Справа № 759/15382/19
Суддя: Марко Я. Р.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15382/19

пр. № 2-а/759/19/20

10 березня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Шапаренка О.С., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 6, батальйону 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Затика Ярослава Геннадійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить суд постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі від 11.07.2019 року, серії ЕАВ № 1318057 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляду штрафу в розмірі 425 грн. визнати незаконною та скасувати.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 09.08.2019 року позивачу надійшов лист з Управління патрульної поліції у м. Києві з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1318057. З якої вбачається, що 11.07.2019 року приблизно о 13 год. позивач, рухаючись на транспортному засобі «Nissan»р.н. НОМЕР_1 на перетині вул. В. Гавела та М. Василенка став свідком протиправних дій, а саме навмисного пошкодження майна, а тому увімкнув аварійну сигналізацію і незважаючи та не створюючи перешкод іншим учасникам руху здійснив аварійну запинку з метою надання допомоги. Суть події свідком якої став позивач є те, що невідома особа кинувши кам`яну брилу завдала пошкоджень автомобілю який рухався на вказаному перехресті. Зловмисника було затримано власником автомобіля за допомогою перехожих та викликано поліцію. Через деякий час на місце події прибула патрульна машина зі співробітниками поліції, які посадили затриманого зловмисника в патрульний автомобіль та деякий час з ним розмовляли. Вийшовши з машини, за твердженням позивача, поліцейські почали себе поводити неадекватно по відношенню до водія пошкодженого автомобіля та до позивача, як свідка. Враховуючи поведінку співробітника поліції позивач порадив водію пошкодженого автомобіля зафіксувати події на камеру. Побачивши це, співробітник поліції почав штовхати позивача та вдарив у живіт. Після чого позивач викликав поліцію. У процесі оформлення заяви позивача про напад позивач надав свої документи для встановлення особи декільком співробітникам поліції. Жодної справи щодо притягнення на місці пригоди не розглядалось. Однак згодом позивачем було отримано постанову складену напарником співробітника поліції, який застосував до позивача фізичну силу та, щодо якого позивач подав заяву про злочин. Не погоджуючись з даною постановою інспектора поліції, позивач звернувся в суд за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.08.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

30.09.2019 року від представника відповідача Рядніна А.А. надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що останній заперечує щодо викладених обставин позовної заяви. В обґрунтування відзиву зазначено, що згідно постанови 11.07.2019 року о 16 год. 27 хв. водій ОСОБА_1 в м. Києві, вул. І. Лепсе, 19, керуючи транспортним засобом «Nissan» р.н . НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «в`їзд заборонено» також водій не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та зупинився ближче 10 м. до пішохідного переходу, чим порушив п. 2.1.а ПДР України. В наслідок чого позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розміру 425 грн. Данні обставини зафіксовані на відео нагрудної камери поліцейського.

У судове засідання сторони не з`явились. Про місце день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до оскаржуваної постанови серії ЕАВ № 1318057 від 11.07.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

За змістом вказаної постанови, винесеної 11.07.2019 року вбачається, що 11.07.2019 року о 16 год. 36 хв. в м. Києві по вул. І. Лепсе, 19, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Nissan» р.н. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21, не пред`явив посвідчення водія на право керування відповідної категорії та зупинився ближче 10 м. до пішохідного переходу чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху - керування ТЗ особою, яка не має права керування ТЗ та вимоги частини 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Посилання позивача на те, що він правил дорожнього руху України не порушував відповідачем не спростовано належними доказами, не надано суду жодного доказу на підставі якого встановлено наявність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , матеріалів, що потягли за собою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення не надано.

Долучений до відзиву диск з відеозаписом події, на що посилається представник відповідача у відзиві, був досліджений судом, проте, не містить жодної інформації.

Відповідно до частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 2, 5-9, 73-77, 90, 139, 244-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 251, 252, 268, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти 6, батальйону 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Затика Ярослава Геннадійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1318057від 11.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності КАС України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Я.Р.Марко