Справа № 420/4220/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4220/19
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказів (в частині), поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі ГУНП) про визнання протиправним та скасування наказу від 30 жовтня 2018 року №3738 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВПН ГУНП в Одеській області» в частині пункту 1 щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби майора поліції ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування наказу від 21 листопада 2018 року №1763 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»; поновлення майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого 3-го міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП або на рівнозначній посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову було зазначено, що затримання особи за вчинення кримінального правопорушення чи злочину та повідомлення їй про підозру у його вчиненні не є доказами винуватості особи у вчинені кримінального правопорушення, оскільки відповідальність осіб має індивідуальний характер, який належить встановити. Зокрема, на думку позивача, доказом вчинення особою корупційного правопорушення може бути лише обвинувальний вирок суду або постанова у справі про вчинення адміністративного правопорушення, які набрали законної сили, а також, відповідно до положень статті 59 Закону України «Про запобігання корупції», відомості про осіб, яких притягнуто до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної або цивільно-правової відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, внесених до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення. Крім того, позивач зазначає, що під час службового розслідування не враховано відомості, що його характеризують, зокрема, що він раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за час служби в органах внутрішніх справ мав 7 заохочень, з них: грошова премія 1 раз, подяка 3 рази, медаль «За відзнаку в службі» 2 ст., медаль «За сумлінну службу» 3 ст., мав позитивні показники роботи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 вересня 2018 року ГУНП винесено наказ №3358 «Про призначення службового розслідування», пунктом 1 якого призначено службове розслідування стосовно позивача.

У подальшому, з урахуванням набрання чинності Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ, яким передбачено новий порядок проведення службових розслідувань в Національній поліції України, ГУНП 12 жовтня 2018 року винесено наказ №3552 «Про призначення службового розслідування та складу дисциплінарної комісії», пунктом 1 якого призначено службове розслідування за фактом затримання 20 вересня 2018 року працівників ВПН ГУНП в Одеській області в рамках кримінального провадження №0000462 від 17 листопада 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

За результатами проведення службового розслідування комісією ГУНП складено висновок службового розслідування за фактом затримання працівників ВПН ГУНП в Одеській області в рамках кримінального провадження №0000462 у якому зазначено, що за порушення вимог ч.1 ст.8, п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-ІV, ч.1 ст.41, ч.5 ст.208, ч.1 ст.210, ч.2 ст.234, ч.2 ст.237 КПК України, Присяги поліцейського, затвердженої Законом України «Про Національну поліцію», п.8 розділу І Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07 липня 2017 року №575, п.5 розділу II Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1377, відповідно до ст.ст.11, 12, п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII, комісія вважає необхідним притягнути до дисциплінарної відповідальності старшого оперуповноваженого 3-го міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП ОСОБА_1 та накласти на нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

30 жовтня 2018 року ГУНП винесено наказ №3738 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВПН ГУНП в Одеській області», яким на старшого оперуповноваженого 3-го міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

21 листопада 2018 року ГУНП винесено наказ №1763 о/с, яким відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) відповідача було звільнено зі служби в поліції з 23 листопада 2018 року.

Винесення вказаних наказів (в частині, що стосується позивача) і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для прийняття ГУНП наказу від 30 жовтня 2018 року №3738 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВПН ГУНП в Одеській області» в частині пункту 1 щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби майора поліції ОСОБА_1 , та наказу від 21 листопада 2018року №1763 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», слугували встановлені висновком службового розслідування порушення позивачем службової дисципліни. Також було зазначено, що наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежного виконання поліцейським службової дисципліни.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно із статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції (далі - Статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до ч.1. ст.1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

За змістом статті 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 5 Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі статтею 12 Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини 1 статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частиною третьою статті 13 Статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до вимог статті 14 Статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що у вересні 2018 року старший оперуповноважений 3-го міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_1 отримав інформацію про особу на ім`я ОСОБА_2 , який мешкає в м.Вознесенську, та на території міста Одеси займається збутом психотропних речовин. Однак, отриману інформацію про особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також про події і факти, які можуть сприяти його розкриттю та досудовому розслідуванню, майор поліції ОСОБА_1 рапортом безпосередньому керівникові не доповів.

У подальшому, 20 вересня 2018 року під час проведення заходів з відпрацювання території обслуговування майор поліції ОСОБА_1 , спільно з оперуповноваженим 3-го міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області рядовим поліції ОСОБА_3 , біля будинку АДРЕСА_1 в м .Одесі виявив, та затримав за підозрою у незаконному зберіганні наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів громадянина України ОСОБА_4 . При цьому, протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, вказані співробітники не склали, затриману особу до найближчого підрозділу органу досудового розслідування не доставили. Про виявлення інформації щодо вчиненого кримінального правопорушення майор поліції ОСОБА_1 та рядовий поліції ОСОБА_3 до чергової частини підрозділу поліції негайно не повідомили. У подальшому, на автомобілі «Тойота Камрі», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням рядового поліції ОСОБА_3 , зазначені працівники поліції доставили затриманого ОСОБА_4 до місця мешкання за вказаною ним адресою: АДРЕСА_3 , та провели огляд його квартири АДРЕСА_4 . Після цього, майор поліції ОСОБА_1 , разом з рядовим поліції ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 вийшли на вулицю, де зазначені працівники поліції були затримані слідчим прокуратури Одеської області в рамках кримінального провадження №0000462 за підозрою в одержанні неправомірної вигоди за не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди. 21 вересня 2018 року у кримінальному провадженні №0000462 майору поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 1999870 гривень.

Наказом ГУНП від 28 вересня 2018 року № 3358 по вказаним подіям було призначено службове розслідування.

12 жовтня 2018 року, через не завершення службового розслідування з об`єктивних причин та набрання чинності Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ, яким передбачено новий порядок проведення службових розслідувань в Національній поліції України, ГУНП було винесено наказ №3552 «Про призначення службового розслідування та складу дисциплінарної комісії», пунктом 1 якого призначено службове розслідування за фактом затримання 20 вересня 2018 року працівників ВПН ГУНП в Одеській області в рамках кримінального провадження №0000462 від 17 листопада 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

За результатами проведення службового розслідування комісією ГУНП складено висновок за фактом затримання працівників ВПН ГУНП в Одеській області в рамках кримінального провадження №0000462, котрий затверджено начальником ГУНП в Одеській області генералом поліції третього рангу Головіним Д.В. 22 жовтня 2018 року, у якому зазначено, що за порушення вимог ч.1 ст.8, п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006року №3460-ІV, ч.1 ст.41, ч.5 ст.208, ч.1 ст.210, ч.2 ст.234, ч.2 ст.237 КПК України, Присяги поліцейського, затвердженої Законом України «Про Національну поліцію», п.8 розділу І Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07 липня 2017 року №575, п.5 розділу II Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1377, безвідповідальне відношення до виконання службових обов`язків, що виразилось у не доповіді безпосередньому керівникові отриманої інформації про осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, а також про події і факти, які можуть сприяти його розкриттю та досудовому розслідуванню, не складанні протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, не доставленні затриманої особи до найближчого підрозділу органу досудового розслідування, не повідомлення чергової частини органу поліції про виявлення чи отримання інформації про вчинене кримінальне правопорушення, безпідставному проведенні огляду квартири АДРЕСА_5 , за місцем мешкання затриманого гр. ОСОБА_4 , вступі в неділові стосунки з ним, вимаганні та отриманні від останнього неправомірної вигоди за не притягнення до кримінальної відповідальності, що в подальшому призвело до притягнення до кримінальної відповідальності та набуло суспільного резонансу, негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції, рівня довіри населення до поліції, відповідно до ст.ст.11, 12, п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018року №2337-VIII, комісія вважає необхідним притягнути до дисциплінарної відповідальності старшого оперуповноваженого 3-го міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП ОСОБА_1 та накласти на нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Пунктом 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 12 березня 2013 року №230, встановлено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС (особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з підпунктом 2.2.2 пункту 2.1 Інструкції, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення.

Абзацом 1 пункту 5.4 Інструкції передбачено, що якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2018 року ГУНП винесено наказ №3738 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВПН ГУНП в Одеській області», пунктом 1 якого, за порушення вимог ч.1 ст.8, п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006року №3460-ІV, ч.1 ст.41, ч.5 ст.208, ч.1 ст.210, ч.2 ст.234, ч.2 ст.237 КПК України, Присяги поліцейського, затвердженої Законом України «Про Національну поліцію», п.8 розділу І Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07 липня 2017 року №575, п.5 розділу II Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1377, безвідповідальне відношення до виконання службових обов`язків, що виразилось у не доповіді безпосередньому керівникові отриманої інформації про осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, а також про події і факти, які можуть сприяти його розкриттю та досудовому розслідуванню, не складанні протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, не доставленні затриманої особи до найближчого підрозділу органу досудового розслідування, не повідомлення чергової частини органу поліції про виявлення чи отримання інформації про вчинене кримінальне правопорушення, безпідставному проведенні огляду квартири АДРЕСА_5 , за місцем мешкання затриманого гр. ОСОБА_4 , вступі в неділові стосунки з ним, вимаганні та отриманні від останнього неправомірної вигоди за не притягнення до кримінальної відповідальності, що в подальшому призвело до притягнення до кримінальної відповідальності та набуло суспільного резонансу, негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції, рівня довіри населення до поліції, відповідно до ст.ст.11, 12, п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII, на старшого оперуповноваженого 3-го міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

21 листопада 2018 року ГУНП прийнято наказ №1763 о/с, яким відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), старшого оперуповноваженого 3-го міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 23 листопада 2018 року.

Підставою для прийняття відповідачем вказаних наказів слугували встановлені висновком службового розслідування порушення ОСОБА_1 службової дисципліни.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Колегія суддів зазначає, що встановлена в ході службового розслідування поведінка позивача, як поліцейського, суперечила загальним принципам діяльності поліції, визначеним розділом 2 Закону Українит Про Національну поліцію та призвела до негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які у відповідності до своїх службових обов`язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів.

Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

ОСОБА_1 в своєму позові та в апеляційній скарзі наголошував, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності до набрання законної сили обвинувального вироку.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що предметом службового розслідування було не вчинення позивачем кримінального правопорушення, а порушення ним службової дисципліни, що не залежить від наявності чи відсутності остаточного вироку суду по кримінальному провадженню.

Апелянтом у апеляційній скарзі зазначено, що ним не було допущено порушень вимог КПК України.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що встановлені службовим розслідуванням обставини дають підстави для висновку, що обраний ОСОБА_1 спосіб (метод) реалізації оперативно-розшукової діяльності свідчить про наявність в його діях порушення службової дисципліни, адже проведення оперативних дій здійснювалось останнім всупереч вимог КПК України.

Колегія суддів залишає поза увагою твердження апелянта, що він немає жодного стосунку до наркотичних речовин, грошових коштів, що є об`єктом злочину, та ним не застосовувалось фізичне насилля по відношенню до ОСОБА_4 , оскільки з аналізу норм чинного законодавства, які регулюють особливості проходження служби в органах поліції вбачається, що підставою для його звільнення зі служби в поліції є дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни (пункт 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»), а не звільнення з підстав набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»).

Саме реалізація дисциплінарного стягнення, що мало передумовою встановлення службовим розслідуванням порушення службової дисципліни, стало підставою для звільнення позивача. Встановлені вказаним службовим розслідуванням обставини не ставляться в залежність від наявності факту набрання чинності вироком суду.

При цьому, приписи Закону України "Про Національну поліцію" диференціюють види відповідальності на дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, та не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не може виключити можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування фактів невиконання чи неналежного виконання поліцейським вимог службової дисципліни.

Вирішення питання про правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності визначає обов`язок з`ясувати склад дисциплінарного проступку в її діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в межах кримінального провадження, та чи взагалі настали для такої особи відповідні наслідки.

Крім того, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі, та не потребує доведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набранням чинності вироком суду. При цьому, наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно даної особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі №820/4024/16.

Тому, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що спірні позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.