Справа № 826/4020/17
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року м. Київ № 826/4020/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Шевченківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м.Києві
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Шевченківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві в якому просила:

- скасувати повністю рішення про відмову в оформленні паспорта громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві оформити громадянці України ОСОБА_1 паспорт громадянина України замість утраченого;

- зобов`язати Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві видати громадянці України ОСОБА_1 паспорт громадянина України замість утраченого.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем за результатом розгляду її заяви протиправно відмовлено у видачі паспорта громадянина України замість втраченого, оскільки нею подано всі необхідні документи.

Відповідачем подано заперечення на адміністративний позов в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки підстави для видачі паспорту громадянина України позивачу відсутні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.04.2017р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

09.10.2018р. суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає наступне.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23.07.2014р. (а.с. 7)

Позивачу, 10.09.2013р. присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків, що підтверджується копією картки платника податків. (а.с. 8)

23.03.2015р. позивачем втрачено паспорт громадянина України.

Одночасно, 23.05.2015р. позивач звернулась із заявою до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві про втрату паспорта, в якій просила скласти висновок за результатом розгляду її заяви. (а.с. 9)

28.04.2015р. Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києві підготовлено висновок, в якому зазначено, що вжитими заходами розшуку встановити місце знаходження документа на ім`я ОСОБА_1 не виявилось можливим. (а.с. 10)

29.03.2016р. позивач звернулась із заявою та доданими документами до відповідача, в якій просила надати їй адміністративну послугу, а саме оформити паспорт громадянина України (оформлення паспорта громадянина України замість утраченого). (а.с. 46)

Відповідно до листа відповідача від 05.04.2016р. № 11/351, інформація в обліках відповідача про ОСОБА_1 , 21.02.1991р., не значиться, з огляду на що прийнято рішення про відмову в оформленні паспорта громадянина України на ім`я позивача, оскільки її особу не встановлено. (а.с. 54)

Вважаючи протиправною відмову відповідача в оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України замість утраченого, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 1 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено, що суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру, оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» визначено, що документами, що підтверджують громадянство України, є, серед іншого, паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Питання оформлення паспорта замість втраченого врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (із змінами і доповненнями) в редакції на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 302).

Так, пунктом 1 Порядку №302 визначено, що паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Відповідно до п. 3 Порядку № 302, кожен громадянин України зобов`язаний отримати паспорт відповідно до закону.

Згідно з п. 17 Порядку № 302, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються територіальним підрозділом ДМС за зареєстрованим місцем проживання особи.

Оформлення замість втраченого або викраденого, обмін паспорта, який було оформлено із застосуванням засобів Реєстру, та його видача здійснюються територіальним підрозділом ДМС за місцем звернення особи чи її законного представника.

Відповідно до п. 26-28 Порядку № 302, для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого особа або її законний представник подають:

1) заяву встановленого МВС зразка про втрату або викрадення паспорта;

2) заяву-анкету;

3) кольорову фотокартку розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (у разі втрати або викрадення паспорта зразка 1993 року);

4) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (у разі викрадення паспорта);

5) заяву про відмову від отримання паспорта, що містить безконтактний електронний носій;

5-1) заяву про внесення до безконтактного електронного носія, який імплантовано у паспорт, додаткової змінної інформації;

6) у разі оформлення паспорта особі, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується довідкою лікувального закладу, або особі, яка перебуває у місцях позбавлення волі або на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу, в разі потреби одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування;

7) відповідні документи, що підтверджують внесення встановленої законодавством плати, або оригінал і копію документа про звільнення від такої плати.

Про втрату або викрадення паспорта на території України особа або її законний представник зобов`язані негайно повідомити найближчому територіальному підрозділу ДМС, а в разі викрадення - також органу Національної поліції.

Замість втраченого або викраденого паспорта територіальний підрозділ ДМС після встановлення факту видачі раніше такого паспорта особі оформлює та видає новий паспорт.

Відповідно до п. 30-35 Порядку № 302, у разі повідомлення особою або її законним представником про втрату або викрадення паспорта територіальний підрозділ ДМС приймає рішення про видачу особі на час оформлення нового паспорта довідки.

Рішення про оформлення паспорта замість втраченого або викраденого паспорта, який було оформлено із застосуванням засобів Реєстру, приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з Реєстру.

Ідентифікація осіб, які звернулися із заявою про обмін (у разі непридатності паспорта для подальшого використання), втрату або викрадення паспорта зразка 1993 року, а також осіб, які звернулися із заявою про оформлення паспорта вперше після досягнення вісімнадцятирічного віку і стосовно яких відсутня інформація в Реєстрі, здійснюється відповідно до наявних картотек територіальних підрозділів ДМС.

Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи.

У разі відсутності документів (у тому числі офіційних довідок з фотокартками), згідно з якими може бути встановлено особу, з метою встановлення особи за її письмовою згодою проводяться опитування родичів, сусідів (не менше трьох осіб) та всі можливі перевірки за місцем проживання особи, за обліками МВС, МЗС та Мін`юсту, за результатами яких складається акт про встановлення особи.

Процедура встановлення особи проводиться протягом місяця, а у разі потреби - двох місяців.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до відповідача із заявою та доданими документами.

Одночасно, зі змісту листа відповідача від 05.04.2016р. № 11/351 вбачається, що інформація в обліках форми 1 Шевченківського РВ ГУ ДМС України в м. Києві та обліках відділу адресно-довідкової служби ГУ ДМС України в м. Києві про ОСОБА_1 , 21.02.1991р., не значиться, з огляду на що прийнято рішення про відмову в оформленні паспорта громадянина України на ім`я позивача, оскільки її особу не встановлено.

Таким чином, відповідь відповідача ґрунтується виключно на відсутності інформації про позивача в обліках форми 1 Шевченківського РВ ГУ ДМС України в м. Києві та обліках відділу адресно-довідкової служби ГУ ДМС України в м. Києві, а жодних інших дій спрямованих на ідентифікацію особи позивача як встановлено вимогами Порядку № 302 вчинено не було.

Так, в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_1 видана повторно 23.07.2014р., довідка про місце проживання від 14.07.2015р. видана головою ЖБК «Юність», акт складений сусідами позивача.

Однак, враховуючи те, що жодних інших дій спрямованих на ідентифікацію та встановлення особи позивача як визначено вимогами Порядку № 302 відповідачем вчинено не було, до інших державних органів, установ та організацій для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, запитів відповідачем не надсилалося, суд дійшов висновку, що перевірка особи позивача не може вважатися закінченою, з огляду на що, рішення про відмову позивачеві у видачі паспорта є передчасним, а позовна вимога в частині скасування повністю рішення про відмову в оформленні паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає задоволенню.

Враховуючи встановлені порушення з боку відповідача, та з огляду на те, що оскаржуване рішення скасовано, для забезпечення прав та інтересів позивача, з огляду на встановлену судом протиправність винесеного рішення у зв`язку з порушенням відповідачем Порядку № 302, яким передбачено процедуру встановлення особи, та передчасним винесенням цього рішення, оскільки зазначену процедуру не визнано судом завершеною, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача вчинити дії стосовно належного проведення перевірки та розгляду заяви позивача щодо оформлення паспорта громадянина України у зв`язку з втратою в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» та з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні.

З огляду на вищевикладене вимоги позивача про зобов`язати відповідача оформити та видати громадянці України ОСОБА_1 паспорт громадянина України замість утраченого є передчасними та задоволенню не підлягають.

Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» (Заява N 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії» (Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року, «Єрузалем проти Австрії», (Заява N 26958/95), Страсбург, від 27 лютого 2001 року, «Реквеньї проти Угорщини», (Case of Rekvenyi v. Hungary), (Заява N 25390/94), Страсбург, від 20 травня 1999 року, завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Відповідно до положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 №1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

Відповідно до абзацу 4 пункту 50 Порядку рішення про оформлення паспорта приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України (у разі оформлення паспорта вперше із застосуванням засобів Реєстру).

Враховуючи, що законодавцем чітко закріплено процедуру проведення встановлення особи та прийняття висновку, рішення за результатами такої перевірки, відповідно до Порядку, віднесено до дискреційних повноважень територіального органу/територіального підрозділу Державної міграційної служби, адміністративний суд не може підміняти вказану процедуру та суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень. Тому, в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Також, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 20.05.2019 (справа № 417/3668/17).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. 77, 139, 242, 243, 251, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати повністю рішення про відмову в оформленні паспорта громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1

3. Зобов`язати Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві вчинити дії стосовно належного проведення перевірки та розгляду заяви ОСОБА_1 щодо оформлення паспорта громадянина України у зв`язку із втратою в порядку, передбаченому Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» та з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві витрати зі сплати судового збору в розмірі 640,0 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська