Справа № 192/139/20
Суддя: Щербина Н. О.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/139/20
Провадження № 2-а/192/67/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Щербини Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Гаркуши І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження), адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Саакова Юрія Славіковича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративнеправопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1993558 від 18 січня 2020 року про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На обґрунтування своїх вимог зазначив, що 18 січня 2020 року приблизно о 19 годині 00 хвилин він керував автомобілем марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Велика Діївська в м. Дніпро, навпроти будинку №38. Оскільки на пішохідному переході не було пішоходів, він безпечно переїхав розмітку 1.14.1 (Пішохідний перехід/зебра) та почув позаду свого автомобіля звук скреготіння металу, а тому зупинив транспортний засіб, включивши аварійні сигнали. Переконавшись у справності транспортного засобу він продовжив рух, після чого приблизно через 100-120 м, почув вимогу гучномовця патрульного автомобіля про зупинку його транспорту.

Після зупинки до нього підійшов співробітник поліції, який відрекомендувавшись інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Сааковим Ю.С., почав безпричинно звинувачувати його у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за нібито зупинку на пішохідному переході, що на його думку є порушенням п.15.9 «г» ПДР України.

Позивач зазначає, що на його заперечення та зауваження щодо надуманості тверджень, інспектор не реагував та навіть не роз`яснивши його прав, склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК №1993558 від 18 січня 2020 року.

Не погодившись з діями поліцейського позивач в постанові написав, що зупинка була поза межами пішохідного переходу, що потягло за собою грубу реакцію ОСОБА_2 , який заявив, що він зіпсував постанову. Після цього не надавши копію постанови, поліцейський поїхав на службовому автомобілі по вул. Велика Діївська в м. Дніпро у невідомому напрямку.

21 січня 2020 року позивач отримав поштове відправлення в якому знаходилася оскаржувана постанова, в якій вже не було його зауважень, а в графі в якій передбачено його підпис, та де він писав заперечення, вже стояло слово «відмовився», що свідчить про повторне роздрукування (виготовлення) постанови співробітником поліції та внесення в неї неправдивих відомостей.

Позивач вважає постанову протиправною, оскільки в ній не вказано точного місця скоєння адміністративного правопорушення, тому що співробітники поліції зупинили його навпроти будинку №40, а аварійна зупинка його автомобіля була поза межами пішохідного переходу, навпроти будинку №38, а не так як зазначено в постанові будинку №32. Не зазначено хто керував транспортним засобом в момент скоєння адміністративного правопорушення, та який автомобіль знаходився на пішохідному переході. В п.6 постанови не зазначено яким транспортним засобом керував невідомий водій, тоді як в п. 5 постанови, в якій повинно зазначатися: марка, модель та номерний знак автомобіля порушника зазначено автомобіль «LANOS», тоді як він керував автомобілем «Daewoo Lanos».

Позивач зазначає, що з оскаржуваної постанови жодних доказів на підтвердження обставин скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем у постанові не зазначено, а мається лише пуста графа зазначена словосполученням «до постанови додається». Тобто жодного доказу, який би підтвердив вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення представником поліції не складалося, а постанова прийнята на нічим не підтверджених припущеннях та домислах відповідача. При прийнятті постанови від 18 січня 2020 року поліцейським Сааковим Ю.С. було грубо порушено ст. ст. 7,9, 33-35, 245, 251-252, 258, 276, 280, 283 КУпАП, проігноровано Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року та ст. 55 Конституції України.

Також позивач вказує на те, що внаслідок порушення вищезазначених норм чинного законодавства України та незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності були грубо порушені його конституційні права, у зв`язку з чим вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1993558 від 18 січня 2020 року підлягає скасуванню судом як протиправна, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що дана справа є справою незначної складності, суддею при відкритті провадження у справі, у відповідність до ч. 2 ст. 12, ч. 2 ст. 257, ч. 5 ст. 262 КАС України, прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді від 03 лютого 2020 року одночасно з відкриттям провадження у справі було витребувано у відповідача інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Саакова Юрія Славіковича відеозапис з нагрудної камери, яким зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3 18 січня 2020 року; перший примірник постанови серії ЕАК №19993558 від 18 січня 2020 року в строк до 11 лютого 2020 року.

Ухвалою від 18 березня 2020 року було задоволено клопотання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

27 лютого 2020 року представником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на адресу суду надано пояснення на позов ОСОБА_1 , які не відповідають вимогам ст. ст. 162,165 КАС України в частині надання суду документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Тому суд ухвалив здійснювати розгляд справи на підставі наявних доказів без врахування письмових пояснень, оскільки останні подані в порушенням вимог КАС України. Також представник третьої особи надав до суду копію першого примірника оскаржуваної постанови та зазначив про неможливість надання суду відеозапису з нагрудної камери, оскільки відеозапис фіксування правопорушення 18 січня 2020 року відсутній.

Ознайомившись з позовною заявою, дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАК №1993558 від 18 січня 2020 року інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Саакова Юрія Славіковича накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП за обставин, що 18 січня 2020 року о 19 годині 12 хвилин в м. Дніпро на вул. Велика Діївська, 32 водій здійснив зупинку транспортного засобу на пішохідному переході, чим порушив п.15.9 г ПДР і вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 9).

Як вбачається з позову, позивач вказує на безпідставність накладення на нього адміністративного стягнення та постанову, складену відповідачем, вважає протиправною, і такою, що винесена на припущеннях та домислах.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Суддею під час відкриття провадження по справі було витребувано матеріали по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. (а.с. 13). Проте ухвала суду в цій частині не була виконана і матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності на адресу суду направлені не були.

Посилання представника третьої особи про неможливість надання суду першого примірника оскаржуваної постанови у зв`язку з направленням останньої до органу державної виконавчої служби за місцем проживання (перебування) особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не приймаються судом з огляду на те, що докази такого направлення першого примірника оскаржуваної постанови суду не надані. Крім того, представник третьої особи надав суду завірену копію першого примірника оскаржуваної постанови з відповідним написом «Згідно оригіналу», виконаним 19 лютого 2020 року, що свідчить про наявність першого примірника постанови під час засвідчення її копії у розпорядженні третьої особи. Тому посилання на неможливість надати суду витребувані докази у зв`язку з надсиланням їх на виконання є суперечливими в цій частині.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних доказів на підтвердження обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП (порушення правил, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів), відповідачем суду не надано.

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про протиправність постанови відповідача, а доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню і постанова відповідача підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд, враховуючи положення ст. 139 КАС України, а також те, що позивачем не зазначено про будь-які судові витрати вважає, що будь-які судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП, ст.ст. 5, 6, 77, 246, 262 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Саакова Юрія Славіковича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладенняадміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАК №1993558 від 18 січня 2020 року, винесену інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Сааковим Юрієм Славіковичем відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 18 березня 2020 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина