Справа № 1.380.2019.003271
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.003271 пров. № А/857/458/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Галаз Ю.А.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

від третьої особи - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Заставного Романа Андрійовича, діючого за дорученням від імені та в інтересах Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича, на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Шимборської Олександри Андріївни, діючої за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Сподарик Н.І.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 14 год. 47 хв. 19.11.2019р. м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 26.11.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

27.06.2019р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) представник адвокат Шимборська О.А., діюча за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Дельта Банк» Кадирова В.В. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб /ФГВФО/ додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду відповідно до договору банківського вкладу № 003-13997-120215 від 12.02.2015р. (а.с.6-12, 35-41).

Ухвалою суду від 24.07.2019р. залучено до участі в справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.1-2).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019р. заявлений позов задоволено; зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду відповідно до договору банківського вкладу № 003-13997-120215 від 12.02.2015р.; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.110-120).

Не погодившись із винесеним судом рішенням, його оскаржив представник адвокат Заставний Р.А., діючий за дорученням від імені та в інтересах Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта Банк» Матвієнка А.А., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.127-131).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 12.02.2015р. між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 003-13997-120215.

02.03.2015р. на підставі постанови Правління Національного банку України № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 71 від 08.04.2015р. тимчасову адміністрацію в ПAT «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03.03.2015р. по 02.09.2015р. включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 147 від 03.08.2015р. строк здійснення тимчасової адміністрації у ПAT «Дельта Банк» продовжено по 02.10.2015р. включно. Постановою Національного банку України № 664 від 02.10.2015р. відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію ПAT «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02.10.2015р. розпочата процедура ліквідації ПAT «Дельта Банк» з 05.10.2015р. по 04.10.2017р. включно. Згідно рішення виконавчої дирекції ФГВФО № 619 від 20.02.2017р. продовжено строк процедури ліквідації ПAT «Дельта Банк» на два роки по 04.10.2019р. включно. Відповідно до рішення виконавчої дирекції ФГВФО № 772 від 04.04.2019р. продовжено строк процедури ліквідації ПAT «Дельта Банк» на один рік по 04.10.2020р. включно.

У зв`язку з виявленням Уповноваженим ФГВФО ознак нікчемності у договорі банківського вкладу (депозиту), що був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем, останнього не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, про що позивача проінформовано листом від 23.09.2015р.

Під час розгляду справи суд першої інстанції не визначився із характером спірних правовідносин, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, обставинам справи, не вирішив, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин і не застосував норми права, які регулюють дані правовідносини.

Також судом в порушення норм процесуального права не надано жодної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та запереченнями сторін, не встановлено наявність (відсутність) порушень зі сторони відповідача в 2019 році, та наявність (відсутність) у зв`язку з цим підстав для включення позивача до переліку вкладників банку.

У свою чергу, незважаючи на суть спору, заявлені підстави позову, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив виключно з дій відповідача щодо здійснення перевірки правочинів на предмет виявлення серед них таких, що містять ознаки нікчемності (дії відповідача протягом 2015 року), які не були предметом спору у даній справі.

Окрім цього, попередній позов ОСОБА_1 залишений без розгляду згідно ухвали суду від 26.09.2016р. у справі № 813/6539/15, що не враховано під час вирішення питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду.

Представником позивача адвокатом Шимборською О.А. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.162-167).

Згідно відзиву третьої особи ФГВФО подана апеляційна скарга є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення, оскільки судом невірно вирішено розглядуваний спір (а.с.171-176).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено під час розгляду справи, 30.10.2014р. Правлінням Національного банку України прийнята постанова № 692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних».

На підставі вказаної постанови для стабілізації діяльності банку та відновлення його фінансового становища запроваджено певну низку обмежень, у тому числі заборонено проведення будь-яких операцій за чинними договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

02.03.2015р. на підставі постанови Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015р. «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно із яким з 03.03.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено Кадирова В.В.

Тимчасова адміністрація у ПАТ «Дельта Банк» діяла до 02.10.2015р. (виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення № 147 від 03.08.2015р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до 02.10.2015р. включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до 02.10.2015р. включно).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів прийнято рішення № 181 від 02.10.2015р. «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Дельта Банк», визначені ст.ст.37, 38, 51, ч.ч.1 і 2 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015р. по 04.10.2017р. включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 619 від 20.02.2017р. продовжено строк процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки по 04.10.2019р. включно.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 772 від 04.04.2019р. продовжено строк процедури ліквідації ПAT «Дельта Банк» на один рік по 04.10.2020р. включно.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду № 2705 від 24.10.2019р. відсторонено Кадирова В.В. від виконання обов`язків Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» та відкликано повноваження ліквідатора; з 25.10.2019р. призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Матвієнка А.А. (а.с.132).

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 3340 від 24.12.2019р. про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Дельта Банк», згідно яким такою особою призначено з 27.12.2019р. Кадирова В.В. із наданням відповідних повноважень ліквідатора (зворот а.с.171).

У зв`язку із виявленням Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями AT «Дельта Банк», призначеної наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в AT «Дельта Банк» № 408 від 29.05.2015р., нікчемних правочинів відповідно до ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: договорів банківського вкладу (депозиту), перелік яких наведено в додатку № 1 до цього наказу, що були укладені між ПАТ «Дельта Банк» та фізичними особами - клієнтами Банку після 16.01.2015р. включно, за якими кошти були зараховані за такими договорами від інших фізичних осіб, та операції, за якими призвели до збільшення гарантованої суми відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, 16.09.2015р. був винесений наказ тимчасової адміністрації AT «Дельта Банк» № 813 «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями».

Цим наказом вирішено застосувати наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно договору банківського вкладу (депозиту) № 003-13997-120215 від 12.02.2015р. банк прийняв від вкладника ОСОБА_1 грошові кошти в іноземній валюті на суму 7800 доларів США терміном дії по 11.08.2015р. зі сплатою 5,5 річних (а.с.16).

Додатковою угодою № 1 до договору банківського вкладу від 12.02.2015р. сторони домовились, що зарахування вкладу на рахунок може також здійснюватися, зокрема, шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента (а.с.17).

Пунктом 1.10 цього договору передбачено, що у разі закінчення строку залучення вкладу або в разі дострокового припинення дії цього договору вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів № 6493, відкритий на ім`я Вкладника в установі Банку.

Згідно платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, № 45794023 від 12.02.2015р. на рахунок позивача були перераховані кошти у розмірі 7800 доларів США (а.с.18).

Повідомленням № 8821/1167 від 23.09.2015р. позивача поінформовано про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 003-13997-120215 від 12.02.2015р. згідно з п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с.21).

08.12.2015р. позивач отримав через відділення AT «Укрексімбанк» 792 грн. 85 коп. відсотків за договором банківського вкладу, що підтверджується копіями заяви на видачу готівки № 22245 від 08.12.2015р. та заяви на отримання переказу (а.с.19-20).

05.06.2019р. представник позивача звернулася із заявою № 04/19 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., в якій просила невідкладно подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 003-13997-120215 від 12.02.2015р. (а.с.24-27).

За результатами розгляду заяви Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В.В. листом № 2736/3 від 14.06.2019р. повідомив про відсутність підстав для включення даних ОСОБА_1 до переліку вкладників AT «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Така відмова мотивована тим, що за результатами проведеної перевірки на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, було виявлено, що договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» № 003-13997-120215 від 12.02.2015р., укладений між ОСОБА_1 та банком, є нікчемним відповідно до п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с.28).

Незгода позивача з такою відмовою стала підставою звернення позивача до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто, наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому, вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката. Положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Отже, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст.26 вказаного Закону підпадають особи, які є вкладниками у розумінні приписів ст.2 цього Закону, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

Укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок позивача відбулись до віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації у банку (з 03.03.2015р.).

Отже, вклад розміщено на рахунку ПАТ «Дельта Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про те, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку після отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) установлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

Відповідно до ст.2 вказаного Закону вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката;

Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Колегія суддів зазначає, що законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом. Немає таких обмежень і в укладеному позивачем договорі банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до п.17 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з ст.26 цього Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Із змісту ст.27 названого Закону слідує, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України».

Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Пунктами 2 та 3 розділу III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затв. рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012р. (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді.

Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду.

Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

Згідно з п.6 розділу ІІІ цього Положення протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Отже, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду Переліку та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого Переліку до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого Переліку загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду загального реєстру.

При цьому уповноважена особа наділена повноваженнями на формування Переліку з урахуванням положень ч.2 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тобто в межах гарантованої суми відшкодування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту) № 003-13997-120215 від 12.02.2015р. та на відповідному рахунку позивача розміщено грошові кошти згідно з зазначеним договором, а тому в розумінні наведеного Закону позивач є вкладником.

Підставою для поширення на особу гарантій щодо відшкодування вкладу за рахунок Фонду, передбачених Законом № 4452-VI, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника в особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту) чи банківського рахунку або які є власниками іменного депозитного сертифіката. Положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу з походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Таким чином, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду на підставі ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підпадають особи, які є вкладниками в розумінні приписів статті 2 цього Закону, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту) № 003-13997-120215 від 12.02.2015р. та на відповідному рахунку позивача розміщено грошові кошти згідно з зазначеним договором, а тому в розумінні наведеного Закону позивач є вкладником.

Укладення вказаного договору та зарахування коштів на рахунок позивача відбулось 12.02.2015р., тобто до початку віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (03.03.2015р.).

Отже, вклад розміщено на рахунку ПАТ «Дельта Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до вказаного Закону.

Аналогічна правова позиція у подібних відносинах висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018р. у справі № 802/351/16-а.

Отже, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії, дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду.

Окрім цього, на підставі наведених вище положень ст.ст.37 та 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком установити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом спричиняють застосування певних наслідків, зокрема щодо невключення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми відшкодування за вкладом за рахунок Фонду.

Також колегія суддів звертає увагу, що положення п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не можуть бути застосованими до договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язку банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.

Станом на час укладення договору та перерахування коштів на рахунок, у банку були відсутні будь-які підстави відмовити у зарахуванні коштів.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з ч.1, 2, 10 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст.38 вказаного Закону, виявляються правочини, які є нікчемними на підставі закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі закону (ч.2 ст.215 ЦК України та ч.3 ст.38 наведеного Закону) незалежно від того, чи проведена передбачена ч.2 ст.38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ «Дельта Банк» із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі № 819/353/16.

Оскільки наказ № 813 від 16.09.2015р. «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

Відтак і права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Встановлена правова природа зазначено наказу (повідомлення про нікчемність) унеможливлює здійснення у судовому порядку (в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах) вимог про визнання неправомірними дій та рішення уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між ПАТ «Дельта Банк».

В частині дотримання строків звернення до суду колегія суддів враховує, що із врахуванням правових позицій, сформованих Великою Палатою Верховного Суду, які є обов`язковими для відповідача, представник позивача звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. із вимогою подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо нього, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду відповідно до договору банківського вкладу № 003-13997-120215 від 12.02.2015р.

Разом з тим, згідно відповіді № 2736/3 від 14.06.2019р. відповідач повідомив про відсутність правових підстав для включення даних позивача до переліку вкладників AT «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Таку відповідь позивач вважає порушенням своїх прав, як вкладника ПАТ «Дельта Банк», на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, через що змушений був звернутися до суду із розглядуваним позовом.

Водночас, підставою для вищевказаної відмови слугував факт визнання нікчемним правочину та відмови у задоволенні заяви № 04/19 від 05.06.2019р. щодо подання додаткової інформації про вкладника до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка оформлена листом № 2736/3 від 14.06.2019р.

Відтак, строки звернення до суду, які визначені у ст.122 КАС України, повинні обраховуватись з моменту отримання позивачем листа-відповіді № 2736/3 від 14.06.2019р. щодо відсутності правових підстав для включення даних позивача до переліку вкладників, через що позивачем дотриманий строк звернення до суду.

Факт попереднього звернення позивача до суду та прийняття судом процесуального рішення про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.183) не перешкоджає повторному зверненню позивачу до суду із таким позовом (ч.4 ст.240 КАС України).

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, згідно яких вимоги позивача задоволені.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Великої Палати від 12.06.2019р. у справі № 814/4112/15|11-253апп19, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Оцінюючи в сукупності визначені обставини справи та наведені норми законодавства, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним і обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Згідно ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Заставного Романа Андрійовича, діючого за дорученням від імені та в інтересах Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича, на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019р. в адміністративній справі № 1.380.2019.003271 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 18.03.2020р.