Справа № 120/553/20-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 березня 2020 р. Справа № 120/553/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність рішення відповідача про стягнення з неї переплати пенсії з огляду на те, що згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" надміру виплачені суми пенсії підлягають стягненню лише внаслідок зловживань з боку пенсіонера чи подання неправомірних відомостей, яких у даному випадку з її боку не було. Позивач наголошує, що відповідальність за правильність та достовірність документів, що подаються для призначення пенсії покладено на роботодавця, а тому наявна переплата пенсії має стягуватися з останнього. Крім того, позивач зазначає, що відповідач почав утримувати частину її пенсії без будь-якого повідомлення про прийняте рішення.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

За правилами частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Ухвалою суду від 17.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву із документами, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення №6 від 25.10.2019. Вказану ухвалу відповідач отримав 19.02.2020, що підтверджується наявною у справі розпискою.

04.03.2020, у встановлений законом строк, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 та обставинами, викладеними у позовній заяві. Зазначив, зокрема, що у вересні 2019 року ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області при проведенні перевірки матеріалів пенсійного справи ОСОБА_1 та зустрічної перевірки достовірності нарахованих сум заробітної плати позивачеві було виявлено розбіжності в заробітній платі, яка зазначена у довідці та в особових рахунках по заробітній платі. Враховуючи вказані обставини, внаслідок невідповідності грошових одиниць, зазначених у довідці, виникла переплата за період з 01.10.2017 по 31.10.2019 у сумі 13465,30 грн., що й стало підставою для прийняття рішення про утримання надміру виплачених сум. Відповідач вважає, що діяв правомірно та в межах чинного законодавства

10.03.2020 ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив та скаргу, в яких зазначила про відсутність зловживань з її сторони та просила відхилити заперечення відповідача. Вказані заяви суд до уваги не бере, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України заявами по суті справи у даній категорії справ є позов та відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 01.03.2001 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області (правонаступник УПФ України в Ленінському м. Вінниці) та отримує пенсію за віком.

22.02.2008 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії та надала довідку №82 від б/н про заробітну плату для обчислення пенсії за період з 01.01.1978 по 31.12.1982, видану ЗАТ "Вінницький таксомоторний парк" (далі - ТОВ "Вінницький таксомоторний парк"). Відповідно до наданої довідки відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача у зв`язку зі збільшенням заробітку.

У вересні 2019 року ГУ ПФУ у Вінницькій області провело перевірку матеріалів пенсійних справ щодо призначення і перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Так, проведено зустрічну перевірку достовірності нарахованих сум заробітної плати позивача, яка працювала в ЗАТ "Вінницький таксомоторний парк" за період з 01.01.1978 по 31.12.1987. За результатами зустрічної перевірки довідки про заробітну плату для обчислення пенсії 20.09.2019 складений акт № 1969. В акті зазначено, що виявлено розбіжності в заробітній платі, яка зазначена у довідці та в особових рахунках по заробітній платі, що були надані ТОВ "Вінницький таксомоторний парк" для проведеної перевірки. У подальшому виявлені розбіжності було усунуто ТОВ "Вінницький таксомоторний парк" та видано нову довідку від 23.09.2019.

Розглянувши пенсійну справу і особовий рахунок ОСОБА_1 , відповідачем встановлено, що внаслідок невідповідності грошових одиниць, зазначених у довідці №82 від б/д, виникла переплата пенсії позивача за період з 01.10.2017 по 31.10.2019 в сумі 13465,30 грн. У зв`язку з цим на підставі ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідач 25.10.2019 прийняв рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій за № 6. Відповідно до вказаного рішення визначено у разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дно його повідомлення про прийняття рішення утримувати переплату в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з 01.11.2019 до повного погашення.

09.12.2019 ОСОБА_1 звернулася ло ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про надання рішення органу Пенсійного фонду, на підставі якого з 10.11.2019 відбувається вирахування пенсії в розмірі 20%. У відповідь на вказану заяву листом від 13.12.2019 №3606/Т-10 позивачеві надано рішення від 25.10.2019 № 6 про утримання надміру виплачених сум пенсій.

Вважаючи таке рішення органу Пенсійного фонду протиправним, позивач звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Положення Закону № 1058-IV суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Згідно із п. "а" ч. 1 ст. 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За змістом ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Стягнення може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії (абз. 4 ч. 2 ст. 50 Закону № 1058-IV).

Частинами 1, 2 статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення визначає Порядок повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4 (далі - Порядок №6-4).

Відповідно до п. 2 Порядку № 6-4 переплата пенсії - сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

За змістом п. 3 Порядку № 6-4 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).

Таким чином, із аналізу наведених вище правових норм суд дійшов висновку, що відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі не повідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.

Відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у разі призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч. 1 ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 ст. 50 Закону № 1058-IV є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями. Для цілей застосування вказаних норм зловживання пенсіонера є формою умисного протиправного діяння, яке слід доводити відповідними доказами. Тягар доведення зловживання пенсіонера покладається на відповідний орган Пенсійного фонду, який про це стверджує.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, що міститься у постановах Верховного Суду України від 25.10.2016 у справі № 686/26486/14-а), постановах Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №340/644/15-а, від 15.05.2019 у справі № 404/1384/17.

Згідно з імперативними вимогами ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ст. 242 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Суд зауважує, що довідка, яка за твердженням відповідача містять недостовірні відомості про розмір заробітної плати ОСОБА_1 , виготовлена не позивачем, ЗАТ "Вінницький таксомоторний парк", будь-яких даних про зловживання з боку позивача або подання нею недостовірних даних відповідачем не надано та не встановлено.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, судам слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені надмірно проведені, на думку відповідача, виплати пенсії виплачені позивачу не з вини пенсіонера, будь-яких даних про зловживання з боку позивача або подання нею недостовірних даних відповідачем не надано та не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Закону № 1788-ХІІ підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Позивач дотрималася вимог закону та надала для перерахунку розміру пенсії довідку, що видав їй страхувальник - ЗАТ "Вінницький таксомоторний парк", який і несе відповідальність за достовірність вказаних у такій довідці даних.

За таких обставин суд приходить висновку, що з боку позивача відсутні зловживання, які б призвели до виплати пенсії у більшому розмірі, чи подання нею недостовірних даних для призначення пенсії, тому оскаржуване рішення про утримання пенсії прийнято без законних підстав, порушує права та законні інтереси позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 є зобов`язання відповідача припинити утримання із пенсії позивача у розмірі 20% та провести доплату безпідставно утриманих сум пенсії за рішенням від 25.10.2019 № 6, що були проведені з 01.11.2019.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатні докази правомірності власних дій та рішення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що, відповідно, підлягають задоволенню повністю.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 25.10.2019 № 6 про утримання надміру виплачених сум пенсій.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України припинити утримання із пенсії ОСОБА_1 у розмірі 20% та провести доплату безпідставно утриманих сум пенсії за рішенням від 25.10.2019 № 6, що були проведені з 01.11.2019.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 )

Головне правління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7,

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович