Справа № 520/12154/19
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 р. № 520/12154/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бідонька А.В.

при секретарі судового засідання - Дронь А.В.,

за участю:

представника позивача - Шевцова О.А.,

представника відповідача - Племяннік А.В.,

розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 23.08.2019 року №UА100000/2019/000297/2; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі помилкових висновків Відповідачем прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № UА 100000/2019/000297/2 від 23.08.2019 року, в якому зазначено про неможливість застосування першого (основного) методу визначення митної вартості, оскільки не можливо упевнитися в істинності або точності складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів Відповідачем також складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 100150/2019/00251, якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.

Рішення про коригування митної вартості товарів від 23.08.2019 року №UА100000/2019/000297/2 позивач вважає необґрунтованим та незаконним, у зв`язку із чим просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.11.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем надано відзив на позов, в якому суб`єкт владних повноважень з вимогами поданого позову не погоджується. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що Декларантом не надано визначених законодавством України документів стосовно витрат на транспортування, отже, на думку відповідача, декларантом не надано об`єктивних та документально підтверджених даних, відповідно до п.6 ч. 2 ст. 53 МК України. Зазначає також, що Декларантом надано Заявку №11 від 05.08.2019 до договору перевезення від 05.08.2019 №02/07/1/2019, укладеному між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (перевізник). Разом з тим, при перевірці в електронному реєстрі платників єдиного податку, з`ясовано, що ФОП ОСОБА_2 відноситься до 2 групи та не може займатися наданням транспортних послуг згідно з обмеженнями встановленими Податковим кодексом України. На підставі таких даних вважає, що Декларантом не підтверджено суму складової митної вартості товарів на транспортування. Крім того, декларантом надано проформу-інвойс та інвойс між FЕRМАТТ INTER LР (Велика Британія) та NEТWОRК 360 LІМІТЕD (Малта) та роздруківку без печаток банку щодо оплати на суму 19907,36 євро. Зазначило також, що підприємство NЕТWОRК НОМЕР_1 у проформі-інвойсі та інвойсі зазначено платником ОСОБА_3 , проте надані рахунки його не містять. Крім того, підприємство NЕТWОRК 360 LІМITED (Малта) не є власником товарів торгівельних марок, що зазначені в інвойсі № FR1746. Декларантом надісланий лист б/н від 22.08.2019 щодо неподання інших документів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 р. замінено відповідача - Київську міську митницю ДФС на її правонаступника - Київську митницю Держмитслужби у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні, згідно наданого до суду відзиву зазначив, що оскаржуване в даній справі рішення про коригування митної вартості товарів від 23.08.2019 року №UА100000/2019/000297/2 є цілком законним і обґрунтованим, винесеним відповідно до чинного законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11 червня 2019 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) та FЕRМАТТ INТЕR LР укладено зовнішньоекономічний договір № 19-247МР./06 (т 1а.с. 19).

Згідно пункту 1.1. Контракту, в порядку та на умовах визначених даним Контрактом. Продавець (FЕRМАТТ INТЕR LР) зобов`язується продати Покупцю (ФОП ОСОБА_1 ), а Покупець зобов`язується придбати у Продавця стоковий одяг та взуття, а також аксесуари, які далі іменуються «Товари», у відповідності до специфікації поставки та/або інвойсами, погодженими та підписаними між сторонами на кожну поставку окремо.

Пунктом 1.2. Контракту визначено, що найменування, асортимент, країна виробництва і кількість Товарів, які поставляються, на кожну поставку будуть зазначатися в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Контракту.

29 липня 2019 року, на виконання умов Контракту, було складено специфікацію до Контракту № 1746/01 та інвойс № РК1746, в яких зазначено перелік Товару, його кількість, найменування, асортимент, вартість за одиницю та загальна вартість.

Згідно специфікації № 1746/01 від 29 липня 2019 року зазначена загальна вартість тари - 188 штук, кількість одиниць Товару 6417, а також вага брутто - 2534 кг, вага нетто - 2208 кг. Загальна вартість Товарів, згідно специфікації № 1746/01 та інвойсу № РК1746 від 29 липня 2019 року склала 19245.45 Євро.

Як встановлено за матеріалами справи, 05 серпня 2019 року між Позивачем та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 укладено договір №02/07/1/2019 на перевезення вантажу, відповідно до якого останній прийняв на себе зобов`язання по перевезенню вантажу з місця відправлення до пункту призначення і видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі (т.1 а.с. 24-25).

Пунктом 4.1. вказаного Договору визначено, що сума фрахту, а також розрахунки між Перевізником і Замовником здійснюється шляхом готівкового або безготівкового розрахунку і погоджуються Сторонами в Заявці на кожне окреме вантажне перевезення, яка є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно із заявкою № 11 від 05 серпня 2019 року на перевезення вантажу автотранспортом згідно договору №02/07/1/2019 від 05 серпня 2019 року визначено основні умови здійснення перевезення, втому числі і загальна вартість рейсу - 15000 гривень.

Па підставі договору на перевезення № 02/07/1/2019 від 05 серпня 2019 року та заявки до даного договору. ФОП ОСОБА_2 складена довідка про транспорті витрати від 06 серпня 2019 року, в якій зазначена сума транспортних витрат - 15000 грн. (т. 1 а.с. 23).

Па підставі вищевказаних документів, позивачем на митну територію України було ввезено товар у вигляді одягу, загальною кількістю 6417 одиниць, загальною вартістю 19245,45 Євро.

З метою митного оформлення товарів, які ввезені на територію України, позивачем через представника - ТОВ «Твоя Логістика», 19 серпня 2019 року відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України разом з митною декларацією надав на адресу Київської міської митниці ДФС митну декларацію UА100150/2019/105281, до якої було надано наступні документи:

-рахунок-фактуру (інвойс) № FR1746 від 29 липня 2019 року, який виданий фірмою «FЕRМАТТ INТЕR LР»;

- автотранспортна накладна (СМR) № 000418 від 07.08.2019 року;

- сертифікат про походження товару РL/МF/АN 0234196 від 05.08.2019 року;

- акт про проведення огляду товарів № UА 205010/2019/420797 від 09.08.2019 року;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 06.08.2019 року;

- договір про перевезення № 02/07/1/2019 від 05.08.2019 року; зовнішньоекономічний договір № 19-247МЕ/06 від 1 1.07.2019 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору від 29.07.2019 року (специфікація).

Митну вартість було заявлено за першим методом (ціною контракту) в розмірі 19245.45 Євро.

Так, при проведені митного оформлення за МД № UА 100020/2019/372094 із застосуванням системи управління ризиками встановлено, що АСАУР сформовано декілька критеріїв ризику по даній МД за кодами:

« 101-1» Витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації, або засвідчених в установленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів;

« 103-1» Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях.

« 105-2» Контроль правильності визначення митної вартості товарів;

« 106-2» Витребування документів, які підтверджують митну вартість;

« 107-3» Контроль правильності класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД;

« 111-5» Перевірка правильності справляння митних платежів, контроль правильності обчислення, своєчасності та повноти їх сплати;

« 117-2» Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів із залученням спеціалізованого підрозділу митниці ДФС для перевірки числового значення заявленої митної вартості;

« 202-1» Проведення часткового митного огляду - з розкриттям до 20 відсотків пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації

« 911-1» Забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки.

За результатами здійснення контролю за МД, встановлено наступне:

1. Оплата за товар згідно п.3.2. контракту від 11.07.2019 №19-247МЕ/06 здійснюється як у вигляді попередньої оплати так й протягом 90 днів. Також п.4.1 зовнішньоекономічного контракту передбачено, що строки та умови постачання товарів зазначаються в інвойсі. Разом з тим дані щодо терміну сплати за товар у інвойсі відсутні.

2. Умовами постачання товару зазначено FСА-Вlоnіе. Декларантом для підтвердження транспортних витрат надана довідка про транспортні витрати ФОП ОСОБА_2 від 06.08.2019. Разом з тим, датою транспортного документу СМR є 07.08.2019.

3. Згідно п.4.1 договору перевезення від 05.08.2019 №02/07/1/2019 сума фрахту та розрахунки погоджуються у Заявці, яка не надана декларантом до митного оформлення.

Позивачу запропоновано надати на адресу відповідача: якщо рахунок сплачено: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару:

- документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається:

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом):

- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару:

- копію митної декларації країни відправлення:

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

- за власним бажанням декларант може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Судом встановлено, що позивачем на адресу митного органу додатково надані наступні документи: заявка на перевезення № 11 від 05.08.2019 року; інвойс компанії Nеtwогk 360 Lіmited 360-РSІ-2019-05-021 віл 20.05.2019 року: інвойс-проформа компанії Nеtwогk 360 Lіmited N360-Q-2019-04-025; документ про підтвердження оплати, яка здійснена компанією FЕRМАТТ INТЕR LР на користь компанії Nеtwогk 360 Lіmited.

За наслідками розгляду наданих додаткових документів Митним органом повідомлено ОСОБА_1 про наступні висновки:

Декларантом надано Заявку №11 від 05.08.2019 до договору перевезення від 05.08.2019 №02/07/1/2019, укладеному між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (перевізник). Разом з тим, при перевірці в електронному реєстрі платників єдиного податку, з`ясовано, що ФОП ОСОБА_2 відноситься до 2 групи та не може займатися наданням транспортних послуг згідно з обмеженнями встановленими Податковим кодексом України. На підставі таких даних вважає, що Декларантом не підтверджено суму складової митної вартості товарів на транспортування. Крім того, декларантом надано проформу-інвойс та інвойс між FЕRМАТТ INTER LР (Велика Британія) та NEТWОRК 360 LІМІТЕD (Малта) та роздруківку без печаток банку щодо оплати на суму 19907,36 евро. Зазначило також, що підприємство NЕТWОRК НОМЕР_2 LІМITED у проформі-інвойсі та інвойсі зазначено платником ОСОБА_3 , проте надані рахунки його не містять. Крім того, підприємство NЕТWОRК 360 LІМITED (Малта) не є власником товарів торгівельних марок, що зазначені в інвойсі № FR1746.

На підставі викладених обставин, відповідачем зроблено висновок, що Декларантом не підтверджено суму складової митної вартості товарів на транспортування.

Декларантом надісланий лист б/н від 22.08.2019 щодо неподання інших документів.

На підставі даних висновків Відповідачем прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів № UА 100000/2019/000297/2 від 23.08.2019 року, в якому зазначено про неможливість застосування першого (основного) методу визначення митної вартості, оскільки не можливо упевнитися в істинності або точності складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з прийняттям рішенням про коригування митної вартості товарів відповідачем також складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 100150/2019/00251, якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.

Позивач не погодився з визначеною відповідачем митною вартістю. Товари були випущені у вільний обіг за митною декларацією №UА100150/2019/105281 зі сплатою позивачем митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Вважаючи прийняте митним органом Рішення про коригування митної вартості товарів № UА 100000/2019/000297/2 від 23.08.2019 року необґрунтованим та незаконним, позивач звернувся із позовною заявою до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що фактичною підставою прийняття Київською митницею Держмитслужби оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, слугував висновок контролюючого органу про те, що відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості органу доходів і зборів перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються процедури визначення митної вартості товарів та правомірності рішень відповідача щодо коригування митної вартості товару, котрий імпортується на митну територію України, та регулюються положеннями Митного кодексу України, відповідно до статті 49 якого митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які перемішуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціпі, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

У відповідності до ч.1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Положеннями статті 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою та другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У відповідності до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною п`ятою статті 52 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що є обов`язковим наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості товару, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Такими обґрунтованими сумнівами, на думку відповідача, є те, що позивачем не надано документи, які підтверджують витрати на перевезення Товару, посилаючись на наказ Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».

Також, відповідач зазначає, що декларантом надано проформу-інвойс та інвойс між FЕRМАТТ INTER LР (Велика Британія) та NEТWОRК 360 LІМІТЕD (Малта) та роздруківку без печаток банку щодо оплати на суму 19907,36 евро. Зазначило також, що підприємство NЕТWОRК НОМЕР_2 LІМITED у проформі-інвойсі та інвойсі зазначено платником ОСОБА_3 , проте надані рахунки його не містять. Крім того, підприємство NЕТWОRК 360 LІМITED (Малта) не є власником товарів торгівельних марок, що зазначені в інвойсі № FR1746.

Судом під час розгляду справи встановлено, що позивачем, згідно приписів частини 2 статті 53 Митного кодексу України, для підтвердження митної вартості товарів подано: зовнішньоекономічний договір (контракт) (п. 2 ч. 2 ст. 53 Кодексу); інвойс (п. З ч. 2 ст. 53 Кодексу); документи, що підтверджують вартість товару - специфікацію до Контракту (п. 5 ч. 2 ст. 53 Кодексу); документи про вартість перевезення Товару (п. 6 ч. 2 ст. 53 Кодексу).

До суду відповідачем не подано доказів розбіжностей або наявності ознак підробки документів, поданих до митного оформлення.

На адресу відповідача не надавалися наступні документи: декларація митної вартості - через відсутність обов`язку Позивача щодо складання даного документу (п. 1 ч. 2 ст. 53 Кодексу); банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару - у зв`язку із тим, що інвойсом № РК1746 від 29 липня 2019 року передбачена відстрочка платежу до 16.09.2019 року (п. 4 ч. 2 ст. 53 Кодексу); ліцензія на імпорт товару - у зв`язку із тим, що товар не підлягає ліцензуванню (п. 7 ч. 2 ст. 53 Кодексу); страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування - оскільки страхування Товару не здійснювалося та страхові документи не складалися (п. 8 ч. 2 ст. 53 Кодексу).

Судом встановлено, що митна вартість товару визначена із застосуванням методу визначення митної вартості товарів 2г' (резервний метод) відповідно до ст. 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями ст. 64 МК України, ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

У зв`язку з вищевикладеним та відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 52, п. 1 та 2 ч. 5 ст. 54, ч. 6 ст. 54, ч. 2 ст. 58 та ч. 10 ст. 58 МК України Київська міська митниця ДФС відмовила у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 23.08.2019 № UА 100000/2019/000297/2.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не був застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у ст. 59 МК України.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не був застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у ст. 60 МК України.

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не був застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень ст. 62 МК України.

Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не був застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у ст. 63 МК України.

Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 МК України.

Визначена митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару, подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого уже здійснене, джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості

Відповідач, зазначаючи про те, що Позивачем не надано документи, які підтверджують витрати на перевезення Товару, посилається на наказ Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».

Суд зазначає, що Правила щодо заповнення графи 20 митної декларації свідчить про те, що наведений перелік документів є приблизний та дані документи не є обов`язковими для підтвердження вартості витрат на транспортування товару.

Вартість витрат на перевезення в даному випадку визначена за домовленістю між позивачем та Перевізником та підтверджується довідкою про транспорті витрати ФОП ОСОБА_2 , яка складена на підставі договору та заявки на виконання транспортних послуг, які були надані на адресу Відповідача.

Складання довідки про транспортні витрати 06 серпня 2019 року, а СМR 07 серпня 2019 року не має будь яких суперечливостей, та свідчить про наявність домовленості між ФОП ОСОБА_2 та Позивачем щодо предмету договору перевезення та його вартості.

Заявка до договору перевезення була надана у розпорядження митного органу, що підтверджується матеріалами відзиву на позовну заяву, до якої додано матеріали митного оформлення, у яких міститься заявка на перевезення № 11 від 05 серпня 2019 року.

З урахуванням вищевказаного, твердження відповідача про те, що декларантом не надано документів стосовно витрат на транспортування суд вважає необґрунтованими.

Крім того, висновки відповідача про те, що надані відповідно до вимог статті 53 МКУ документи містять розбіжності та не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, суд вважає необґрунтованими, оскільки митний орган зобов`язаний був зазначити, які саме розбіжності містять документи, а також яких саме даних не вистачає для визначення митної вартості товарів.

Також суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про те, що в інвойсі, наданому ОСОБА_1 , відсутні дані щодо терміну оплати за товар, оскільки інвойс №FR1746 від 29 липня 2019 року передбачав відстрочення платежу до 16.09.2019 року, про що було зазначено в графі «Теrms and date of payments: payments deffered until 16.09.2019».

Судом під час розгляду справи встановлено, що позивачем на адресу митного органу були надані вичерпні документи, які підтверджували вартість перевезення Товару фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , але відповідачем зроблено висновок про те, що декларантом не підтверджено суму складової митної вартості товарів на транспортування. Обґрунтовуючи дані висновки митний орган зазначає, що ФОП ОСОБА_2 відноситься до 2 групи та не може займатися наданням транспортних послуг згідно з обмеженнями встановленими Податковим кодексом України.

Суд з цього приводу зазначає, що позивач не наділений повноваженнями стосовно перевірки даних щодо тієї обставини, що ФОП ОСОБА_2 не може займатися наданням транспортних послуг.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що на момент укладення договору 05 серпня 2019 року №02/07/1/2019 на перевезення вантажу ФОП ОСОБА_2 , зареєстрований як фізична особа підприємець та згідно відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань має зареєстрований вид діяльності - КВЕД 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт», який передбачає усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом.

Позивач також на момент укладення договору є фізичною особою - підприємцем другої групи платників єдиного податку, про що свідчать відомості з Реєстру платників єдиного податку.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ФОП ОСОБА_2 не мав жодних обмежень у наданні транспортних послуг позивачу.

У свою чергу суд зауважує, що відповідач зобов`язаний був конкретно визначити норму Податкового кодексу України (пункт, частину, статтю), яка встановлює заборону щодо укладення договорів на перевезення вантажу з фізичними особами-підприємцями, які відносяться до 2-ї групи платників єдиного податку, що унеможливлювало укладення такого договору з ФО-П ОСОБА_2 .. Поряд із чим, Відповідач не зазначив конкретну норму Податкового кодексу України, що вказує на необґрунтованість таких висновків.

Щодо тверджень митного органу на підтвердження обґрунтування Рішення про коригування митної вартості про те, що декларантом надано проформу-інвойс та інвойс між FЕRМАТТ INTER LР (Велика Британія) та NEТWОRК 360 LІМІТЕD (Малта) та роздруківку без печаток банку щодо оплати на суму 19907,36 евро. Зазначло також, що підприємство NЕТWОRК НОМЕР_2 LІМITED у проформі-інвойсі та інвойсі зазначено платником ОСОБА_3 , проте надані рахунки його не містять, а також на те, що підприємство NЕТWОRК НОМЕР_3 LІМITED (Малта) не є власником товарів торгівельних марок, що зазначені в інвойсі №FR1746, судом зазначається наступне

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивачем з власної ініціативи надано на адресу митного органу документи у вигляді проформи-інвойсу та інвойсу між FЕRМАТТ INTER LР (Велика Британія) та NEТWОRК 360 LІМІТЕD (Малта) та роздруківку без печаток банку щодо оплати на суму 19907,36 євро, які підтверджують походження Товару та правомірність його набуття компанією FЕRМАТТ INTER LР.

Суд також зазначає, що твердження відповідача про те, що підприємство NEТWОRК 360 LІМІТЕD (Малта) не є власником торгівельних марок, також не впливає на митну вартість Товару, та жодним чином не свідчить про незаконність дій суб`єкта господарювання по здійсненню торгівлі даним товаром за ціною, яка визначена документами поданими на адресу Відповідача.

В Рішенні про коригування митної вартості зазначено про те, що за наданими декларантом документами не можливо упевнитися в істинності або точності складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Застосовуючи положення статті 17 ГАТТ Відповідач повинен був визначити конкретну заяву, документ чи декларацію щодо яких виникли сумніви щодо точності або істинності, а також навести конкретні ознаки, які свідчать про неточність документу або його фальсифікацію.

Дані обставини не зазначені ані в рішенні митного органу, ані у представником відповідача в ході розгляду справи.

Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 55 Митного кодексу України встановлено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

- наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

- обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що митний орган, здійснивши коригування митної вартості товарів у Рішенні про коригування митної вартості не зазначив наявну в митного органу інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, а також відсутнє обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, для застосування методу щодо подібних (аналогічних) товарів, митний орган повинен був зазначити у Рішенні про коригування митної вартості відомості про: прийняту органом доходів і зборів вартість операцій з подібними товарами; схожі характеристики і схожі компоненти ввезеного Товару та того, щодо якого наявні відомості у митного органу; зазначити якість товарів, торгову марку та репутацію тих товарів, які ввезені Позивачем та товарів, щодо яких наявні відомості у митного органу; кількість товарів і їх комерційний рівень.

В ході розгляду справи судом встановлено, що дані вимоги митним органом не виконані, вищевказані відомості в Рішенні про коригування митної вартості відсутні, у зв`язку із чим числові значення відкоригованої митної вартості Товарів є незаконними та необгрунтованими.

Статтею 64 Митного кодексу України визначені умови застосування резервного методу.

Частиною 2 статті 64 Митного кодексу України визначено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Пунктом 2 частини 3 вказаної статті передбачено, що митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей.

Аналіз цих положень Кодексу дає підстави зробити висновок, що для визначення митної вартості на підставі ст. 64 Кодексу необхідна наявність у розпорядженні митного органу мінімум двох альтернативних митних вартостей, які були раніше визнані або визначені.

Рішення про коригування митної вартості не містить відомостей про джерело раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостей товарів, а також їх числові значення, які використані Відповідачем при визначенні відкоригованої митної вартості.

Зазначаючи у відзиві на позовну заяву джерела інформації, якими користувався митний орган Відповідач не надав їх на адресу суду в якості доказу, у зв`язку із чим не доведено перед судом законність посилання на дані джерела.

Крім цього, Відповідач, в порушення п. 2 ч. З ст. 64 Митного кодексу України, застосував вищу з двох альтернативних вартостей.

Згідно приписів пункту 7 частини 3 статті 64 Митного кодексу України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі довільної чи фіктивної вартості.

Дані приписи Кодексу передбачають, що митний орган при коригуванні митної вартості повинен мати у своєму розпорядженні певні документи, які відображають митні вартості товарів, які були раніше визнані або визначені.

Cудом під час розгляду справи встановлено, що предметом Контракту був стоковий одяг в кількості 6417 штук, різних країн виробників, різних брендів, з різними якісними характеристиками, а також кожен предмет одягу або група мали різну вартість.

Згідно Рішення про коригування митної вартості Відповідач безпідставно застосовує до всіх одиниць товару у групі товарів одну ціну, таким чином безпідставно збільшуючи вартість стокового одягу майже на 100 відсотків. Аналогічним способом відкоригована вартість усіх предметів одягу, які були задекларовані Позивачем.

Крім цього, Відповідач, зробивши висновок про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів, по двом групам товарів застосовує саме основний метод визначення митної вартості товарів - метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Так, наприклад, група товарів зазначена в графі « 81»: Одяг верхній текстильний з синтетичний з синтетичних волокон в кількості 182 штуки, згідно умов Контракту та специфікації має загальну вартість 1061,89 Євро, але Відповідач зазначивши про застосування основного методу (код 1), безпідставно коригує вартість групи товарів до 1989,26 Євро.

Аналогічним способом Відповідачем збільшено митну вартість за групою товарів в графі «Товар 128».

Дії Відповідача свідчать про те, що митна вартість імпортних Позивачем товарів визначена на підставі довільної чи фіктивної вартості, про що свідчить відсутність у Рішенні про коригування митної вартості будь-якого обґрунтування числових значень митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, що є прямим порушенням приписів статті 55 та 64 Митного кодексу України.

Відтак, суд відхиляє сумнів митного органу у заявленій позивачем митній вартості товару як необґрунтований.

Згідно з ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 2-8 вказаної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проаналізувавши наведені норми права у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Однак, спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність висновків, покладених в основу оскаржуваного рішення.

З наведеного вбачається, що орган доходів і зборів у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі № 21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21-591а15 (814/283/14).

Як встановлено судом, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, відповідач послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності.

Проте, відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості саме щодо митної вартості заявленого позивачем до декларування товару, зокрема, не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими.

З оскаржуваного рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості товару за другорядним методом не вбачається, в чому саме полягала неможливість визначення митної вартості за першим методом, на підставі поданих документів позивачем.

Відповідачем в своєму рішенні не вказано: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом (п. 3.3. Узагальнень практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, затверджених Постановою Пленуму ВАСУ «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року» від 13.03.2017 №2).

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду від 13.02.2018 року у справі № 820/3061/17.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені МК України, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту).

В свою чергу, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, а тому висновки щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач під час винесення рішення про корегування митної вартості товарів № UА807000/2017/000648/2 від 07.11.2017 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, отже таке рішення підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятого ним рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Київської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, будинок 8-А, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 23.08.2019 року № UА100000/2019/000297/2.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, будинок 8-А, ) судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 березня 2020 року.

Суддя Бідонько А.В.