Справа № 520/12223/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 р.Справа № 520/12223/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 09.12.19 року по справі № 520/12223/19

за позовом Приватного підприємство "Золота нива 1"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування вимоги і рішення,

ВСТАНОВИВ

Приватне підприємство "Золота нива 1" (далі по тексту ПП «Золота нива 1», позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд:

1. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю- від 04.09.2019, згідно з якою ПП «Золота нива 1» визначено суму заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 214 249,49 гривень.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 04.09.2019, згідно з яким до ПП «Золота нива 1» застосовано штрафні санкції у розмірі 43 701,21 гривень.

В обґрунтування позовних вимог пояснив, що позивачем протягом охопленого перевіркою періоду укладались із фізичними особами цивільно-правові договори підряду на виконання певних видів робіт (оброблення землі, роботи на току, прибирання території, оранки, боронування, суцільної культивації, плоскорізної обробки, дискування, мульчування, коткування, розкидання мінеральних добрив, обробка металевих виробів, надання послуг з перевезення тощо), за фактом виконання яких було складено відповідні акти. Однак, фахівцями відповідача безпідставно було розцінено виконання вказаних робіт як трудові відносини між позивачем та фізичними особами. Між тим, жодних обставин на підтвердження здійснення підрядниками на користь позивача трудових функцій під час перевірки встановлено не було, а висновки податкового органу є власною інтерпретацією відповідачем відомостей вищезазначених договорів підряду та актів виконаних робіт, і ґрунтуються виключно на припущеннях. Вказує, що інспекційним відвідуванням Управління Держпраці у Харківській області, оформленим актом від 08.11.2019, було встановлено саме цивільно-правовий характер відносин між позивачем та фізичними особами, що склалися за вказаними договорами підряду. Зазначив, що плановою перевіркою ГУ ДФС у Харківській області, яка охопила період з 01.10.2018 по 31.03.2018, не було встановлено жодних порушень щодо визначення бази оподаткування, повноти та своєчасності сплати єдиного внеску, в тому числі з винагороди осіб, залучених до виконання робіт за цивільно-правовими договорами. Разом з тим, під час спірної фактичної перевірки відповідачем безпідставно констатовано нездійснення нарахування 22% єдиного внеску за квітень, травень та червень 2019 року в загальній сумі 214249,49 грн, з посиланням на наявність трудових відносин між позивачем та вказаними фізичними особами. Враховуючи викладене, вважає оскаржувані вимогу та рішення такими, що винесені необґрунтовано та підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 по справі № 520/12223/19 адміністративний позов Приватного підприємства "Золота нива 1" (64333, Харківська область, Ізюмський район, с. Забавне, вул. Харківська, 1 "Б") до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання протиправними та скасування вимоги і рішення задоволено в повному обсязі.

Скасовано Вимогу Головного управління ДПС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ю- від 04.09.2019р., згідно з якою Приватному підприємству "Золота нива 1" визначено суму заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 214 249,49 гривень.

Скасовано Рішення Головного управління ДПС у Харківській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 04.09.2019р., згідно з яким до Приватному підприємству «Золота нива 1» застосовано штрафні санкції у розмірі 43 701,21 гривень.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Харківській області на користь Приватного підприємства "Золота нива 1" сплачений судовий збір у сумі 3869 (три тисячі вісімсот шістдесят дев`ять) грн. 27 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 по справі № 520/12223/19 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що в період з 01.04.2019 по 31.06.2019 позивачем укладались договори цивільно-правового характеру з фізичними особами про надання послуг, оброблення землі, робіт на току, прибирання території тощо. Зазначив, що ПП «Золота Нива 1» сплачувало єдиний внесок у розмірі 22% від сум фактично сплаченого доходу на користь фізичних осіб, оскільки позивач вважав, що доходи на користь фізичних осіб виплачувались на підставі угод цивільно-правового характеру, тобто, не за основним місцем роботи у розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, під час фактичної перевірки було встановлено, що правовідносини між ПП «Золота Нива» та фізичними особами фактично є трудовими, а сторони цих договорів в силу приписів пп.14.1.195 та пп. 14.1.222 ст. 14 Податкового кодексу України прирівнюються до працівника та роботодавця, тобто, виплата доходів відбувалась саме за основним місцем роботи фізичних осіб. З огляду на викладене, в силу ч. 5 ст. 8 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, позивач був зобов`язаний у випадках, коли база нарахування єдиного внеску не перевищувала розміру мінімальної заробітної плати, здійснювати розрахунок сум єдиного внеску як добуток розміру мінімальної заробітної плати та ставки єдиного внеску. У зв`язку з тим, що цього зроблено не було, вважає, що позивачем занижено зобов`язання з єдиного внеску на суму 214 249,49 гривень. Враховуючи наведене, вважає правомірним виставлення позивачу вимоги про сплату недоїмки в розмірі 214249,49 грн. та застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску в сумі 43701,21 грн.

Вважає, що на користь висновків про фактично трудовий (а не цивільно-правовий) характер відносин між позивачем та фізичними особами, вказаними в додатках до акту перевірки, свідчить, зокрема, те, що договори укладались строком на 2019 рік, та містять низку умов щодо організації процесу праці (виконання робіт матеріалами, технікою, транспортними засобами замовника; обов`язок замовника забезпечувати заправку техніки, надавати підряднику вичерпну інформацію щодо порядку і способу виконання робіт, обов`язок підрядника інформувати замовника про хід виконання робіт, не залучати до виконання робіт інших осіб (субпідрядників)). Зазначив, що акти приймання виконаних робіт складалися щомісячно в останній день місяця, а їх зміст повторювався, що підтверджує систематичний характер виконуваних робіт. У цих актах вказана лише назва робіт та вартість виконаної роботи, однак, відсутня інформації щодо конкретизації виконаних робіт. До перевірки не надано документів (звітів, розрахунків), які б підтверджували, конкретизували виконану роботу, її зміст та місце надання послуг.

Позивач в надісланому до суду письмовому відзиві та його представник у судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначив, що за результатами вивчення під час планової перевірки тих самих договорів цивільно-правового характеру, що й у спірних відносинах, жодних ознак наявності трудових відносин за даними договорами встановлено не було, порушень в частині правильності та повноти нарахування і сплати ЄСВ плановою перевіркою не виявлено. Пояснив, що окремі договори підряду, зокрема, укладені із ОСОБА_1 , були вивчені Управлінням Держпраці у Харківській області в ході інспекційного відвідування, за результатами якого зроблено висновок, що ці договори укладені в цивільно-правовому порядку та регулюються нормами Цивільного кодексу України. Зазначив, що у п.1.2 кожного з договорів підряду чітко визначені конкретні роботи, які повинен виконувати підрядник, ціна робіт наведена у п.4.1 договору та/або у додатках 1 до договорів «Ціни робіт». Надані при перевірці акти виконаних робіт містять усі обов`язкові реквізити та відомості, в тому числі, посилання на номер і дату договору підряду, конкретний вид та місце виконання робіт, одиниці виміру та обсяг робіт, суму винагороди, що підлягає сплаті за виконані роботи, суму утриманих податків та зборів, а відтак, є належними доказами виконання сторонами умов договорів підряду. Вказівки в додатках до акту перевірки на посаду чи трудову функцію, яку, на думку відповідача, обіймає чи виконує конкретна особа, є цілком безпідставними, оскільки така посада чи функція передбачає виконання певних, притаманних їй обов`язків, однак, підрядники таких обов`язків на себе не брали та не виконували. Підрядники виконували роботи періодично, за викликом замовника, з оплатою не за процес праці, а за фактично виконані роботи відповідно до акту приймання-передачі, з різним обсягом винагороди залежно від здійсненого обсягу робіт; вказані особи не підпорядковувались правилам внутрішнього трудового розпорядку, а самостійно організовували роботу та виконували її на власний ризик. Дані особи не зараховані до штату підприємства, заяв про прийняття на роботу та трудових книжок позивачу не надавали, доказів протилежного відповідачем не надано. З огляду на викладене, вважають необґрунтованими та хибними висновки акту перевірки про трудовий характер відносин між позивачем та фізичними особами, вказаними в додатках до акту перевірки.

Пояснив, що вимога ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо обов`язку нараховувати єдиний внесок в розмірі не меншому, ніж 22% від мінімальної заробітної плати, поширюється лише на випадки, коли працівник виконує роботу (надає послугу) за основним місцем роботи, в цьому випадку до бази нарахування включається як заробітна плата, так і сума винагороди за цивільно-правовим договором. При нарахуванні доходу фізичним особам з джерела не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 22% - застосовується до визначеної бази оподаткування (фактично виплаченого доходу) незалежно від її розміру. У свою чергу, основним місцем роботи є місце роботи, де особа працює на підставі укладеного трудового договору, де знаходиться її трудова книжка, до якої внесено відповідний запис про роботу. Вказує, що трудові договори з підрядниками не укладались, трудові книжки цих осіб у позивача не знаходяться, отже, виконання робіт для ПП «Золота Нива 1» не є основним місцем роботи підрядників у розумінні п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З огляду на викладене, вимоги абз.2 ч.5 ст.8 цього Закону на спірні відносини не поширюється, а тому позивачем правомірно нараховувся єдиний внесок на суму фактично нарахованого доходу. Отже, порушення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в діяльності ПП «Золота Нива 1» відсутні, у зв`язку з чим відсутні й підстави для донарахування позивачу грошового зобов`язання з ЄСВ та застосування штрафних санкцій.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу 17.03.2020 не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлень від 22.07.2019 № 1867, № 1868, виданих ГУ ДФС у Харківській області, головними державними ревізорами-інспекторами Ромашовим В.В., Клімовою А.О. була проведена фактична перевірка позивача - ПП «Золота нива 1» з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 01.04.2019 по 31.06.2019.

За результатами перевірки складено акт № 2671/20-40-13-05-08/33897138 від 05.08.2019, яким зафіксовано порушення позивачем ст.7, ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: на суму заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок, не нараховано 22% єдиного внеску в загальній сумі 214 249,49 гривень, в тому числі за квітень 2019р.- 79 605,87 гривень, за травень 2019р. - 63 550,87 гривень, за червень 2019р. - 71 092,75 гривень.

На підставі наведених висновків акту перевірки відповідачем було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю- від 04.09.2019, згідно з якою визначено суму заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 214 249,49 грн, та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 04.09.2019, згідно з яким до ПП «Золота нива 1» застосовано штрафні санкції в загальному розмірі 43 701,21 грн, в тому числі за квітень 2019р. - в сумі 23 881,76 грн, за травень 2019р. - в сумі 12 710,17 грн, за червень 2019р. в сумі 7 109,27 грн.

27.09.2019 позивач звернувся до ДФС України зі скаргою на вказані вимогу та рішення, в якій просив їх скасувати в повному обсязі.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги № 7703/6/99-00-08-06-01 від 30.10.2019 скарга позивача - ПП «Золота нива 1» була залишена без задоволення, а вимога та рішення були залишені без змін.

Не погодившись із вказаними вимогою та рішенням, ПП «Золота Нива 1» звернулось до суду з цим позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з безпідставності висновку акту перевірки про наявність прихованих трудових відносин між ПП «Золота Нива 1» та фізичними особами, вказаними у додатках до акту перевірки, та, як наслідок відсутності заниження позивачем зобов`язань зі сплати єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, урегульовано Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі по тексту Закон № 2464-VI).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці : підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Частиною 8 статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

За приписами ч.5 ст.8 Закону № 2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Таким чином, якщо працівник виконує роботу (надає послуги) відповідно до цивільно-правового договору за основним місцем роботи, то до бази нарахування єдиного внеску за звітний місяць включається як заробітна плата (дохід), так і сума винагороди. При цьому, якщо база нарахування єдиного внеску буде меншою за розмір мінімальної заробітної плати, то єдиний внесок розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати та ставки єдиного внеску у розмірі 22 відсотки.

Водночас, при виплаті доходу не за основним місцем роботи зазначені вимоги частини п`ятої ст. 8 Закону N 2464 щодо певної мінімальної величини нарахування єдиного внеску на дохід у вигляді винагороди за договором цивільно-правового характеру, не застосовуються. Єдиний внесок у цьому випадку нараховується виходячи з розміру 22% на фактично нараховану винагороду за договором цивільно-правового характеру незалежно від її розміру, але з урахуванням максимальної величини бази нарахування. Законодавча норма щодо сплати єдиного внеску з мінімальної заробітної плати діє тільки за основним місцем роботи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що фактичною підставою для донарахування позивачу єдиного внеску слугувало твердження відповідача про заниження позивачем бази оподаткування, оскільки єдиний внесок нараховувався позивачем на фактично виплачену суму доходу фізичним особам за договорами підряду, яка в деяких випадках була нижчою, ніж мінімальна заробітна плата. Разом з тим, за твердженням відповідача, оскільки фактично відносини між позивачем та фізичними особами, вказаними в додатках до акту перевірки, є трудовими, а не цивільно-правовими відносинами підряду, ПП «Золота Нива 1» для таких осіб є основним місцем роботи, у зв`язку з чим єдиний внесок не повинен нараховуватись на фактично виплачену суму винагороди, а визначається як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску (22%).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за визначенням п.12 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI основне місце роботи - місце роботи, де працівник працює на підставі укладеного трудового договору, де знаходиться (оформлена) його трудова книжка, до якої вноситься відповідний запис про роботу.

Відповідно до ст.21 КЗпП України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Частиною другою ст.48 КЗпП України передбачено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Записи про виконання робіт на підставі договору цивільно-правового характеру до трудової книжки не заносяться.

Разом з тим, доказів того, що з особами, які зазначені в додатках до акту перевірки, укладались трудові договори, а їх трудові книжки зберігалися на підприємстві позивача, і до них вносилися відповідні записи про роботу в ПП «Золота Нива 1», відповідачем не надано.

В ході фактичної перевірки таких обставин не встановлено, а позивач такі обставини заперечує.

Натомість, як зазначено самим відповідачем в акті перевірки, між ПП «Золота Нива 1» та особами, перелік яких наведено в додатках до акту, було укладено договори підряду, зміст яких наведено в акті перевірки.

Трудові договори з підрядниками позивачем не укладались, трудові книжки даних осіб на підприємстві не знаходяться, отже, виконання робіт для ПП «Золота нива 1» не є основним місцем роботи підрядників в розумінні п.12 частини першої ст. 1 Закону № 2464-VI.

Таким чином, виконання робіт (надання послуг) вказаними особами за договорами цивільно-правового характеру відноситься до доходів із джерел не за основним місцем роботи, у зв`язку з чим в даному випадку не підлягають застосуванню вимоги частини п`ятої ст. 8 Закону № 2464-VI (якщо база нарахування єдиного внеску буде меншою за розмір мінімальної заробітної плати, то єдиний внесок розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати та ставки єдиного внеску у розмірі 22%).

З огляду на викладене, єдиний внесок правомірно нараховувався позивачем на суми доходу у вигляді винагороди за договорами цивільно-правового характеру незалежно від суми такого доходу, але з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

Надаючи оцінку доводам відповідача про наявність трудових відносин між ПП «Золота Нива 1» та фізичними особами, вказаними в додатках до акту перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

За визначенням ч.1 ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частиною 1 статті 23 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до частини 1 статті 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Отже, діяльність працівника в рамках трудового договору характеризується наступними правовими ознаками: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); не на свій страх і ризик, а шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Вказані ознаки трудового договору витікають як зі статей КЗпП, так і з спеціальних законів, що регулюють трудові відносини (зокрема Закону України Про відпустки, Закону України Про оплату праці, Закону України Про колективні договори і угоди, Закону України Про охорону праці).

Водночас, відповідно до ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.2 ст.837 ЦК України).

Підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.839 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

В силу ч.1 ст.849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Відповідно до ч.1 ст.850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду.

Статтею 840 ЦК України передбачено виконання роботи з матеріалу замовника.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково; підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Таким чином, основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик; предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт, за наслідками яких замовник зобов`язується оплатити підрядникові виконану ним роботу, тобто предметом є кінцевий результат, а не процес праці; метою договору підряду є отримання певного матеріального результату.

Так, Верховний Суд у постанові від 08 травня 2018 року по справі №127/21595/16-ц дійшов аналогічного висновку, зазначивши, що основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Колегія суддів зазначає, що за змістом п. 1.1 договорів підряду, укладених між громадянами як підрядниками і ПП «Золота нива 1» як замовником, підрядник зобов`язується на свій ризик за завданнями замовника виконати роботи, зазначені в п.1.2. договору (надалі - «Роботи»), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи.

У п. 1.2 кожного договору підряду чітко зазначені конкретні роботи, які повинен виконувати підрядник, ціна Робіт наведена у п.4.1. договорів підряду та/або у додатках до договорів «Ціни робіт».

У договорах підряду вказано, що роботи виконуються підрядником матеріалами, технікою та засобами замовника, що відповідає положенням ст.ст.839-842 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.4.2 договорів підряду замовник сплачує підряднику плату за виконані роботи протягом 20 (двадцяти) банківських днів після підписання Сторонами відповідного акту виконаних робіт, готівкою через касу замовника або у безготівковому порядку на картковий банківський рахунок підрядника, або будь-яким іншим способом, не забороненим законодавством України.

Згідно з п.9.5 договору підряду даний договір є цивільно-правовим та укладений за вільним волевиявленням обох Сторін. Відносини, що виникають з даного договору, регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено, що у Додатку № 1 до Акту перевірки за № 42 зазначено ОСОБА_1 , який, будучи підрядником, згідно з договором підряду № 78/9 від 10.01.2019 взяв на себе зобов`язання виконати для позивача наступні види робіт: підвіз насіння, зерна, добрив, перевезення зерна, насіння, підвіз домішок насіння, мінеральних добрив, засипка мінеральних добрив в оприскувач, роботи на черговій машині, крані, ремонтні роботи, господарські роботи, транспортні роботи; за № 134 вказано ОСОБА_2 , який згідно з договором підряду № 87/9 від 18.01.2019 виконував для позивача аналогічні види робіт: підвіз насіння, зерна, добрив, перевезення протравленого насіння, перевезення зерна, підвіз домішок насіння, інших вантажів, ремонтні роботи, господарські роботи, транспортні роботи, що підтверджується копіями договорів підряду № 78/9 від 10.01.2019, № 78/9 від 10.01.2019, наявними в матеріалах справи.

До вказаних договорів підряду сторонами були укладені Додатки № 1 «Ціни робіт» із зазначенням використовуваної техніки, одиниць виміру кожного виду робіт (га, тони, кілометри, години) та цін за відповідну одиницю виміру.

Як вбачається з акту виконаних робіт від 30.04.2019, підписаного сторонами, підрядник ОСОБА_2 у квітні 2019 р. виконав і передав замовнику наступні роботи: ремонтні роботи - заміна сальника, ремонт кранів гальмівної системи, заміна сайлентблоків передніх стійок, заміна фільтрів та мастил; підвіз пшениці, кукурудзи на вагони за маршрутом с. Куньє - залізнична станція Закомельська; підвезення насіння в поле на посів до посівних агрегатів поле № АДРЕСА_1 - на загальну суму 1 643,35 гривень, що підтверджується копією акту, наявною в матеріалах справи.

Згідно з актом виконаних робіт від 31.05.2019 підрядник ОСОБА_2 у травні 2019 р. виконав і передав замовнику наступні роботи: підвіз води в поле до агрегатів; ремонтні роботи - зняття піддону, заміна прокладки під масляним насосом, зняття GPS з паливного баку, заміна прокладки, заміна масляної шланки, підняття кузова, заміна вихлопної труби, чистка показників ABC 5 шт. - на загальну суму 4 198,57 гривень.

Відповідно до акту виконаних робіт від 30.06.2019 підрядник ОСОБА_2 у червні 2019р. виконав і передав замовнику наступні роботи: підвіз води в поле до агрегатів; ремонтні роботи сидіння водія, бортування коліс, висвердлювання шпильки, зборка, ремонт кранів гальмівної системи на загальну суму 1 050,72 гривень.

Також судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у Додатку № 1 до Акту перевірки за № 3 зазначено ОСОБА_3 , який згідно з договором підряду № 131/6 від 13.02.2019 взяв на себе зобов`язання виконати для позивача наступні види робіт: оранка, боронування, суцільна культивація, плоскорізна обробка, дискування, мульчування, коткування, розкидання мінеральних добрив, підвіз добрив в поле до розкидача добрив, підживлення озимої пшениці, посів, збирання врожаю, роботи на пожежному тракторі, роботи на норії, стропальні роботи, перетяжка вагонів, завантаження вагонів, ремонтні роботи, господарські роботи, транспортні роботи, що підтверджується копією договору підряду № 131/6 від 13.02.2019, наявною в матеріалах справи.

До вказаного договору підряду сторонами було укладено Додаток № 1 «Ціни робіт» із зазначенням використовуваної техніки, одиниць виміру кожного виду робіт (га, тони, кілометри, години) та цін за відповідну одиницю виміру.

Згідно з актом виконаних робіт від 30.04.2019, підписаного сторонами, підрядник ОСОБА_3 у квітні 2019 р. виконав і передав замовнику наступні роботи: розкидання мінеральних добрив, поля №№ 295,291,142,135, 141, 146, техніка: МВД-1000, Трактор МТЗ-82.1; одиниця виміру роботи: га; кількість (обсяг): 1826,078 га; розкидання мінеральних добрив, поля №№ 117,145, техніка: МВД-1000, Трактор МТЗ-82.1; одиниця виміру роботи: га; кількість (обсяг): 130,400 га- на загальну суму 4 989,02 гривень.

Згідно з актом виконаних робіт від 31.05.2019 підрядник ОСОБА_3 у травні 2019р. виконав і передав замовнику наступні роботи: ремонтні роботи МВД-1000, налагодження двигуна МТЗ-82.1, одиниця виміру роботи: година; кількість (обсяг): 62,4 годин; розкидання мінеральних добрив, поля №№ 127,148,147, техніка: МВД-1000, Трактор МТЗ-82.1; одиниця виміру роботи: га; кількість (обсяг): 1013,922 га - на загальну суму 4 208,50 гривень.

Відповідно до акту виконаних робіт від 30.06.2019 підрядник ОСОБА_3 у червні 2019р. виконав і передав замовнику наступні роботи: розкидання мінеральних добрив, поля №№ 156,157,158, техніка: МВД-1000, Трактор МТЗ-82.1; одиниця виміру роботи: га; кількість (обсяг): 270,023 га; ремонтні роботи коліс, налагодження системи розкидання добрив, одиниця виміру роботи: година; кількість (обсяг): 135 годин - на загальну суму 4 198,56 гривень.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій актів приймання-передачі виконаних робіт, останні містять усі обов`язкові реквізити та відомості, в тому числі, посилання на номер і дату договору підряду, конкретний вид та місце виконання робіт, одиниці виміру та обсяг робіт, суму винагороди, що підлягає сплаті за виконані роботи, суми утриманих податків і зборів, вказані акти підписані сторонами, а отже, не мають дефектів форми або змісту, які б в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" спричиняли втрату ними юридичної сили і доказовості.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що зазначені акти є належним доказом виконання сторонами саме умов договорів підряду.

Вказівки у додатках до акту перевірки на посаду чи трудову функцію, яку, на думку відповідача, обіймає чи виконує конкретна особа, є безпідставними, оскільки такі посади передбачають виконання певних, притаманних ним обов`язків, проте підрядники таких обов`язків на себе не брали і фактично не виконували.

Доводи відповідача про системний характер роботи осіб, з якими позивачем укладались договори підряду, є безпідставними, оскільки чисельність підрядників протягом періоду, що перевірявся, не була незмінною, зокрема, у квітні 2019 року за цивільно-правовими договорами виконували роботи 229 осіб, у травні 2019 року - 201 особа, у червні -188 осіб. За змістом додатків до акту перевірки, персональний склад підрядників, які виконували роботи на користь позивача у квітні, травні та червні 2019 року, кожного місяця є різним.

Також, слід вказати, що безпосередньо з актів приймання-передачі виконаних робіт, наявних в матеріалах справи, вбачається, що виконувані роботи не мають системного характеру та здійснюються періодично у різних обсягах.

Зокрема, в матеріалах справи наявні копії актів приймання робіт, виконаних підрядником ОСОБА_2 , згідно з якими ціна такого виду робіт, як ремонтні роботи, складає 26,00 грн. за годину, при цьому згідно з актом від 30.04.2019 підрядником виконані ремонтні роботи на суму 1427,39 гривень, обсяг робіт становить 54 години (1427,39 : 26 = 54); згідно з актом від 30.06.2019 підрядником виконані ремонтні роботи на суму 904,00 гривень, обсяг робіт - 34 години (904 : 26 = 34); згідно з актом від 31.05.2019 виконання робіт зайняло 124 години (3224 : 26 = 124 години).

З наявних в матеріалах справи копій актів приймання робіт, виконаних підрядником ОСОБА_1 , вбачається, що ціна такого виду роботи, як підвіз зернових до вагонів, складає 1,80 грн. за тонну, згідно з актом від 31.01.2019 обсяг виконаних робіт склав 58,822 тон, згідно з актом від 28.02.2019 - 3508,30 тон, згідно з актом від 31.03.2019 - 444,4 тон.

Отже, обсяг робіт, які виконувались одними і тими самими підрядниками, кожного місяця є різним, неспівставним і непорівнюваним, а відтак, виконання цих робіт у квітні, травні та червні 2019 року не може свідчити про здійснення рівномірної трудової функції протягом місяця.

З вказаних вище актів виконаних робіт вбачається, що різні особи виконували однакові роботи не одночасно, а у різний час - наприклад, підрядник ОСОБА_2 - у квітні, травні, червні 2019р., а підрядник ОСОБА_1 - у січні, лютому, березні 2019 року.

Слід вказати, що розмір розміри винагороди за кожним окремим актом виконаних робіт є різним, та варіюється залежно від фактично здійсненого обсягу робіт. Зокрема, за актом від 30.04.2019 підрядник ОСОБА_2 отримав винагороду за виконані роботі в сумі 1 322,90 грн. (за вирахуванням утриманих податків та зборів), а за актом від 31.05.2019 - 3379,85 грн.

З викладеного вище випливає, що роботи виконувались підрядниками періодично, а не постійно, з оплатою не за процес праці, а за кінцевий результат. Завдання, які виконувались підрядниками протягом різних періодів, є різними, що виключає виконання ними трудової функції.

Колегія суддів зауважує, що виходячи зі змісту додатків до акту перевірки від 05.08.2019, під час фактичної перевірки відповідачем були вивчені договори цивільно-правового характеру, укладені позивачем в основному протягом січня, лютого, березня 2019 року.

Водночас, ті самі договори цивільно-правового характеру були предметом вивчення планової документальної перевірки, яка охопила період з 01.01.2018 по 31.03.2019, результати якої оформлено актом від 03.07.2019 № 4279/20-40-14-02-08/33897138.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до п.3.1.4.1 акту планової перевірки «Перевірка питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб при виплаті доходів на користь платників податків-фізичних осіб, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску» (стор.64-70 акту планової перевірки від 03.07.2019) чисельність фізичних осіб становила: працюючих за штатом - 46, за цивільно-правовими договорами - 174.

Згідно з наданими на перевірку документами у періоді, що перевірявся, до складу загальних місячних оподатковуваних доходів працівників позивача - ПП «Золота нива 1», віднесено наступні види доходів у вигляді:

- доходів працівників у зв`язку з відносинами трудового найму, що належать до категорії заробітної плати відповідно до Закону України «Про оплату праці»;

- винагорода осіб, залучених до виконання робіт за цивільно-правовими договорами; нарахування та виплата орендної плати орендодавцям за використання земельних часток (паїв), що находяться у їх власності.

За висновками акту планової перевірки від 03.07.2019, перевіркою правильності та повноти визначення ПП «Золота нива 1» бази нарахування та розміру єдиного внеску порушень не встановлено (стор.69 Акту планової перевірки); перевіркою повноти та своєчасності сплати єдиного внеску зафіксовано утримання та нарахування позивачем ЄСВ за даними підприємства в тому ж обсязі, що й за даними перевірки - 1 764 807,26 гривень; перераховано ЄСВ за даними підприємства - 1 745 527,78 гривень, за даними перевірки - 1 745 527,78 гривень; порядок обчислення і сплати єдиного внеску врегульовано нормами ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», порушень не встановлено (стор.70 акту планової перевірки).

Таким чином, відносини, які склалися між позивачем та фізичними особами-підрядниками на підставі одних і тих самих договорів підряду, плановою перевіркою були визнані цивільно-правовими, а фактичною перевіркою трудовими.

При цьому, механізм нарахування позивачем єдиного внеску з винагороди підрядників у квітні-червні 2019 року не змінився порівняно з березнем 2019 року, який був охоплений плановою перевіркою, та в якому не було виявлено порушень щодо нарахування і сплати єдиного внеску.

Крім того, слід відмітити, що виходячи зі змісту акту фактичної перевірки від 05.08.2019, нею було охоплено період з квітня по червень 2019 року, однак, у додатку до акту фактичної перевірки відповідач, констатуючи заниження суми єдиного внеску за квітень 2019 року, послався на недоплату єдиного внеску, нарахованого на доходи, виплачені фізичним особам за березень 2019 року, тобто, за період, охоплений плановою перевіркою.

Колегія суддів, не заперечуючи, що висновки акту планової перевірки не є обов`язковими при проведенні фактичної перевірки, вважає за необхідне вказати, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано обґрунтованих пояснень з приводу різної правової оцінки одних і тих самих фактів під час планової та фактичної перевірок.

Також, матеріалами справи підтверджено, що фахівцем Головного управління Держпраці у Харківській області було проведено інспекційне відвідування ПП «Золота Нива 1», результати якого оформлено актом від 08.11.2019 № ХК6872/286/2НД/АВ (т.1, а.с.71-89).

Як вбачається зі змісту цього акту, на вимогу інспектора ГУ Держпраці у Харківській області позивачем було надано договори підряду, розірвані у березні-квітні 2019 року із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , які вказані в додатку за квітень 2019 року.

За результатами вивчення ці договори підряду були визнані такими, що укладені у цивільно-правовому порядку та регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає необґрунтованим та безпідставним висновок відповідача про те, що між позивачем та фізичними особами підрядниками, вказаними в додатках до акту перевірки від 05.08.2019, фактично мали місце трудові відносини.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті вимоги № Ю- від 04.09.2019 про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 214 249,49 гривень та рішення № від 04.09.2019 про застосування до позивача штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 43 701,21 грн, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мали значення для їх прийняття, а відтак, вказані вимога та рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року по справі № 520/12223/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 19.03.2020 року