвойс) №SSІ/80156407 від 29.08.2019 року, рахунок-фактура (інвойс) №SSІ/80156404 від 29.08.2019 року. Під час митного контролю товарів за митною декларацією (МД) №UА500090/2019/014635 від 02.09.2019 року програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості. Також під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №UА500090/2019/014635 від 02.09.2019 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Таким чином, надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. У своєму електронному повідомленні від 02.09.2019 б/н декларант зазначив, що надав вичерпний перелік документів і не має можливості надати всі необхідні для підтвердження заявленої ним митної вартості документи. Відповідач стверджує, що декларантом не подані в повному обсязі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України, а саме: не подані: 1) виписка з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації виробника; 3) переклад митної декларації країни відправлення та курс перерахунку вартості товару у валюті контракту; 4) висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією №UА500090/2019/014635 від 02.09.2019 року містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. З метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом та Одеською митницею ДФС проведені консультації, про що зазначено у рішенні про коригування митної вартості товарів №UА500090/2019/014635 від 02.09.2019 року. За результатом проведених консультації, обрано метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (третій метод), про що зазначено у рішенні про коригування митної вартості товарів №UА500090/2019/014635 від 02.09.2019 року. У рішенні про коригування митної вартості №UА500090/2019/014635 від 02.09.2019 року наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів митних декларацій - митні декларації №UА100210/2019/098224 від 27.05.2019 року та №UА100210/2019/759961 від 02.08.2019 року. Одеська митниця ДФС під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості №UА500090/2019/000009/2 від 02.09.2019 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500090/2019/00107 від 02.09.2019 року діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підставі для задоволення адміністративного позову ПП «ТЕРМОКЛІМАТ».

Ухвалою суду від 23.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачем, 13.02.2020 року надано до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи відсутність потреби, заяв чи клопотань щодо заслухання свідка чи експерта, судом, керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 19.02.2020 року поновлено судовий розгляд по справі №420/7298/19.

Ухвалою суду від 21.02.2020 року судом залучено до участі у справі у якості другого відповідача - Одеську митницю Держмитслужби.

У судове засідання 16.03.2020 року представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомленні своєчасно та належним чином.

Враховуючи відсутність потреби, заяв чи клопотань щодо заслухання свідка чи експерта, судом, керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Приватне підприємство «ТЕРМОКЛІМАТ» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 09.11.2006 року та відповідно даних зазначеного реєстру основним видом економічної діяльності підприємства є оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього (а.с.32 том 1).

Судом встановлено, що між ПП «ТЕРМОКЛІМАТ» та фірмою «RETTIG-HEATING SP., Z o. o.» (Польща) 01.04.2015 року укладено договір поставки №1, відповідно до предмету якого продавець зобов`язаний доставити та передати у власність покупця панельні радіатори та інше обладнання для системного опалювання, а покупець зобов`язаний прийняти даний товар та оплатити його згідно умов договору (а.с.106-110 том 1).

Відповідно до п.4.2 договору поставки №1 покупець здійснює 50% передплати партії товару за комерційним інвойсом, а інші 50% оплата за товар покупець сплачує протягом 30 банківських днів з моменту отримання-передання кожної партії товару (а.с.108 том 1)

Надалі, 02.04.2015 року між ПП «ТЕРМОКЛІМАТ» та фірмою «RETTIG-HEATING SP., Z o. o.» (Польща) укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №1 від 01 квітня 2015 року, №2 від 02 квітня 2015 року, №3 від 24 лютого 2016 року, №4 від 24 лютого 2017 року, №6 від 01 червня 2018 року (а.с.112-117, 119-120 том 1).

На виконання умов договору, позивачем поставлено товар покупцю.

Як встановлено судом, товар доставлено до ВМО №1 м/п «Чорноморський» уповноваженою особою позивача ОСОБА_1 .

В матеріалах справи наявні платіжне доручення №71 від 01.08.2019 року та платіжне доручення №72 від 06.08.2019 року, з який вбачається, що ПП «ТЕРМОКЛІМАТ» перераховано кошти в розмірі 32224,17 євро та 1486,88 євро (а.с.237-238 том 1).

З метою митного оформлення імпортованого товару, уповноваженою особою позивача ОСОБА_1 , 02.09.2019 року подано до митного органу митну декларацію №UA500090/2019/014635 на вантаж «Радіатори сталеві для центрального опалення та арматура кріплення з недорогоцінних металів», торгівельна марка «VOGEL & NOOT» із загальною митною вартістю 23209,78 євро (644049,14 грн.), а саме радіатори сталеві - 689 штук загальною вартістю 23207,26 євро, арматура кріплення - 1 штука загальною вартістю 2,52 EUR, в якій митна вартість товару визначена за першим методом - за ціною договору (а.с.220-221 том 1).

До вказаної митної декларації декларантом додано:

автотранспортна накладна №033213 від 29.08.2019 року,

сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №РL/МF/АR 0007223 від 29.08.2019 року,

платіжне доручення №71 від 01.08.2019 року,

платіжне доручення №72 від 06.08.2019 року,

зовнішньоекономічний договір (контракт) №1 від 01.04.2015 року,

додаткову угоду №1 від 02.04.2015 року,

додаткову угоду №2 від 02.04.2015 року,

додаткову угоду №3 від 24.02.2016 року,

додаткову угоду №4 від 24.02.2017 року,

додаткову угоду №6 від 01.07.2018 року

внутрішній договір (контракт) доручення №220217 від 22.07.2017 року,

копію митної декларації країни відправлення №19РL391010Е1074270 від 29.08.2019 року,

рахунок-фактура (інвойс) №SSІ/80156407 від 29.08.2019 року,

рахунок-фактура (інвойс) №SSІ/80156404 від 29.08.2019 року,

рахунок-фактура (інвойс) №SSІ/80156405 від 29.08.2019 року.

Посадовими особами митного органу ВМО №1 м/п «Чорноморський» 02.09.2019 року складено акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів (а.с.240-242 том 1).

Одеською митницею ДФС 02.09.2019 року прийнято рішення про коригування митної вартості №UА500090/2019/000009/2, яким позивачу скореговано вартість заявленого в митній декларації №UA500090/2019/014635 товару на 19544,79 євро більше, тобто визначено вартість товару в митній декларації №UA500090/2019/014635 в розмірі 34183,84 євро (а.с.217-218 том 1).

Як зазначено в оскаржуваному рішенні за результатами візуальної перевірки, передбаченої ст.337 МКУ, встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме:

1.характеристики товарів (тип та лінійні розміри) вказані в інвойсах та у калькуляції виробника відрізняється від відомостей зазначених у прайс-листі виробника. У калькуляції та прайс-листі виробника не вказано країни виробництва, які зазначені у інвойсах;

2.у пакеті документів відсутня специфікація на поставку товару, передбачена п.п.2.1. зовнішньоекономічного контракту, що ускладнює перевірку складових митної вартості;

3.сума за банківськими платіжними документами не відповідає ні загальній вартості партії ні 50% вартості партії заявленого товару, як зазначено у інвойсах. Також у банківських платіжних документах не зазначено до якої саме партії товару відноситься сплата;

4.до копії митної декларації країни відправлення відсутній переклад та курс перерахунку вартості товару у валюту контракту.

Позивачу запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації виробника; 3) переклад митної декларації країни відправлення та курс перерахунку вартості товару у валюті контракту; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Електронним повідомленням від 02.09.2019 року уповноваженою особою позивача ОСОБА_1 , надіслано прохання про продовження митного оформлення митної декларації №UA500090/2019/014635 від 02.09.2019 року у зв`язку з наданням додаткових документів (а.с.228 том 1).

Позивачем, 12.09.2019 року направлено на адресу Одеської митниці ДФС заяву про надання додаткових документів в порядку ч.8, 9 ст.55 МК України №12/09 (а.с.86-87 том 1) до якої додано копію митної декларації країни відправлення №19РL391010Е1074270 від 29.08.2019 року та розрахунок декларанта щодо курсу валют; інвойс-проформа №29 від 24.07.2019 року, каталог №0025/43 від 04.09.2019 року, експертний висновок Держзовнішінформ, довідка з банку «ОТП», виписку з бухгалтерської документації та надано наступні пояснення: «Технічні характеристики, тип та розміри не були зазначені виробником у прайс-листі, оскільки вказані відомості наявні у технічних каталогах та прейскурантах. Крім то інформація у наданому прайс-листі, а саме модель, артикул, була достатньою для ідентифікації товару за наявними документами.

Також позивачем надано на адресу відповідача наступні пояснення: «Країна виробництва товару, була підтверджена сертифікатом EUR.1, який місти інформацію про номери інвойсів. Кожна модель радіатора має індивідуальне маркування, у зв`язку з чим, відсутність в прайс-листі країни походження не впливає на ідентифікацію товару. При цьому ідентифікація документа з оцінюваним товаром здійснюється на підставі взаємного зв`язку доказів та документів у сукупності.

Отже, відсутність у прайс-листі такої інформації як тип, технічні характеристики може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації товару та підстав коригування митної вартості, адже ідентифікація може бути проведена на основі інших документів та прайс-листа в сукупності.

Так як поставки товару відбуваються окремими партіями відповідності з кількістю та асортиментом товару передбачених у комерційних інвойс згідно п.п.2.1 зовнішньоекономічного контракту специфікація до зовнішньоекономічного контракту надсилається електронним чи факсимільним зв`язком та має вигляд діло переписки в електронній пошті.

Сума у банківських платіжних документах не відповідає сумі окремої поставки оскільки позивачем було придбано велику партію товару, за яку внесені 50% загальної вартості згідно інвойсу проформі №29 від 24.07.2019 року двома платіжними доручення № 71 від 01.08.2019 року та №72 від 06.08.2019 року.

Комерційні інвойси з якими прибуває вантаж формуються у програмі продався виключно після випуску товару зі складу, у зв`язку з чим номера інвойсів не можуть бути вказані у платіжних дорученнях. Передоплата за товар здійснюється на підставі контракту проформи інвойсу на всю партію, відповідно у платіжному дорученні вказується тільки номер контракту, за формою яку вимагає банк.

Щодо митної декларації країни відправника зазначаємо, що згідно положень МК України митна декларація країни відправлення товару не є основним документом, що підтверджує чи визначає митну вартість товару та подається декларантом для підтвердження митної вартості за запитом митного органу лише за її наявності. Форма і зміст такого документу не встановлені законодавством України. Враховуючи, що такий документ складається експортером відповідно до вимог іноземного права та перевіряється митним органом країни експорту, відсутність будь-яких відомостей у цьому документі не може бути підставою неможливості визначення митної вартості за ціною договору. Однак, таку митну декларацію було надано, перекладати даний документ немає сенсу так, як містить лише цифрові відомості, які інтуїтивно зрозумілі.» (а.с.86-87).

Одеською митницею ДФС розглянуто заяву позивача та надані документи і повідомлено, що за результатами розгляду документів митний орган не має законних підстав для визнання заявленої декларантом митної вартості товару та скасування рішення про коригування митної вартості від 02.09.2019 року №UА500090/2019/000009/2

Одеською митницею ДФС 02.09.2019 року повідомлено позивача про неможливість визнання заявленої декларантом митної вартості товарів та обґрунтування щодо вибору методу визначення митної вартості (а.с.226 том 1).

Як вбачається з оскаржуваного рішення, з підстав ненадання декларантом додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару, митним органом здійснено коригування митної вартості до рівня митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено за митними деклараціями №UA100210/2019/098224 від 27.05.2019 року та №UA100210/2019/759961 від 02.08.2019 року з урахувань при розрахунках умов поставки, опису товару, ваги одиниці товару та розмір партії.

Одеською митницею ДФС 02.09.2019 року видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2019/00107 та прийнято рішення про коригування митної вартості №UА500090/2019/000009/2.

Також судом досліджено надану позивачем переписку з електронної пошти (а.с.34-56).

Не погоджуючись із вказаними рішеннями про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Матеріали справи свідчать, що відповідні положення податкового законодавства відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень дотримані не були, оскільки рішення відповідачем прийнято передчасно, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Митний Кодекс України (далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

У відповідності до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що орган доходів і зборів у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено судом, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, відповідач послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності та документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1. характеристики товарів (тип та лінійні розміри) вказані в інвойсах та у калькуляції виробника відрізняється від відомостей зазначених у прайс-листі виробника. У калькуляції та прайс-листі виробника не вказано країни виробництва, які зазначені у інвойсах;

2. у пакеті документів відсутня специфікація на поставку товару, передбачена п.п.2.1. зовнішньоекономічного контракту, що ускладнює перевірку складових митної вартості;

3. сума за банківськими платіжними документами не відповідає ні загальній вартості партії ні 50% вартості партії заявленого товару, як зазначено у інвойсах. Також у банківських платіжних документах не зазначено до якої саме партії товару відноситься сплата;

4. до копії митної декларації країни відправлення відсутній переклад та курс перерахунку вартості товару у валюту контракту.

Так, за інвойсом №SSІ/80156404 від 29.08.2019 року замовлено товари:

типу F1E000 вартістю 22,07 євро на суму 1544,90 євро,

типів F1E000 вартістю 27,52 євро,

F1E000 вартістю 34,94 євро;

F1E000 вартістю 37,14 євро на загальну суму 22519,18 євро;

за інвойсом №SSІ/80156407 від 29.08.2019 року товари типу F1000R9001 вартістю 688,08 євро на суму 688,08 євро;

за інвойсом №SSІ/80156405 від 29.08.2019 року товари типу AZ1BU130К001000 вартістю 2,52 євро на суму 2,52 євро (а.с.135-140 том 1).

Відповідно до каталогів товару №025/43 (а.с.169-170 том 1) вищезазначені товари передбачають наступні ціни:

F1E000 вартість 22,07 євро;

F1E000 вартість 27,52 євро;

F1E000 вартістю 34,94 євро;

F1E000 вартість 37,14 євро;

F1000R9001 вартість 688,08 євро.

В прайс-листі від 08.08.2019 року №0356/2019 вартість товару типу AZ1BU130К001000 вказана в розмірі 2,52 євро, що також відповідає вартості даного товару в інвойсі №SSІ/80156405 від 29.08.2019 року (а.с.131 том 1).

Отже, товар, замовлений позивачем згідно інвойсів та вказаної в них вартості, відповідає вартості та типу товару вказаному в каталогах №025/43 та прайс-листі від 08.08.2019 року №0356/2019.

Як вбачається з калькуляції від 18.08.2019 року вартість одиниці товару типу F1E000, що зазначений у інвойсі №SSІ/80156404 від 29.08.2019 року під позицією 3, становить 53,21 євро (а.с.145 том 1).

З інвойсу №SSІ/80156404 від 29.08.2019 року вбачається, що товар F1E000 коштує 53,21 євро, а ціна нетто - 34,94 євро і так на кожен тип придбаного товару за інвойсом, вказана ціна та ціна нетто.

В матеріалах справи наявний лист фірми «RETTIG-HEATING SP., Z o. o.» від 02.09.2019 року про надання ПП «ТЕРМОКЛІМАТ» знижки на продукцію Vonova - 35%, Vonaris - 12% (а.с.146 том 1).

Також, суд зазначає, що автотранспортна накладна №033213 видана на перевезення вантажу за інвойсом №SSІ/80156404 від 29.08.2019 року, за інвойсом №SSІ/80156407 від 29.08.2019 року та інвойсом №SSІ/80156405 від 29.08.2019 року (а.с.141 том 1).

Частиною 3 ст.53 МК України визначено перелік додаткових документів, до якого входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, який на практиці частіше використовується для зазначення цін на перелік послуг.

Згідно загальноприйнятої світової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Калькуляція - це розрахунково-вартісна методика обліку, за допомогою якого обраховується планова собівартість продукції. Всі види калькуляції є попередніми, їх розробляють до початку виробництва продукції та використовують при складанні кошторису.

Положеннями п.4 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми розрахунку ціни (калькуляції).

Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у калькуляції певних відомостей (реквізитів), зокрема, не зазначення країни виробництва, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Разом із тим, для підтвердження ціни, як "дійсної вартості" товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, контролюючим органом можуть бути запитані у декларанта каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, в яких пропозиція продавця адресована необмеженому колу покупців.

Каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.

Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації, чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

Суд звертає увагу, що і прайс-лист від 08.08.2019 року №0356/2019 і калькуляція від 18.08.2019 року видані контрагентом позивача за договором поставки №1, а саме фірмою «RETTIG-HEATING SP., Z o. o.» про що свідчать бланки та реквізити вказаної фірми на зазначених документах. Реквізити зазначені на прайс-листі від 08.08.2019 року №0356/2019 і калькуляції від 18.08.2019 року відповідають реквізитам продавця, тобто фірми «RETTIG-HEATING SP., Z o. o.» за договором поставки №1 від 01.04.2015 року.

Крім того, країна виробництва товару підтверджується сертифікатом походження товару за формою EUR.1 №РL/МF/АR 0007223 від 29.08.2019 року, який також містить і інформацію про номери інвойсів, зокрема: №SSІ/80156404 від 29.08.2019 року, №SSІ/80156407 від 29.08.2019 року та №SSІ/80156405 від 29.08.2019 року.

У контексті спірних правовідносин ні прайс-лист, ні калькуляція не є тими обов`язковими документами, які надаються на підтвердження митної вартості товару та не є єдиними доказами, які в кінцевому результаті впливають на числове значення заявленої митної вартості товарів. Разом з тим, вони містять необхідну для предмета доказування інформацію і у сукупності з іншими наявними у справі доказами дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, тобто з цих підстав є належними і достатніми доказами у даній справі.

Щодо того, що сума за банківськими платіжними документами не відповідає ні загальній вартості партії ні 50% вартості партії заявленого товару, як зазначено у інвойсах та що у банківських платіжних документах не зазначено до якої саме партії товару відноситься сплата.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за інвойсом №29 від 24.07.2019 року на виконання договору поставки №1 від 01.04.2015 року придбана партія товару на загальну суму 66654,96 євро (а.с.147-161 том 1).

Позивачем здійснено оплату 50% вказаної вартості товару 01.08.2019 року та 06.08.2019 року, що підтверджується відповідними платіжними доручення №71 від 01.08.2019 року та №72 від 06.08.2019 року призначення платежу передоплата за товари відповідно до договору поставки №1 від 01.04.2015 року на загальну суму 33711,05 євро (а.с.129-130 том 1).

При цьому, товар, на який позивачем подано митну декларацію №UA500090/2019/014635 є частиною замовленого товару за інвойсом №29 від 24.07.2019 року. Комерційні інвойси №SSІ/80156404, №SSІ/80156407, №SSІ/80156405, з якими прибув товар на який позивачем подано митну декларацію №UA500090/2019/014635 від 02.09.2019 року, сформовані 29.08.2019 року, тобто вже після здійсненої позивачем 50-відстокової оплати за товар за інвойсом №29 від 24.07.2019 року. Тобто вказати в призначенні платежу номер інвойсу за яким здійснено конкретну поставку партії товару є неможливим.

При цьому, позивачем надано докази на здійснення оплати товару за інвойсом №29 від 24.07.2019 року на виконання договору поставки №1 від 01.04.2015 року, частина якого доставлена за інвойсами №SSІ/80156404, №SSІ/80156407, №SSІ/80156405 від 29.08.2019 року.

З урахуванням зазначеного посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що сума за банківськими платіжними документами не відповідає ні загальній вартості партії ні 50% вартості партії заявленого товару, як зазначено у інвойсах та що у банківських платіжних документах не зазначено до якої саме партії товару відноситься сплата є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо посилання в оскаржуваному рішенні на те, що до копії митної декларації країни відправлення відсутній переклад та курс перерахунку вартості товару у валюту контракту, суд зазначає наступне.

Суд вважає безпідставним посилання Одеської митниці ДФС на те, що до копії митної декларації країни відправлення відсутній переклад оскільки відповідно МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування та органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Суд зазнає, що відповідно до ч.3 ст.53 МК України митна декларація країни відправлення є додатковим документом для підтвердження заявленої митної вартості.

Копія митної декларації країни відправлення митної декларації країни відправлення №19РL391010Е1074270 від 29.08.2019 року складена польською мовою.

Крім того, декларант не може нести відповідальність за документи, складені іншими господарюючими суб`єктами та за інформацію, що в них відображена.

Також, слід зазначити, що митна декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує заявлену митну вартість товару (ч.2 ст.53 МКУ).

При цьому, право органу доходів і зборів на витребування у декларанта або уповноваженої ним особи додаткових документів за наведеним в ч.3 ст.53 МК України переліком виникає виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті (тобто основні документи), містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У свою чергу, відповідачем жодним чином не обґрунтовано необхідності надання перекладу документів, не зазначено які саме документи містять дані на підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації, складені іншою мовою та потребують перекладу.

Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що, крім іншого, підставою для проведеного коригування стало те, що позивач у відповідь на запит відповідача не надав переклад митної декларації країни відправлення та відсутній курс перерахунку вартості товару у валюту контракту, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, а саме: договором, додатками до нього, інвойсами, розрахунками на оплату товару та не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Отже, товар, який було доставлено за інвойсом №SSІ/80156404 від 29.08.2019 року, за інвойсом №SSІ/80156407 від 29.08.2019 року та інвойсом №SSІ/80156405 від 29.08.2019 року відповідно до договору поставки №1 від 01 квітня 2015 року доставлено перевізником покупцю. Замовлений та поставлений товар відповідає типу, який вказано в каталогах товару №025/43, тобто ідентифікацію товару замовленого покупцем та наданого до митного оформлення за митною декларацією №UA500090/2019/014635 можлива за дослідження зазначених документів.

Разом з тим, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо відсутності специфікація на поставку товару.

Відповідно до п.п.2.1. договору поставки №1 від 01.04.2015 року продавець постачає покупцю товар окремими партіями у відповідності до кількості і асортименту, передбаченого покупцем в комерційних інвойсах до даного контракту на кожну доставку товару. Покупець надає специфікацію до даного контракту на кожну доставку товару засобами електронного чи факсимільного зв`язку.

Як встановлено судом вище, позивачем за інвойсом №29 від 24.07.2019 року на виконання договору поставки №1 від 01.04.2015 року придбана партія товару на загальну суму 66654,96 євро (а.с.147-161 том 1).

Частина цього товару доставлено за інвойсом №SSІ/80156404 від 29.08.2019 року, за інвойсом №SSІ/80156407 від 29.08.2019 року та інвойсом №SSІ/80156405 від 29.08.2019 року.

Відсутність специфікації не впливає на визначення обсягу та визначення митної вартості товару з урахуванням того, що до митного органу надані інвойс №29 від 24.07.2019 року, інвойс №SSІ/80156404 від 29.08.2019 року, інвойс №SSІ/80156407 від 29.08.2019 року та інвойс №SSІ/80156405 від 29.08.2019 року, які, в свою чергу містять перелік товару, його кількість та вартість.

При цьому, сама по собі специфікація не є тим документом, який в розумінні митного кодексу є джерелом визначення складових митної вартості товару.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого ПП «ТЕРМОКЛІМАТ» товару та протиправність оскарженого рішення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Крім цього, згідно рішення у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України», заява №23620/05, відповідно до п.17 суд повторює, що будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших авторитетних джерел, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), від 23 вересня 1982 року, пп. 69-73, серія А №52).

З урахуванням наведеного, твердження митного органу, якими обґрунтовано рішення про коригування митної вартості товару є безпідставними, так як контролюючим органом не доведено існування розбіжностей у числових значеннях митної вартості товару, що унеможливили б визначення митної вартості за ціною контракту, тобто за першим методом.

При цьому вказані недоліки також жодним чином не впливають на визначення митної вартості імпортованого товару, за наявності належним чином оформлених документів, надання яких передбачено Митним кодексом України.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені МК України, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору.

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства «ТЕРМОКЛІМАТ» до Одеської митниці ДФС, Одеської митниці Держмитслужби про визнання незаконним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 02.09.2019 року №UA500090/2019/000009/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації при митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2019/000009/2 від 02.09.2019 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UА500090/2019/000009/2 від 02 вересня 2019 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500090/2019/00107 від 02 вересня 2019 року.

Стягнути з Одеської митниці ДФС за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «ТЕРМОКЛІМАТ» сплачений судовий збір у розмірі 6489,85 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне підприємство «ТЕРМОКЛІМАТ» (, 65101, м.Одеса, вул.25-ї Чапаєвської дивізії, (Інглезі) 2);

Відповідач: Одеська митниця ДФС (, 65078, м.Одеса, вул. Івана та Юрія Липи, 21-а);

Відповідач: Одеська митниця Держмитслужби (, 65078, м.Одеса, вул. Івана та Юрія Липи, 21-а)

Суддя П.П.Марин

.