Справа № 620/2953/19
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 березня 2020 року
м. Київ
справа №620/2953/19
адміністративне провадження №К/9901/5200/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Яковенка М. М., перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 620/2953/19 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
До Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 24 лютого 2020 року надійшла касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 620/2953/19.
Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, внаслідок чого вказану касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Скаржнику надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції документа про сплату судового збору.
На виконання цієї ухвали та в межах встановленого у ній десятиденного строку, скаржник направив до суду клопотання, в якому скаржник повторно ставить питання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 620/2953/19 до ухвалення рішення у справі або надати додатковий строк для усунення недоліків. Заява мотивована тим, що 17 лютого 2020 року подано до довольчого органу заявку для виділення відповідного фінансування, незважаючи на відсутність наказу Міністерства оборони України «Про бюджетну політику на 2020 рік», що не може свідчить про бездіяльність касатора. На підтвердження цих обставин скаржник долучив копію заяви від 17 лютого 2020 року.
Відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Враховуючи наведене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з Державного бюджету України та відсутністю в ньому коштів, не є підставою для відстрочення такої сплати.
Водночас, суддя-доповідач зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року скаржнику вже було відмовлено в задоволені клопотання про відстрочення сплати судового збору.
Крім того, в вищезазначеній ухвалі, було вказано, що характер і зміст заявлених позивачем вимог, підстави для застосування пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в чинній редакції відсутні, але додаткових чи нових доводів в обґрунтування аналогічного клопотання скаржником не наведено, тому і підстав для його задоволення не існує.
Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Частина друга статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України покладає на учасників справи, обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справ «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.
Відповідно до частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України однією з вимог касаційної скарги визначено надання документу про сплату судового збору.
Військова частина НОМЕР_1 не надала доказів вчинення дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України безпосередньо у справі № 620/2953/19.
Крім того, скаржником не зазначено час, протягом якого процесуальний обов`язок зі сплати судового збору буде виконаний.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про продовження процесуального строку для усунення недоліків касаційної скарги щодо надання документу про сплату судового збору.
На момент постановлення цієї ухвали вимоги ухвали від 26 лютого 2020 року про залишення касаційної скарги без руху щодо надання документу про сплату судового збору не виконано.
Згідно із частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Згідно із частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Враховуючи положення пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України та те, що недоліки касаційної скарги у встановлений строк усунені не були, касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до частини сьомої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтями 121, 332, Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 620/2953/19 до ухвалення рішення у справі або надати додатковий строк для усунення недоліків.
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 620/2953/19 повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

Суддя М. М. Яковенко