Справа № 160/10369/19
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Новопокровської селищної ради, Новопокровської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Виконавчого комітету Новопокровської селищної ради, Новопокровської селищної ради, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльністю виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області, щодо не внесення на розгляд сесії клопотання про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,000 га на території Новопокровської селищної ради, Солоняського району, Дніпропетровської області;
- зобов`язати Новопокровську селищну раду Солонянського району Дніпропетровської області, розглянути на сесії клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,000 га на території Новопокровської селищної ради, Солоняського району, Дніпропетровської області, та прийняти рішення відповідно до вимог п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та статей 2, 116-118, 121, 122 Земельного кодексу України.
В обґрунтування позову зазначено, що 13.03.2019 року позивач звернувся до відповідача-2 з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Новопокровської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області, до якого були додані необхідні документи, а також графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. За результатами розгляду вказаного клопотання відповідач-1 27.03.2019 року відмовив у наданні такого дозволу посилаючись на те, що земельну ділянку було передано у комунальну власність Новопокровській територіальній громаді, але на даний час Управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області цій земельній ділянці не присвоєний кадастровий номер, що унеможливлює державну реєстрацію цієї земельної ділянки для отримання її у комунальну власність селищної ради, для подальшого надання громадянам. Позивач вважає таку відмову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам статті 118 Земельного кодексу України. Оскільки такі дії, на думку позивача, перешкоджають йому у реалізації права на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою та є протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Представник відповідачів 1, 2 надав до суду відзиви на позов, у яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що земельна ділянка щодо якої позивач прохав надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, не передавалася у комунальну власність Новопокровської об`єднаної територіальної громади в особі Новопокровської селищної ради згідно акту приймання-передачі та додатку до нього від 06.06.2018 року, та згідно публічної кадастрової карти Держгеокадастру України інформація про цю земельну ділянку та кадастровий номер відсутні. З урахування викладеного, законних підстав та повноважень для надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо даної земельної ділянки відповідач-2 не має, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на даний час не у повному обсязі сформувало земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно зі статтею 117 Земельного кодексу України, та не передано їх селищній раді.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Згідно ст.258 КАС України першим днем для прийняття рішення по даній справі є 25.01.2020 - вихідний день (субота), у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем - 27.01.2020р.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Матеріалами справи встановлено, що 13.03.2019 року позивач звернувся до Новопокровської селищної ради із клопотанням (від 23.11.2018 року) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту.
До вказаного клопотання позивачем було додано: копії паспорту та ідентифікаційного коду; графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; довідка за формою 6-зем.
Вказане клопотання розглянуто відповідачем-1 та листом від 27.03.2019 року №216 надана відповідь, у якій зазначено, що згідно графічних матеріалів, на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки вона в даний час знаходиться в стадії формування, їй необхідно присвоїти кадастровий номер, зареєструвати в Державному земельному кадастрі. Але на даний час Управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області цій земельній ділянці не присвоєно кадастровий номер, що унеможливлює державну реєстрацію цієї земельної ділянки для отримання їх в комунальну власність селищної ради, щоб потім за рішенням сесії селищної ради надати громадянам.
Не погоджуючись з відмовою в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, позивач звернулась з цим позовом до суду за захистом порушеного права.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовано Земельним кодексом України.
За змістом частин 1-3 статті 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).
Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Частиною 2 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до частини 1 статті 117 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
За правилами частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідно до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (частина 4 статті 122 Земельного кодексу України).
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що орган місцевого самоврядування розглядає клопотання громадянина про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності у місячний строк і дає дозвіл у відповідності до повноважень, визначених у статті 122 Земельного кодексу України. Водночас, положеннями вказаної статті передбачено, що селищні ради передають земельні ділянки у власність або у користування для всіх потреб виключно із земель комунальної власності відповідних територіальних громад.
Отже, визначальним питанням в даному випадку є встановлення чи належить бажана земельна ділянка до комунальної власності Новопокровської селищної об`єднаної територіальної громади.
З матеріалів справи встановлено, що спірна земельна ділянка орієнтованою площею 2,000 га станом на 01.01.2016 року перебуває у державній власності, що підтверджується довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 17.09.2018 року №97-4-0.33-604/175-18, яка надавалась разом з клопотанням.
Станом на день надання відповіді позивачу (27.03.2019 року) з приводу розгляду клопотання щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою земельній ділянці, яку позивач бажає отримати у власність, не присвоєно кадастровий номер, оскільки вона знаходиться в стадії формування.
Судом встановлено, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 06.06.2018 року №4-2199/15-18-0 "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" Новопокровській селищній об`єднаній територіальній громаді (Новопокровськиій селищній раді) Солонянського району Дніпропетровської області передано у комунальну власність за актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1403,6119 га на території Новопокровської селищної об`єднаної територіальної громади Солонянського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту згідно з додатком до акту приймання-передачі.
У пункті 2 вказаного наказу встановлено, що право власності на земельні ділянки, зазначені в додатку до акту приймання-передачі, виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
В додатку до акту прийманні-передачі від 06.06.2018 року наведено перелік всіх земельних ділянок державної власності на території Новопокровської селищної об`єднаної територіальної громади Солонянського району Дніпропетровської області, які передаються у комунальну власність.
Станом на час звернення позивача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, спірна земельна ділянка не була сформована та не мала кадастрового номера, доказів протилежного сторонами не надано.
Судом встановлено, що в додатку до акту прийманні-передачі земельних ділянок від 06.06.2018 року відсутня земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність для ведення особистого селянського господарства.
Суд звертає увагу, що фактично предметом спірних правовідносин є не оскарження бездіяльності відповідачів щодо не внесення на розгляд сесії клопотання позивача, як зазначив останній в уточненій позовній заяві, оскільки докази звернення позивача до відповідачів з таким клопотанням в матеріалах справи відсутні, а предметом спору є незгода позивача саме із відмовою відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки, викладеною у листі від 27.03.2019 року №216.
З наведеного вбачається, що бажана земельна ділянка орієнтованою площею 2,000 га не перебуває у комунальній власності та у Новопокровської селищної ради відповідно до статті 122 Земельного кодексу України відсутні повноваження щодо розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова позивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства є правомірною.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, з системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Згідно ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Н.В. Турлакова