Справа № 620/367/20
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року Чернігів Справа № 620/367/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Скиді В.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 № 290 від 26.12.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при винесенні оскаржуваного наказу, яким його призначено на посаду тимчасово виконуючого обов`язки начальника транспортного відділення Військової частини НОМЕР_1 , командиром військової частини не взято до уваги, що молодший лейтенант ОСОБА_1 має освіту за спеціальністю «Комп`ютерні системи та мережі» і кваліфікацію «комп`ютерна інженерія», пройшов перепідготовку за військовою спеціальністю «Ракетне-артилерійське озброєння», що, в свою чергу, свідчить про невідповідність рівня його професійної компетенції та рівня військової освіти рівню військової освіти начальника транспортного відділення і позаштатного начальника автомобільної служби.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки у зв`язку з дефіцитом кадрів відповідно до організаційно-штатної структури військової частини позивач відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2019 № 290 приступив до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою начальника транспортного відділення. Вказує, таке призначення відповідає пунктам 120, 121 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, надіслали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису, відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Молодший лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу у Військової частини НОМЕР_1 на штатній посаді інженера відділення технічного контролю.

03.10.2019 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом, в якому зазначив, що досвіду роботи, знань та відповідної освіти для прийняття та призначення його на посаду начальника транспортного відділення і позаштатного начальника автомобільної служби не має, просив направити в учбовий центр на перепідготовку за спеціальністю автомобільна справа або розглянути іншу кандидатуру (а.с. 7-8).

Рапортом від 26.12.2019 ОСОБА_1 доповів, що до виконання службових обов`язків за посадою тимчасово виконуючого обов`язки начальника транспортного відділення приступив (а.с. 54).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.12.2019 № 290 на підставі рапорту позивача наказано вважати таким, що приступив до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою начальника транспортного відділення молодший лейтенант ОСОБА_1 , інженер відділення технічного контролю (а.с. 38).

Позивач, вважаючи що вказаний наказ винесено відповідачем протиправно, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Згідно частини другої статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлюються, зокрема, такі військові армійські звання: молодший офіцерський склад: молодший лейтенант; лейтенант; старший лейтенант; капітан; старший офіцерський склад: майор; підполковник; полковник.

Так, Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно абзаців першого та другого пункту 12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України. Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно пункту 120 Положення № 1153/2008 у зв`язку зі службовою необхідністю на військовослужбовця, який займає штатну посаду, може бути покладено тимчасове виконання обов`язків за іншою рівнозначною або вищою посадою, а саме: 1) вакантною - за його згодою; 2) невакантною - у разі тимчасової відсутності або внаслідок усунення від виконання службових обов`язків чи відсторонення від виконання службових повноважень військовослужбовця, який її займає. Безперервний строк тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою не повинен перевищувати шести місяців, а за невакантною - чотирьох місяців, за винятком випадків, передбачених пунктом 137, абзацом одинадцятим пункту 145 цього Положення.

В силу пункту 121 Положення № 1153/2008 тимчасове виконання обов`язків покладається на військовослужбовців наказом командира (начальника) військової частини. Для тимчасового виконання обов`язків за вакантними і невакантними військовими посадами можуть призначатися, зокрема, особи молодшого офіцерського складу - на військові посади, за якими штатом (штатним розписом) передбачені військові звання молодшого або старшого офіцерського складу.

Таким чином, суд акцентує увагу, що тимчасове покладання виконання обов`язків за посадою на певну особу не є рівнозначним призначенню такої особи на таку посаду.

З наданих суду у відзиві пояснень, посада начальника транспортного відділення відповідно до організаційно-штатної структури військової частини є майорською, тобто згідно частини другої статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відноситься до посад старшого офіцерського складу.

Таким чином, відповідач мав за згодою ОСОБА_1 законодавчі підстави для призначення його тимчасово на вищу вакантну посаду начальника транспортного відділення.

В даному випадку відбулось тимчасове покладення виконання додаткових обов`язків за певною посадою на іншу особу.

Як встановлено судом, молодший лейтенант ОСОБА_1 рапортом від 26.12.2019 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 фактично погодився та приступив до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою начальника транспортного відділення.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на пункт 4.10. розділу IV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454, оскільки вказаною нормою врегульовано питання саме призначення на посади.

Щодо посилання позивача на рапорт від 03.10.2019 (вх. № 3383), в якому останній просив командира Військової частини НОМЕР_1 направити його в учбовий центр на перепідготовку за спеціальністю автомобільна справа або розглянути іншу кандидатуру на призначення на посаду начальника транспортного відділення, то суд звертає увагу, що вказаний рапорт не стосується предмету спору, був поданий позивачем на наказ № 1386 від 27.09.2019 та не був підставою винесення оскаржуваного наказу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, спростовано доводи позивача та доведено правомірність своїх дій, а отже суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання незаконним та скасування наказу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.03.2020.

Суддя Н.М. Баргаміна