Справа № 346/5020/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
18 березня 2020 року Справа № 346/5020/19 пров. № А/857/2381/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача - Качмара В.Я.,
суддів - Курильця А.Р., Старунського Д.М.,
при секретарі судового засідання - Пильо І.І.
розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Львові заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Галицької митниці Держмитслужби на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, -
У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа за апеляційною скаргою Галицької митниці Держмитслужби (далі - Митниця) на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 січня 2020 року.
12 березня 2020 року за результатами апеляційного розгляду справи апеляційну скаргу Митниця залишено без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 січня 2020 року - без змін.
12.03.2020 до закінчення судових дебатів суду передано заяву представника позивача Денисюк О.І. про стягнення з апелянта судових витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу в підтвердження чого протягом п`яти днів будуть подані відповідні докази.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої стаття 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне частково задовольнити заяву представника позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з пунктом 3 частини першої та частини третьої статті 252 КАС суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно вимог статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року, від 11 квітня 2018, 22 січня 2019 року у справі №№ 815/4300/17, 814/698/16, 802/1606/17-а відповідно.
З матеріалів справи видно, що 15.10.2019 між ОСОБА_1 (позивачем) та АО, яким для надання правничої допомоги клієнту призначено адвокатів Гуль Н.В. , Денисюк О.І. , укладено Договір за яким позивач доручає АО, а АО бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту. У Договорі наведені права, та обов`язки якими наділені адвокати на виконання умов цього Договору.
Відповідно до Акта виконавець відповідно до умов Договору надав для замовника професійну правничу допомогу у справі №436/5020/19, а саме:
розгляд наданих при зустрічі із замовником документів, що стосуються оскаржуваної Постанови, складання позовної заяви - 2 год роботи адвоката;
ознайомлення із апеляційною скаргою Митниці. Правовий аналіз додатків до апеляційної скарги. Опрацювання судової практики на яку посилався скаржник при написанні апеляційної скарги, пошук та аналіз судової практики в аналогічній категорії справ - 1 год роботи адвоката;
підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 4 год роботи адвоката.
Сторони погодили, що вартість послуг виконавця за даним Актом складає 8400 грн, з розрахунку 1200 грн за одну годину роботи.
Вказана сума була сплачена позивачем 13.03.2020, що підтверджується Платіжним дорученням.
При визначенні суми відшкодування вказаного виду судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З огляду на викладене, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру заявлених судових витрат та стягнення з апелянта на користь позивача 2400 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Вказані висновки суду апеляційної інстанції, щодо розглядуваного питання, ґрунтуються на позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі №1.380.2019.000317.
Відтак, заява позивача про стягнення з апелянта витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8400 грн підлягає до часткового задоволення, з урахуванням перелічених вище висновків у цьому судовому рішенні.
Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252, 321, 325, 328, 329 КАС,
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
Д. М. Старунський

Повне судове рішення складено 18 березня 2020 року.