Справа № 560/4258/19
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4258/19
РІШЕННЯ
іменем України

18 березня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання дій незаконними та скасування вимог,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якій просить: визнати дії Головного управління ДПС у Хмельницькій області відносно ОСОБА_1 незаконними та скасувати вимогу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 20 лютого 2019 року та вимогу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 13 вересня 2019 року.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 2000 року являється військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . Вказує, що 12.05.2011 державним реєстратором внесені відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно позивача, як фізичної особи - підприємця з основним видом підприємницької діяльності КВЕД 49.41 №0004402. 13.05.2011 позивачем подано до Старокостянтинівського управління ГУ ДПС у Хмельницькій області заяву про обрання спрощеної системи оподаткування. Зазначає, що протягом усього часу здійснення підприємницької діяльності добросовісно та вчасно подавав податкові звіти та сплачував необхідні податки та збори.

Вказує, що 09.12.2019 державним реєстратором внесені відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення здійснення підприємницької діяльності під №3004402.

Зазначає, що 11.12.2019 отримав примірник постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59157611 від 21.05.2019 та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60787150 від 05.12.2019 з яких дізнався, що згідно з вимогою №Ф-4159-22 від 20.02.2019 та вимогою №Ф-4159-22 від 13.09.2019 ГУ ДФС у Хмельницькій області станом на 27.11.2019 заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені ОСОБА_1 становить 23217,40 грн.

Вказує, що 26.12.2015 згідно наказу №933 позивача направлено на посаду офіцера відділення по роботі з особовим складом військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , тому фізично не міг повідомити про неможливість здійснення підприємницькою діяльністю, подавати податкову звітність та сплачувати єдиний внесок. Зазначає, що позивач вже був застрахованою особою, адже єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за позивача сплачувала військова частина НОМЕР_2 .

Також зазначив, що оскільки з 05.03.2016 позивач відповідно до наказу знаходився в зоні ООС (АТО), довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції №917 від 14.06.2016 та довідки про участь у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічні і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях №1644 від 18.08.2019, а тому на позивача розповсюджується ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

За таких обставин, вважає вимоги від 20.02.2019 №Ф-4159-22У та від 13.09.2019 №Ф-4159-22У протиправними та такими, що підлягають скасуванню, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.01.2020 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

04.02.2020 представник Головного управління ДПС у Хмельницькій області подав до суду відзив на адміністративний позов в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що ФОП, прийняті на військову службу за контрактом, не звільняються від сплати ЄВ за себе. Станом на 28.01.2020 на адресу Старокостянтинівського управління ГУ ДПС у Хмельницькій області від ОСОБА_1 документи, які є підставою для звільнення від сплати єдиного соціального внеску (заява ФОП, копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) не надходили. А тому, підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, відсутні.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі письмові докази, оцінивши їх у взаємозв`язку та сукупності, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що з 2000 року позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

12.05.2011 державним реєстратором внесені відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно позивача, як фізичної особи - підприємця з основним видом підприємницької діяльності КВЕД 49.41 №0004402.

13.05.2011 позивачем подано до Старокостянтинівського управління ГУ ДПС у Хмельницькій області заяву про обрання спрощеної системи оподаткування. Протягом усього часу здійснення підприємницької діяльності позивач подавав податкові звіти та сплачував необхідні податки та збори.

26.12.2015 згідно наказу №933 позивача направлено на посаду офіцера відділення по роботі з особовим складом військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , тому фізично позивач не міг повідомити про неможливість здійснення підприємницькою діяльністю, подавати податкову звітність та сплачувати єдиний внесок.

З 05.03.2016 позивач відповідно до наказу знаходився в зоні ООС (АТО), довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції №917 від 14.06.2016 та довідки про участь у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічні і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях №1644 від 18.08.2019, а тому на позивача розповсюджується ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

09.12.2019 державним реєстратором внесені відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення здійснення підприємницької діяльності за №3004402.

11.12.2019 позивач отримав примірник постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59157611 від 21.05.2019 та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60787150 від 05.12.2019 з яких дізнався, що згідно з вимогою №Ф-4159-22 від 20.02.2019 та вимогою №Ф-4159-22 від 13.09.2019 ГУ ДФС у Хмельницькій області станом на 27.11.2019 заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені ОСОБА_1 становить 23217,40 грн.

Не погоджуючись з вимогами №Ф-4159-22 від 20.02.2019 та №Ф-4159-22 від 13.09.2019, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Як передбачено ч.3 ст.39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, не припиняється державна реєстрація підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців. У разі не провадження ними підприємницької діяльності у період проведення мобілізації нарахування податків і зборів таким фізичним особам - підприємцям не здійснюється.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ).

Фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, відповідно до положень п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VІ, є платниками єдиного внеску.

В силу приписів п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Поряд з цим, 08.06.2014 року набрав чинності Закон України від 20.05.2014 року №1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" (далі - Закон №1275-VII), яким розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" доповнено п.9-2, відповідно до якого під час особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", якщо вони не є роботодавцями.

Підставою для такого звільнення є заява фізичної особи - підприємця та копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які подаються до органу доходів і зборів фізичною особою - підприємцем протягом 10 днів після її демобілізації. Якщо демобілізована фізична особа - підприємець перебуває на лікуванні (реабілітації) у зв`язку з виконанням обов`язків під час мобілізації, заява і копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, подаються протягом 10 днів після закінчення її лікування (реабілітації).

Цей пункт застосовується з першого дня мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 17 березня 2014 року N 303 "Про часткову мобілізацію", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію", та протягом усього особливого періоду.

Під час особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" для платників єдиного внеску, визначених у статті 4 цього Закону, призваних на військову службу під час мобілізації або залучених до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їхньої військової служби зупиняється застосування норм статті 25 цього Закону.

Підставою для такого зупинення є копія військового квитка або копія документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, яка подається до органів доходів і зборів цим державним органом протягом десяти днів після її мобілізації.

Аналогічні приписи містяться також в Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року №508/26953, у редакції наказу Міністерства фінансів України 28.03.2016 року №393).

Зокрема, п.7 розділу ІV вказаної Інструкції визначено, що протягом особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", платники, визначені підпунктами 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, якщо вони не є роботодавцями.

Таким чином, за змістом наведених норм звільняються від нарахування та сплати єдиного внеску під час особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", платники єдиного внеску - фізичні особи-підприємці, призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби.

На думку суду, для настання передбачуваних наслідків, а саме: звільнення від виконання обов`язків, визначених ч.2 ст.6 Закону №2464-VІ, визначальним є те, що особа призвана на військову службу під час мобілізації або ж залучена до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, при цьому не є роботодавцем. Аналогічний правовий висновок за результатами трактування наведених вище норм права викладений в тексті ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.10.2017 року у справі №817/66/17.

Відповідно до витягу з наказу №63, позивач з 05.03.2016 до теперішнього часу перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_2 . Документи про звільнення (демобілізацію) в запас позивача відсутні.

Отже, встановлені судом обставини і системний аналіз наведених законодавчих норм свідчать про належність позивача, як фізичної особи-підприємця без найманих працівників, до категорії осіб, які звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених п.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", зокрема щодо своєчасного нарахування, обліку та сплати єдиного внеску, на весь строк його військової служби, а відтак спростовує наявність у відповідача підстав для виставлення вимог про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 не звільняється від сплати єдиного внеску як фізична особа-підприємець, оскільки проходить військову службу за контрактом, враховуючи встановлений у спірних правовідносинах факт призову позивача на військову службу під час мобілізації, в насідок чого нарахування податків і зборів не здійснюється до закінчення особливого періоду або до прийняття рішення про демобілізацію.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Тобто, законодавством віднесено до проходження військової служби період служби за контрактом або за призовом.

Таким чином, позивач який розпочав проходження військової служби з 2000 року та проходить її і на час розгляду справи за контрактом, виконав вимоги п.7 розділу ІV вищевказаної Інструкції та мав справедливі очікування щодо звільнення від виконання своїх обов`язків платника ЄСВ, не будучи роботодавцем.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані вимоги від 20.02.2019 №Ф-4159-22У та від 13.09.2019 №Ф-4159-22У про сплату боргу з єдиного внеску є необґрунтованими, винесені без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, з порушенням вимог ч.2 ст.2 КАС України, а отже є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання дій незаконними та скасування вимог - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати вимоги ГУ ДПС у Хмельницькій області про сплату боргу від 20.02.2019 №Ф-4159-22У та від 13.09.2019 №Ф-4159-22У.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 43142957)

Головуючий суддя О.П. Шевчук