Справа № 160/1903/20
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

18 березня 2020 року Справа № 160/1903/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про визнання бездіяльності протиправною; зобов`язання вчинити певні дії; стягнення моральної школи в розмірі 20 000,00 грн., -
12.03.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, в якій позивач просить суд визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, а саме щодо: не внесення змін до наказа командира 93 окремої механізованої бригади по особовому складу від 02 квітня 2019 року №78-РС та не внесення змін до наказа командира по стройовій частині Військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 року №188 на підставі наказа командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2019 року №1625 про результати службового розслідування, не виконання перерахунку грошового забезпечення та не виплати грошового забезпечення за перебування на нижчій посаді з 02.04.2019 року по 20.09.2019 року; не видачі довідки про доходи за період проходження Військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.01.2019 року по 20.09.2019 року із зазначенням виплачених доходів і утриманих з них податків фізичних осіб; не проведення виплати індексації грошового забезпечення з 05.02.2015 року по 20.09.2019 року; не проведення перерахунку обчислення пільгової вислуги років за час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів протиправною; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства Оборони України вчинити певні дії, а саме: внести змін до наказа командира 93 окремої механізованої бригади по особовому складу від 02 квітня 2019 року №78-РС на підставі наказа командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2019 року №1625 про результати службового розслідування; внести зміни до наказа командира по стройовій частині Військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 року №188 на підставі наказа командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2019 року №1625 про результати службового розслідування виконати перерахунок грошового забезпечення та виплатити грошове забезпечення за перебування на нижчій посаді з 02.04.2019 року по 20.09.2019 року; видати довідку про доходи за період проходження Військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.01.2019 року по 20.09.2019 року із зазначенням виплачених доходів і утриманих з них податків фізичних осіб; виконати перерахунок обчислення пільгової вислуги років за час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, перерахувати та виплатити грошове забезпечення з 01.03.2018 року по 20.09.2019 року з відповідною надбавкою за перераховану пільгову вислугу років; виплатити індексацію грошового забезпеченням 05.02.2015 року по 20.09.2019 року; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України моральну шкоду в розмірі 20 000 гри. 00 коп., (двадцять тисяч гривень 00 копійок).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 р. відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
ОСОБА_2 (Вишневецька), проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства Оборони України (польова пошта НОМЕР_2 ) з 05 лютого 2015 р. по 20 вересня 2019 р.
02 квітня 2019 р. відповідно до рапорту ТВО начальника стройової частини відділення персоналу штабу молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , сержанта ОСОБА_2 , старшого бойового медика ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону Військової частини НОМЕР_1 було звільнено із займанної посади та призначено на нижчу посаду оператора штабу протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 .
Переміщення було здійснено, як зазначає позивач, без участі та згоди останньої. Рапорт ТВО начальника стройової частини відділення персоналу штабу молодшого лейтенанта ОСОБА_3 не був належним чином зареєстрований, та не погоджений з командиром Військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_4 .
Наказом командира 93 окремої механізованої бригади по особовому складу від 02 квітня 2019 року №78-РС, наказом командира по стройовій частині Військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 року №188, сержанта ОСОБА_2 переведено на нижчу посаду і позбавлено військового звання з «сержанта» до «старшого солдата».
03 квітня 2019 р. командиром Військової частини НОМЕР_1 було видано наказ №926 від 03 квітня 2019 р. про призначення службового розслідування.
20 квітня 2019 р. командиром Військової частини НОМЕР_1 було підписано наказ №1064 від 20.04.2019 р. про результати службового розслідування, в якому було прийнято рішення, а саме: скасувати накази про призначення військового звання «молодший сержант», «сержант» ОСОБА_2 та призначити на нижчу посаду.
Не погодившись з результатами службового розслідування №1064 від 20.04.2019 року, ОСОБА_2 звернулась усно до командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 , що мало наслідком прийняття рішення про проведення нового службового розслідування, яке було призначено наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №1584 від 11.06.2019 р.
15.06.2019 р. був виданий наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №1625 від 15.06.2019 р. про результати службового розслідування, в якому були виявленні порушення вимог чинного законодавства, зроблені помилкові висновки щодо порушення керівних документів при призначенні на посади та присвоєнні військового звання ОСОБА_2 (Вишневецькій) і прийнято рішення скасувати п.1.1-1.6, 1.8, 1.10, 3, 3.1, 3.2, 3.3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2019 р. №1064, а саме: про скасування наказів про присвоєння військового звання «молодший сержант», «сержант» та призначення на посади.
На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2019 р. №1625 про результати службового розслідування, начальником стройової частини відділення персоналу мали бути внесенні зміни до наказу командира 93 окремої механізованої бригади по особовому складу від 02 квітня 2019 року №78-РС, наказу командира по стройовій частині Військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 року №188 про поновлення військового звання «сержант» ОСОБА_2 та поновлення на посаді старшого бойового медика ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону Військової частини НОМЕР_1 .
У зв`язку з тим, як зазначає позивач, що відповідні зміни внесенні не були, ОСОБА_2 отримувала грошове забезпечення з 02.04.2019 року по 20.09.2019 року в меншому розмірі.
Неодноразово усно зверталася до командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 , але безрезультатно.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 04.09.2019 р. №50-рс, сержант ОСОБА_2 була призначена на посаду старшого бойового медика ремонтної роти автомобільної техніки ремонтно-відновлювального батальйону Військової частини НОМЕР_4 . Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині від 20.09.2019 р. №488, справи та посаду здала та вибула до нового місця служби - м. Сєвєродонецьк, Луганської області.
Отримавши грошове забезпечення з Військової частини НОМЕР_1 в жовтні 2019 р. за вересень 2019 року, позивач зазначила, що з нарахування такого забезпечення зрозуміла, що перерахунок виконаний не був. З розмови з начальником відділення персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_5 останній стало відомо, що зміни внесені не були, а відповідно без наказів фінансово-економічна служба не має підстав виконати перерахунок грошового забезпечення та виплатити з 02.04.2019 р. по 20.09.2019 р.
На підставі викладеного вище, повноважний представник позивача вважає бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, а саме щодо: не внесення змін до наказа командира 93 окремої механізованої бригади по особовому складу від 02 квітня 2019 року №78-РС та не внесення змін до наказа командира по стройовій частині Військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 року №188 на підставі наказа командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2019 року №1625 про результати службового розслідування, не виконання перерахунку грошового забезпечення та не виплати грошового забезпечення за перебування на нижчій посаді з 02.04.2019 року по 20.09.2019 року; не видачі довідки про доходи за період проходження Військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.01.2019 року по 20.09.2019 року із зазначенням виплачених доходів і утриманих з них податків фізичних осіб; не проведення виплати індексації грошового забезпечення з 05.02.2015 року по 20.09.2019 року; не проведення перерахунку обчислення пільгової вислуги років за час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів протиправною; та просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства Оборони України вчинити певні дії, а саме: внести змін до наказа командира 93 окремої механізованої бригади по особовому складу від 02 квітня 2019 року №78-РС на підставі наказа командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2019 року №1625 про результати службового розслідування; внести зміни до наказа командира по стройовій частині Військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 року №188 на підставі наказа командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2019 року №1625 про результати службового розслідування виконати перерахунок грошового забезпечення та виплатити грошове забезпечення за перебування на нижчій посаді з 02.04.2019 року по 20.09.2019 року; видати довідку про доходи за період проходження Військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.01.2019 року по 20.09.2019 року із зазначенням виплачених доходів і утриманих з них податків фізичних осіб; виконати перерахунок обчислення пільгової вислуги років за час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, перерахувати та виплатити грошове забезпечення з 01.03.2018 року по 20.09.2019 року з відповідною надбавкою за перераховану пільгову вислугу років; виплатити індексацію грошового забезпеченням 05.02.2015 року по 20.09.2019 року; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України моральну шкоду в розмірі 20 000 гри. 00 коп., (двадцять тисяч гривень 00 копійок).
Повноважним представником відповідача було подано відзив на позовну заяву від 11.03.2020, в тексті якого зазначено наступне.
Щодо не внесення змін до наказу командира 93 окремої механізованої бригади по особовому складу від 02 квітня 2019 року №78-РС та не внесення змін до наказу командира по стройовій частині Військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 року №188, повідомлено наступне.
Наказом командира 93 окремої механізованої бригади (по особовому складу) №142-рс від 19 червня 2019 року було скасовано пункт 14 наказу №78-РС від 19 червня 2019 року.
Наказом командира Військової частини (по стройовій частині) №165 від 01.03.2020 р. п.12 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 року №188 відмінити та вважати нереалізованим.
Щодо не проведення індексації грошового забезпечення з 05.02.2015 р., повідомлено, що проведення індексації грошового забезпечення залежить від обсягу фінансування на відповідний рік. Відповідно до ст.51 Бюджетного кодексу України керівники здійснюють видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення, у Департаменті фінансів Міноборони, у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з січня 2015 р. по лютий 2018 р. в Міністерстві оборони України не було. У зв`язку з тим, що фонд грошового забезпечення планувався у сумі 22,4 млрд. гривень, фактично виділені 29,5 млрд. грн. з урахуванням збільшення мінімального розміру грошового забезпечення військовослужбовців з 2,3 тис. грн. до 7,0 тис. грн., ці кошти були спрямовані виключно на виплату грошового забезпечення.
У 2017 році в бюджеті було заплановано фонд грошового забезпечення у сумі 37,7 млрд. гривень а фактично виділено було всього 30,6 млрд. гривень.
У 2018 році заплановано в бюджеті було 45,1 млрд. гривень фактично було виділено лише 34,8 млрд. гривень.
З березня 2018 р. згідно Постанови №704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року. В грудні 2018 року індекс споживчих цін перевищив 103%, що і стало підставою для виплати особовому складу індексації. Відповідно до п.6 Порядку №1078 проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів всіх рівнів на відповідний рік.
Щодо проведення перерахунку обчислення пільгової вислуги років за час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, час проходження служби протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Для обчислення пільгової вислуги років - необхідна особова справа військовослужбовця. Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №488 від 20.09.2019 р. сержант ОСОБА_2 здала справи та посаду, та вибула до нового місця служби, а саме до Військової частини НОМЕР_4 .
У зв`язку із знаходженням особової справи сержанта ОСОБА_1 у новому місці служби (військова частини НОМЕР_4 ) - обчислення пільгової вислуги років покладається саме на військову частину НОМЕР_4 .
Щодо стягнення моральної шкоди - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру не майнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому треба виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно наводити відповідні мотиви. Позивачем, окрім зазначених думок у позові не доведено фактично, наслідки описаної ним моральної шкоди, які повинні бути підтверджені адекватними доказами.
Повноважний представник відповідача зазначає, що командування Військової частини НОМЕР_1 , під час організації та проведення заходів бойової підготовки, повсякденної життєдіяльності військ суворо дотримується вимог Законів України, Статутів Збройних сил України та інших нормативно -правових актів щодо соціального та правового захисту військовослужбовців.
З урахуванням зазначеного вище, повноважний представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В судове засідання, призначене на 18.03.2020 р., сторони не з`явились.
16.03.2020 р., шляхом електронного зв`язку, позивачем було направлено на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання від 16.03.2020 р. вх.№1996/20 ел про розгляд справи без участі останнього, із зазначенням про здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
17.03.2020 р. повноважним представником відповідача,через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду, було подано клопотання про розгляд справи без участі останнього, із зазначенням про здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Так, на підставі зазначеного вище, та враховуючи Постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач ОСОБА_2 проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства Оборони України (польова пошта НОМЕР_2 ) з 05.02.2015 р. по 20.09.2019 р., що підтверджується контрактом про проходження громадянами України Військової служби у Збройних Силах України від 05.02.2015 р., та контрактом про проходження громадянами України Військової служби у Збройних Силах України від 09.01.2018 р., копії яких містяться в матеріалах справи.
Відповідно до рапорта ТВО начальника стройової частини відділення персоналу штабу мол. л-т ОСОБА_3 від 02.04.2019 р. командиру Військової частини НОМЕР_1 , за результатами перевірки службового використання військовослужбовців-жінок проведеної у період з 11 по 14 березня 201 р. робочою групою ГУП ГШ Збройних Сил України, з метою усунення виявлених недоліків, ТВО начальника стройової частини відділення персоналу штабу мол. л-т ОСОБА_3 просив дозволу на звільнення від займаних посад та призначення на посади згідно вимог діючого законодавства відповідних військовослужбовців, серед яких старший солдат ОСОБА_2 старшого бойового медика ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону на посаду оператора протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, ВОС 600543А, тарифний розряд 4, ШПК «солдат».
Відповідно до витягу із наказа командира 93 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 02.04.2019 р. №78-рс увільнено від займаної посади та призначено старшого солдата ОСОБА_8 , старшого бойового медика ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону оператором протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи ВОС 600543А. Призначається на нижчу посаду за ініціативою військовослужбовця (з шпк «сержант» на шпк «солдат»).
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.04.2019 р. №188 визначено виплачувати щомісячну премію в максимальному розмірі від встановленого посадового окладу відповідно до вимог телеграми Департаменту Фінансів Міністерства оборони України від 28.12.2018 р. №248/9240. Виплачувати надбавку за особливості проходження служби в максимальному розмірі 65 % від встановленого посадового окладу, окладу за військове звання та надбавку за вислугу років передбачених телеграмою Департаменту Фінансів Міністерства оборони України від 28 грудня 2018 р. №248/9240: старшого солдата ОСОБА_8 , старшого бойового медика ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону на посаду оператора протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, ВОС 600543А, тарифний розряд 4 ШПК «солдат». Підстава: наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2019 р. №78-рс рапорти командирів підрозділу.
Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2019 р. №926 «Про призначення службового розслідування» наказано провести службове розслідування в термін до 10 квітня 2019 р., в ході якого встановити наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх сприяння; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, якими вчинено правопорушення.
20.04.2019 р. начальником групи цивільно-військового співробітництва капітаном ОСОБА_9 проведено службове розслідування та складено акт проведення службового розслідування від 20.04.2019 р., яким встановлено, що внаслідок порушення ст.42 Положення про проходження громадянами України Військової служби у ЗСУ наказом командира Військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) ОСОБА_10 від 01.12.2016 р. №198-к та ОСОБА_8 було присвоєно первинне військове звання сержантського та старшинського складу «МОЛОДЖШИЙ СЕРЖАНТ», що призвело до подальших порушень.
Зазначеним вище актом проведеного службового розслідування від 20.04.2019 р. запропоновано начальнику відділення персоналу штабу скасувати, а саме: п.6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01 червня 2017 р. №63-рс, присвоїти чергове військове звання «СЕРЖАНТ» «молодшому сержанту ОСОБА_7 , старшому інспектору роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту»; п.17 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01 грудня 2016 року №198-к, присвоїти чергове військове звання «МОЛОДШИЙ СЕРЖАНТ» «старшому солдату Військової служби за контрактом ОСОБА_11 , санітарному інструктору інженерно-саперної роти групи інженерного, забезпечення»»; п.2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.05.2015 №106 щодо призначення солдата Військової служби за контрактом ОСОБА_12 , оператора відділення особового складу на посаду санітарного інструктора інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення, ВОС - 879659, шпк - старший солдат, посадовий оклад 645 грн.; п.12 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стрйовій частині) від 21.02.2017 №50 щодо призначення молодшого сержанта Військової служби за контрактом ОСОБА_12 , санітарним інструктором роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, з посадовим окладом 645 гривень на місяць, шпк «сержант», ВОС 879659; п.7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.01.2018 №1 щодо призначення сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту на посаду санітарного інструктора ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону, ВОС -879659, шпк - сержант, посадовий оклад 645 грн., премія 540 % від посадового окладу; п.80 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.10.2018 р. №269 щодо призначення сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону на посаду старшого бойового медика ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону, ВОС 878978, тарифний розряд - 7 , шпк «сержант».
Допустити старшого солдати ОСОБА_8 оператора протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи ВОС 600543 до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою старшого бойового медика ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону, з посадовим окладом 2 730 гривень на місяць, шпк молодший сержант, ВОС 878978.
20.04.2019 р. наказом командира військово частини НОМЕР_1 від 20.04.2019 р. №1064 «Про результати службового розслідування» наказано скасувати п.6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01 червня 2017 р. №63-рс, присвоїти чергове військове звання «СЕРЖАНТ» «молодшому сержанту ОСОБА_7 , старшому інспектору роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту»; скасувати п.17 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01 грудня 2016 року №198-к, присвоїти чергове військове звання «МОЛОДШИЙ СЕРЖАНТ» «старшому солдату Військової служби за контрактом ОСОБА_11 , санітарному інструктору інженерно-саперної роти групи інженерного, забезпечення»»; скасувати п.2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.05.2015 №106 щодо призначення солдата Військової служби за контрактом ОСОБА_12 , оператора відділення особового складу на посаду санітарного інструктора інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення, ВОС - 879659, шпк - старший солдат, посадовий оклад 645 грн.; скасувати п.12 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стрйовій частині) від 21.02.2017 №50 щодо призначення молодшого сержанта Військової служби за контрактом ОСОБА_12 , санітарним інструктором роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, з посадовим окладом 645 гривень на місяць, шпк «сержант», ВОС 879659; скасувати п.7 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.01.2018 №1 щодо призначення сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту на посаду санітарного інструктора ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону, ВОС -879659, шпк - сержант, посадовий оклад 645 грн., премія 540 % від посадового окладу; скасувати п.80 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.10.2018 р. №269 щодо призначення сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону на посаду старшого бойового медика ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону, ВОС 878978, тарифний розряд - 7, шпк «сержант».
15.06.2019 р. відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2019 р. №1625 «Про результати службового розслідування» назазано начальнику відділення персоналу штабу: скасувати п.1.1 - 1.6, 1.8, 1.10, 3, 3.1, 3.2, 3.3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 20 квітня 2019 року №1064; пункт 1.9 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 20 квітня 2019 року №1064 скасувати та викласти в наступній редакції: «Підготувати наказ по особовому складу відповідно до підпункту 1.7 даного наказу». Пункт 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 20 квітня 2019 року №1064 скасувати та викласти в наступній редакції: «Начальнику стройової частини відділення персоналу штабу підготувати наказ командира Військової частини по стройовій частині відповідно підпункту 1.7 пункту 1. даного наказу».
За неналежне виконання своїх службових обов`язків на підставі ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України нагадати про обов`язки служби помічнику командира частини з правової роботи начальнику юридичної групи майору юстиції Яценко Ю.М. та ТВО начальника відділення персоналу штабу лейтенанту Потак Н.В. За неналежне викоання своїх службових обов`язків на підставі ст.59 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України заробити зауваження начальнику групи цивільно-військового співробітництва капітану ОСОБА_13 .
В матеріалах справи міститься рапорт ст. бойового медика роти РАО РВБ сержанта Я. Приймак від 13.08.2019 р. до командира РВБ в/ч НОМЕР_1 , в тексті якого зазначено, що остання просить клопотання командира РВБ в/ч НОМЕР_1 перед вищим командуванням, щодо надання вказівки начальнику стройової частини про внесення змін до наказу по стройовій частині №188 від 02.04.2019 р. та до наказу по особовому складу №76-рс про поновлення сержанта ОСОБА_8 на посаді старшого бойового медика роти РАО РВБ на підставі наказу командира №1625 від 15.06.2019 р. з метою перерахунку грошового забезпечення за період перебування на нижчій посаді з 02.04.2019 р.
Суд зазначає, що з тексту довідки-розрахунку грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 судом встановлено, що сума недоплати за період з 02.04.2019 р. по 20.09.2019 р. складає у розмірі - 2827,43 грн.
Відповідно до відомості розподілу виплат Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 16.03.2020 р. встановлено, що останній нараховано суму у розмірі 2 827,43 грн., із зазначенням в призначенні: «доплата за поновлення ВЗ та посади згідно рішення».
При цьому, будь-яких доказів щодо перерахунку зазначених вище коштів у розмірі 2 827,43 грн. на рахунок позивача ОСОБА_8 відповідачем до суду надано не було.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері сутності Військової дисципліни, обов`язків військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначення підстав та механізму проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Дисциплінарним Статутом Збройних Сил України, затвердженим ЗУ «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України тощо.
У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 24 Конституції України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.
Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження Військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч.9 ст.2 У «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України в добровільному порядку можуть проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України або інших військових формувань. Порядок відбору та прийняття на службу у військовому резерві, строки, умови та порядок її проходження, а також підстави та порядок звільнення із служби визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.
Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.
Соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв`язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Підтримка купівельної спроможності провадиться шляхом підвищення розміру зазначених виплат.
Підтримка купівельної спроможності соціальних виплат, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, здійснюється шляхом перегляду їх розміру у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму відповідно до законодавства.
Індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до ст.18 ЗУ «Про державні стандарти та державні соціальні гарантії», Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо: рівня життя населення, що постраждало внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС; стипендій учням професійно-технічних та студентам вищих державних навчальних закладів; індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін; надання гарантованих обсягів соціально-культурного, житлово-комунального, транспортного, побутового обслуговування та обслуговування у сфері освіти, охорони здоров`я, фізичної культури та спорту, торгівлі та громадського харчування; забезпечення пільгових умов задоволення потреб у товарах та послугах окремим категоріям громадян, які потребують соціальної підтримки.
Відповідно до ч.2 ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ст.68 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з Військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Відповідно до ст.71 Дисциплінарного статуту ЗСУ, командир полку (корабля 1 рангу), бригади, дивізії щодо підлеглих офіцерів має право: а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану; б) попереджувати про неповну службову відповідність.
Відповідно до ст.83 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Відповідно до ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир Військової частини письмово повідомляє
про це орган досудового розслідування.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного корупційного правопорушення, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир Військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції.
Відповідно до ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир
не має права принижувати гідність підлеглого.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.
У разі якщо ознаки адміністративного корупційного правопорушення встановлено під час проведення службового розслідування стосовно військовослужбовця Збройних Сил України чи одержано інформацію про вчинення ним такого правопорушення, командир Військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та начальникові відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах
України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.
Відповідно до ст.11 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї Військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до ст.30 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.
Відповідно до ч.3 ст.37 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Відповідно до норм ст. 49 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Усі військовослужбовці повинні під час зустрічі (обгону) вітати один одного, додержуючись правил, визначених Стройовим статутом Збройних Сил України. Військове вітання - це вияв взаємної поваги і згуртованості військовослужбовців.
Відповідно до норм ст. 50 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, відносини між військовослужбовцями повинні ґрунтуватися на взаємній повазі, і у питаннях служби вони звертаються один до одного на "Ви".
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Як встановлено під час судового розгляду справи, та підтверджено доказами, які містяться в матеріалах справи, доводи представника відповідача щодо внесення змін до наказу командира 93 окремої механізованої бригади по особовому складу від 02 квітня 2019 року №78-РС та внесення змін до наказу командира по стройовій частині Військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 р. №188, нібито сформованими, а саме: наказом командира 93 окремої механізованої бригади по особовому складу від 19 червня 2019 р. було скасовано п.14 наказу №78-РС від 19 червня 2019 р., та наказом командира Військової частини (по стройовій частині) №165 від 01.03.2020 р. п.12 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 р. №188 наказано відмінити та вважати нереалізованим спростовуються наступним.
Відповідно до абз.2 п.3 Наказу Міністерства Оборони від 07.06.2018 р. №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу Військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження.
Суд зазначає, що будь-яких належних та допустимих доказів, у відповідності до ст. ст. 73 76 КАС України, повноважним представником відповідача щодо винесення відповідних наказів уповноваженими особами Військової частини НОМЕР_1 про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу Військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення відносно позивача ОСОБА_1 не було.
Щодо позовної вимоги про не виконання перерахунку грошового забезпечення та не виплати грошового забезпечення за перебування на нижчій посаді з 02.04.2019 р. по 20.09.2019 р., суд зазначає наступне.
Доводи повноважного представника відповідача стосовно того, що для обчислення пільгової вислуги років необхідна особова справа військовослужбовця, а оскільки відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №488 від 20.09.2019 р. сержант ОСОБА_2 здала справи та посаду, та вибула до нового місця служи, а саме: до Військової частини НОМЕР_4 , та із зазначенням, що саме на військову частину НОМЕР_4 покладено обов`язок обчислення пільгової вислуги років не звільняє відповідача від відповідальності за даний період служби позивача ОСОБА_8 у військовій частині НОМЕР_1 від проведення такого перерахунку та виплати грошового забезпечення, та надання довідки про доходи за період проходження Військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.01.2019 р. по 20.09.2019 р. із зазначенням виплачених доходів і утриманих з них податків фізичних осіб.
Щодо позовної вимоги про не проведення виплати індексації грошового забезпечення з 05.02.2015 р. по 20.09.2019 р., суд вважає, що дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню, а саме: за період з 02.04.2019 р. по 20.09.2019 р., оскільки позивачем ОСОБА_8 було подано рапорт до командира РВБ в/ч НОМЕР_1 із зазначенням саме щодо перерахунку грошового забезпечення за період перебування на нижчій посаді з 02.04.2019 р.
Будь-яких інших доказів щодо звернення позивачем до відповідача про перерахунок грошового забезпечення за інший період, матеріали справи не містять.
Відтак, належним захистом права позивача, щодо проведення виплати індексації грошового забезпечення буде саме період з 02.04.2019 р. по 20.09.2019 р., а не період з 05.02.2015 р. по 20.09.2019 р., який обраний позивачем.
Щодо позовної вимоги про визнання бездіяльності відповідача щодо не проведення позивачу ОСОБА_8 виплати індексації грошового забезпечення з 05.02.2015 року по 20.09.2019 року; не проведення перерахунку обчислення пільгової вислуги років за час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів протиправною, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки будь-яких доказів щодо звернення позивача ОСОБА_8 з відповідними заявами до Військової частини НОМЕР_1 матеріали справи не містять, а відтак суд вважає, що зазначена позовна вимога позивачем заявлена до суду передчасно.
На підставі викладеного вище, та враховуючи задоволення позовних вимог щодо визнання бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, а саме щодо: не внесення змін до наказа командира 93 окремої механізованої бригади по особовому складу від 02 квітня 2019 року №78-РС та не внесення змін до наказа командира по стройовій частині Військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 року №188 на підставі наказа командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2019 року №1625 про результати службового розслідування, не виконання перерахунку грошового забезпечення та не виплати грошового забезпечення за перебування на нижчій посаді з 02.04.2019 року по 20.09.2019 року; не видачі довідки про доходи за період проходження Військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.01.2019 року по 20.09.2019 року із зазначенням виплачених доходів і утриманих з них податків фізичних осіб; не проведення виплати індексації грошового забезпечення з 02.04.2019 року по 20.09.2019 року протиправною, суд вважає за необхідне задовольнити й позовні вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, а саме: внести змін до наказа командира 93 окремої механізованої бригади по особовому складу від 02 квітня 2019 року №78-РС на підставі наказа командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2019 року №1625 про результати службового розслідування; внести змін до наказа командира по стройовій частині Військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 року №188 на підставі наказа командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2019 року №1625 про результати службового розслідування; здійснити перерахунок грошового забезпечення та виплатити грошове забезпечення за перебування на нижчій посаді з 02.04.2019 року по 20.09.2019 року; Військову частину НОМЕР_1 Міністерства Оборони України видати довідку про доходи за період проходження Військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.01.2019 року по 20.09.2019 року із зазначенням виплачених доходів і утриманих з них податків фізичних осіб; Військову частину НОМЕР_1 Міністерства Оборони України перерахувати та виплатити грошове забезпечення з 01.03.2018 року по 20.09.2019 року з відповідною надбавкою за перераховану пільгову вислугу років; Військову частину НОМЕР_1 Міністерства Оборони України виплатити індексацію грошового забезпеченням з 02.04.2019 року по 20.09.2019 року.
Щодо позовної вимоги про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України моральної шкоду в розмірі 20 000 гри. 00 коп., (двадцять тисяч гривень 00 копійок), суд зазначає наступне.
Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно ч.1 та ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Ст. 1167 Цивільного кодексу України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Пунктами 4,5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії чи бездіяльність відповідача призвели до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.
Суд зазначає, що будь-яких обґрунтувань в підтвердження заявленої позовної вимоги про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України моральної шкоду в розмірі 20 000 гри. 00 коп., (двадцять тисяч гривень 00 копійок) позивачем ОСОБА_8 зазначено не було, окрім посилань на ст.56 Конституції України, ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 22, 23, 1167, 1173 ЦК України, Постанову Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, та зазначення, що самим фактом проведення службових розслідувань порушено право останньої на честь, гідність та ділову репутацію.
Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що позивачем не обґрунтовано наявності причинного зв`язку між шкодою, яка, як зазначає позивач виразилася у тому, що відносно останньої проведено службові розслідування, а лише підтверджує факт проведення останніх.
Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння їй душевних страждань наведеними вище діями відповідача по справі.
На підставі викладеного вище, суд вважає, що позивачем не обґрунтовано наявності моральної шкоди, завданої відповідачем.
Під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.
Пунктом 5 цієї постанови визначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З`ясувати чим підтверджується факт заподіяння шкоди, чи фізичних страждань, якими обставинами чи діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну шкоду, з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак, здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про визнання бездіяльності протиправною; зобов`язання вчинити певні дії; стягнення моральної школи в розмірі 20 000,00 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про визнання бездіяльності протиправною; зобов`язання вчинити певні дії; стягнення моральної школи в розмірі 20 000,00 грн., та зважаючи на той факт, що позивач у відповідності до ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, а саме, судового збору.
Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про визнання бездіяльності протиправною; зобов`язання вчинити певні дії; стягнення моральної школи в розмірі 20 000,00 грн., задовольнити частково.
Визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, а саме щодо: не внесення змін до наказа командира 93 окремої механізованої бригади по особовому складу від 02 квітня 2019 року №78-РС та не внесення змін до наказа командира по стройовій частині Військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 року №188 на підставі наказа командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2019 року №1625 про результати службового розслідування, не виконання перерахунку грошового забезпечення та не виплати грошового забезпечення за перебування на нижчій посаді з 02.04.2019 року по 20.09.2019 року; не видачі довідки про доходи за період проходження Військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.01.2019 року по 20.09.2019 року із зазначенням виплачених доходів і утриманих з них податків фізичних осіб; не проведення виплати індексації грошового забезпечення з 02.04.2019 року по 20.09.2019 року протиправною.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства Оборони України внести зміни до наказа командира 93 окремої механізованої бригади по особовому складу від 02 квітня 2019 року №78-РС на підставі наказа командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2019 року №1625 про результати службового розслідування.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства Оборони України внести зміни до наказа командира по стройовій частині Військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 року №188 на підставі наказа командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.06.2019 року №1625 про результати службового розслідування.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства Оборони України здійснити перерахунок грошового забезпечення та виплатити грошове забезпечення позивачу за перебування на нижчій посаді з 02.04.2019 року по 20.09.2019 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства Оборони України видати довідку про доходи за період проходження Військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.01.2019 року по 20.09.2019 року із зазначенням виплачених доходів і утриманих з них податків фізичних осіб.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства Оборони України перерахувати та виплатити грошове забезпечення з 01.03.2018 року по 20.09.2019 рік з відповідною надбавкою за перераховану пільгову вислугу років.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства Оборони України виплатити індексацію грошового забезпеченням з 02.04.2019 року по 20.09.2019 року.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова