Справа № 331/2943/19 (2-а/331/75/2019)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2020 року м. Дніпросправа № 331/2943/19 (2-а/331/75/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу інспектора 2 батальйону 1 роти УПП в м. Запоріжжі ДТП старшого лейтенанта Самофал Тетяни Олександрівни

на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2019 (головуючий суддя Гнатик Г.В.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача інспектора 2 батальйону 1 роти УПП в м. Запоріжжі ДТП старшого лейтенанта Самофал Тетяни Олександрівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача інспектора 2 батальйону 1 роти УПП в м. Запоріжжі ДТП старшого лейтенанта Самофал Тетяни Олександрівни просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що 25 червня 2019 року о 17:08:32 год. інспектором 2-го бат. 1 роти Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі ДПП, старшим лейтенантом Самофал Т.О. відносно ОСОБА_1 на місці, без забезпечення належного розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, відповідачем по справі було винесено акт індивідуальної дії-постанову по справі про адміністративне правопорушення від 25.06.2019 серії ЕАВ № 1263504, за якою його було піддано штрафу у розмірі 255 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2019 позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.06.2019 року серії ЕАВ № 1263504 про застосування до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що сторона відповідача належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не довела правомірність свого рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує на те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена у відповідності до норм чинного законодавства.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.06.2019 року серії ЕАВ № 1263504, винесеною інспектором 1 роти 2 батальйону старшим лейтенантом поліції УПП в Запорізькій області Самофал Т.О. відносно ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 122 КУпАП України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Конституції України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, Закону України "Про Національну поліцію", Закону України «Про дорожній рух», норми Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 та норми КУпАП.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що у постанові відповідача серії ЕАВ № 1263504 від 25.06.2019 зазначено, що ОСОБА_1 25.06.2019 року керуючи транспортним засобом перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті більш ніж на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 73 км/год., (вимір здійснено приладом Трукам 000571), чим порушив вимоги п.12.4 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Вказана постанова отримана позивачем особисто у день її винесення.

В силу ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, порушення зазначених меж суб`єктом владних повноважень, тягнуть, як наслідок, визнання протиправними дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує факту перевищення швидкості, проте зазначає, що перевищення було вимушеним, через необхідність надання вчасної допомоги для дитини, в якої була висока температура тіла.

З матеріалів справи також вбачається, що під час розгляду справи на місці відповідачем не було вирішено усні клопотання ОСОБА_1 та не заслухано його пояснення щодо дійсних обставин та сутності справи.

Тобто, жодних дій для перевірки достовірності вказаних пояснень відповідач не здійснив, належну оцінку цим доводам при розгляді справи про адміністративне правопорушення не надав, а саме, не з`ясував всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що пояснення позивача ОСОБА_1 , викладені ним в позовній заяві, підтверджені належними доказами, зокрема, матеріали справи містять медичну довідку з відповідним діагнозом (а.с. 21), квитанцію щодо купівлі ліків (а.с.5).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

З огляду на встановлені обставини справи та зазначені норми права, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки позивач діяв в стані крайньої необхідності, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора 2 батальйону 1 роти УПП в м. Запоріжжі ДТП старшого лейтенанта Самофал Тетяни Олександрівни - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2019 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 13.03.2020.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова