Справа № 487/8064/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 487/8064/19
Головуючий в 1 інстанції: Сухаревич З.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 січня 2020 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні о 13:15 у м.Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив скасувати постанову серії ДПО18 № 606073 від 24.10.2019 р. та закрити справу в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що інспектором була зафіксована швидкість руху, яка була до перетину межі дії знаку 5.45, або безпосередньо на такій межі, а враховуючи той факт що миттєво знизити швидкість зі 110 км/год до 50 км/год без різкого гальмування, яке заборонено підпунктом «г» пункту 12.9 ПДР, не можливо, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Окрім цього зазначає, що згідно з Роз`ясненням щодо використання патрульними пристроїв вимірювання швидкості TRUCAM, патрульна поліція має використовувати TRUCAM лише із розміщенням дорожніх знаків, що повідомляють про фото- відеофіксацію порушень, на ділянки автодоріг міжнародного значення та в містах із підвищеним рівнем аварійності унаслідок перевищення швидкості та у місцях фіксації порушень швидкісного режиму мають перебувати службові транспортні засоби з увімкненими маячками синього кольору, однак такі дорожні знаки у зазначеному місці були відсутні, а службовий транспорт перебував на узбіччі без увімкнених маячків синього кольору. Також при складанні протоколу інспектор не роз`яснив права, не зазначив точного місця скоєння правопорушення, не зазначив який пункт ПДР порушений. Також інспектор не хотів приймати від нього пояснення, а прийнявши, повідомив що вони йому не цікаві та враховані не будуть. У випадку незгоди з постановою інспектор повинен скласти протокол, проте цього зроблено не було. Окрім цього, зазначає, що засіб вимірювальної техніки TRUCAM вилучений з реєстру засобів вимірювальної техніки, тому не може використовуватися. За вказаних обставин вважає постанову не правомірною.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 січня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується фото-, відео- матеріалами відзнятими лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000790 та схемою місця вчинення правопорушення.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надано.

17.03.2020 року до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.10.2019 року поліцейським Управління патрульної поліції в Одеській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 № 606073, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Згідно даної постанови правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat номерний знак НОМЕР_1 24.10.2019 року 12 год. 34 хв. на (в) Одеська область, Лиманський район, с. Іваново в межах населеного пункту де швидкість руху обмежена 50 км/год рухався зі швидкістю 94 км/год, чим перевищив допустиму швидкість на 44 км/год, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанова повинна відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, однак, такі вимоги дотримані не в повному обсязі, зокрема поліцейським не зазначено, норми або правила, якими встановлені обмеження швидкості руху. Суд зазначає, що диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП, в частині визначення вказаних в ній дій є бланкетною, оскільки відсилає до встановлених обмежень швидкості руху, а тому при визначенні складу цього адміністративного правопорушення є необхідним посилання на пункти Правил, якими передбачені такі обмеження. Також, в своєму рішенні суд погодився з твердженням відповідача про законність використання лазерного вимірювача швидкості TRUCAM LTI 20/20 №ТС000790.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КАС України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280, 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580), поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону № 580, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, наданий відповідачем відеозапис може слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судова колегія зазначає, що у відповідності до ч.2 ст.283 КУпАП постанова повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З зазначеного випливає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови повинен був зазначити норму КУпАП, якою передбачено відповідальність за вчинене порушень ПДР, та призначити позивачу відповідальність в межах санкції.

Однак, норми КУпАП, за якою позивач підлягав би притягненню до відповідальності, в оскаржуваній постанові не зазначено, натомість, наявне лише посилання на ч. 1 ст.122 КУпАП, яка відсилає до встановлених обмежень швидкості руху, а тому при визначенні складу цього адміністративного правопорушення є необхідним посилання на пункти Правил, якими передбачені такі обмеження швидкості руху, що є порушенням відповідача при складені постанови.

Крім того, згідно із пунктом 5 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395) постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Разом з тим, додатком 5 до Інструкції № 1395 передбачено зазначення у постанові про адміністративне правопорушення підпису особи, яка притягається до відповідальності, про роз`яснення їй прав та строків на оскарження (пункт 8 - «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено __»).

Як встановлено з матеріалів справи, з наданої до суду оскаржуваної постанови пункт 8 оскаржуваної постанови є відмінним від додатку 5 Інструкції, у зв`язку з чим остання не може бути визнана такою, що складена у відповідності до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції № 1395, оскільки зазначене не спростовує довои апелянта про роз`яснення особі їй прав та строків на оскарження постанови.

Також, судова колегія не приймає доводи апелянта щодо встановлення дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» на відстані 515 м від лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 № ТС000790, оскільки не надано належних доказів встановлення цього знаку саме у позначеному ним на схемі місці. У зв`язку з цим, відповідачем не доведено, що вимірювання швидкості руху відбулось у межах населеного пункту.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик