Справа № 822/2760/15
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2760/15
РІШЕННЯ

іменем України

17 березня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

за участю:секретаря судового засідання Святецької М.В. представника відповідача: Поліщука Є.Р.
розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 24.12.2014 №,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Універсалбуд" звернулось до суду з позовом до Славутської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області (замінено на Головне управління ДПС у Хмельницькій області) про скасування податкового повідомлення-рішення від 24.12.2014 №.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.07.2015 суд відкрив провадження в адміністративній справі.

Постановою від 01.09.2015, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.08.2018, Хмельницький окружний адміністративний суд скасував податкове повідомлення-рішення від 24.12.2014 №.

Згідно Постанови від 17.10.2018 Верховний Суд скасував постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.09.2015 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03.08.2016 у справі №822/2760/15, а справу направив до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою від 07.12.2018 Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв до свого провадження цю адміністративну справу та призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Рішенням суду від 26.02.2019 Хмельницький окружний адміністративний суд у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 24.12.2014 відмовив.

Вказане рішення суду від 26.02.2019 залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2019.

Постановою Верховного Суду від 20.11.2019 по справі №822/2760/15 рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2019 року у справі №822/2760/15 скасувано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 17.12.2019 прийнято до свого провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки зроблені податковим органом в акті перевірки про завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість базується на твердженні про безтоварність господарських операцій між позивачем та ТОВ "БК" Астонбудсервіс", що на думку позивача є безпідставним, оскільки договори субпідряду та договори купівлі - продажу є такими, що укладені фактично, а господарські операції реальними та товарними, оскільки підтверджені всіма передбаченими чинним законодавством первинними документами.

Відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 24.12.2014 №, яким збільшив суму грошового зобов`язання з ПДВ на 497613,00 грн, в тому числі 331742,00 грн за основним платежем та 165871,00 грн за штрафними санкціями.

Зазначає, що акт ДПІ Солом`янського районі у м. Києві від 27.12.2013 №1965/26-59-2201/38871711 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "БК "Астонбудсервіс" щодо підтвердження господарських відносин із платником податків за період з 02.09.2013 по 30.06.2014" підтверджує лише відсутність ТОВ "БК "Астонбудсервіс" за своєю податковою адресою. А отже, відповідачем не доведено, що укладаючи договори, позивач та його контрагент діяли з метою, яка суперечить інтересам держави та суспільства. Ці договори чинні та не визнані судом недійсними. Первинні документи свідчать про те, що позивач та його контрагент вчинили всі дії, необхідні для забезпечення реального виконання договорів. Документами, що підтверджують виконання робіт ТОВ "БК "Астонбудсервіс" є акти виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт. Позивач, укладаючи договори з ТОВ "БК "Астонбудсервіс", мав всі документи щодо підтвердження господарської діяльності контрагента. Норми Податкового кодексу України не ставлять в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання його контрагентом вимог податкового законодавства.

Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від представника відповідача на адресу суду 02.01.2020 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що згідно з умовами договорів субпідряду ТОВ "БК "Астонбудсервіс" зобов`язується на свій ризик виконати вищевказані роботи як власними механізмами та матеріалами, гак і механізмами та матеріалами підрядника.

На підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "БК "Астонбудсервіс" перелік яких наведений на стр.12-14 акту, ТОВ "Упіверсалбуд" до складу податкового кредиту у жовтні-грудні 2013р. та березні-травні 2014р. включено ПДВ в загальній сумі 331742 грн.

При цьому, у даній справі не міститься належних доказів, що вказують на наявність у ТОВ "БК "Астонбудсервіс" технічних та трудових ресурсів, які зазвичай необхідні для виконання таких робіт, враховуючи їх характер і а обумовлені обсяги у жовтні-грудні 2013р (згідно договорів це були роботи із капремонту турбіни, виконання робіт з будівництва житлового будинку з вбудованими приміщеннями різнопрофільного призначення, робіт з будівництва каналізаційних очисних споруд, поточного ремонту сільського клубу, капітального ремонту покрівлі приміщення).

Відповідач також вказує, що позивачем, під час неодноразового слухання даної справи так і не надано належних доказів, які б вказували на реальність поставки будівельних матеріалів від ТОВ "БК "Астонбудсервіс".

ТОВ "Універсалбуд" до перевірки не надані документальні докази реальності виконання ГОВ "БК "Астонбудсервіс" будівельних робіт, копії паспортів будівельників, що дали б можливість ідентифікувати їх прізвища та встановити реальність виконання ними робіт.

Також, у ТОВ "БК "Астонбудсервіс" відсутні трудові ресурси, основні фонди, складські приміщення, транспортні засоби, необхідні для здійснення будь-якого виду господарської діяльності.

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Від представника позивача на адресу суду 14.01.2020 надійшла відповідь на відзив в якій останній зазначає, що твердження про неспроможність підприємством ТОВ "БК "Астонбудсервіс" здійснити виконання робіт, які передбачені договорами між нашими підприємствами та відображені в бухгалтерському та податковому обліку ТОВ "Універсалбуд" є безпідставним. На переконання податкового органу, така неспроможність доводиться фактом нібито відсутності трудових ресурсів, виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення господарської діяльності.

Поміж того, що такі обставини не можуть бути доказом неспроможності виконання тих чи інших господарських операцій, з огляду на відсутність законодавчого обмеження щодо використання у господарській діяльності лише власних основних та транспортних засобів, як і найманої праці шляхом укладення цивільно-правових, а не трудових договорів, тому вони не можуть бути підставою для висновків про порушення вимог податкового законодавства підприємством ТОВ "БК "Астонбудсервіс", а тим більше ТОВ "Універсалбуд", позаяк не залежать від волі останнього.

Посилання податкового органу на акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "БК "Астонбудсервіс" як на підставу вважати підприємство фіктивним, а господарські операції безтоварними, вважаємо не обґрунтованим. Слід зазначити, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб`єкта господарювання є документом, який складається у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести таку звірку, та свідчить про неможливість співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання для цілей документального підтвердження чи спростування його господарських відносин з платниками податків, а отже й про неможливість формування відповідної податкової інформації по таким взаємовідносинам. Відтак, при неможливості звірки контролюючим органом не можуть формуватися висновки за аналогією акта документальної перевірки, яка проводиться, у тому числі й на підставі первинних документів, що використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, а тому неможливість проведення зустрічної звірки контрагента не є самостійною та достатньою підставою для висновку про нездійснення господарських операцій платників податків та про порушення саме позивачем податкового законодавства.

Отже, висновок відповідача про те, що взаємовідносини позивача у справі із ТОВ "БК "Астонбудсервіс" не мали реального "товарного" характеру, не відповідає дійсності, а позиція відповідача - не є обґрунтованою належними доказами.

Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав просив відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши позовну заяву, відзив, відповідь на відзив, а також оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що згідно наказу Славутської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 20.11.2014 №884 працівниками відповідача здійснено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Універсалбуд" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ПДВ при проведенні взаєморозрахунків ТОВ "Універсалбуд" з ТОВ "БК "Астонбудсервіс" за період з 01.10.2013 по 31.05.2014.

За результатами вказаної перевірки посадовими особами відповідача було складено акт перевірки від 09.12.2014 №1369/22/32987115, в якому зафіксовано порушення ТОВ "Універсалбуд" пунктів 44.1, 44.6 статті 44, підпунктів 14.1.181, 14.1.231, пунктів 14.1 статті 14, пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України щодо заниження ТОВ "Універсалбуд" ПДВ на суму 331742,00 грн по розрахунках з ТОВ "БК "Астонбудсервіс" у зв`язку з завищенням податкового кредиту на вказану суму у зв`язку з безпідставним визначення ПДВ по господарських операціях з ТОВ "БК "Астонбудсервіс".

На підставі акту перевірки від 09.12.2014 №1369/22/32987115 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.12.2014 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму 497613,00 грн, в тому числі 331742,00 грн за основним платежем та 165871,00 грн. за штрафними санкціями.

Не погодившись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач вважає його протиправним, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 201 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань.

Крім того, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV).

Згідно статті 1 Закону №996-XIV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно пункту 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, передбачено, що первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Отже, право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту виникає за наявності у нього належним чином оформлених податкової накладної та первинних документів, які фіксують факт здійснення господарських операцій.

Підставою для нарахування грошового зобов`язання з ПДВ до ТОВ "Універсалбуд" слугували викладені в акті перевірки від 09.12.2014 №1369/22/32987115 висновки контролюючого органу про відсутність фактичного здійснення господарських операцій між ТОВ "Універсалбуд" та ТОВ "БК "Астонбудсервіс" з виконання будівельних робіт та поставки товарів.

Суд зазначає, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов поставки, зберігання товарів, виду послуг, що надаються тощо. При цьому дослідженню мають бути обставини щодо укладення та виконання договорів, а також щодо перевірки платником ділової репутації контрагента, повноважень осіб, що діють від імені такого контрагента.

Між Позивачем та його контрагентом ТОВ "БК "Астонбудсервіс" (м. Київ) було укладено типові договори субпідряду №13/09-9 від 09.09.2013, предметом якого с здійснення капремонту турбіни №2р-50-130-1 ТЕЦ у м. Харків, №13/10-8П від 08.10.2013, предметом якого є виконання робіт з будівництва житлового будинку з вбудованими приміщеннями різнопрофільного призначення по вул. Рози Люксембург, 2, у м. Коростишів Житомирської області, №13/10-15П від 15.10.2013. предметом якого є виконання робіт з будівництва каналізаційних очисних споруд смт. Білогір`я Хмельницької області, №13/10-16П від 16.10.2013, предметом якого є виконання поточного ремонту сільського клубу в с. Добрин Хмельницької області, №13/12-25П від 25.12.2013 предметом якого є виконання робіт з капітального ремонту покрівлі приміщення НВК ЗОШ по вул. Бортніка 19, в с. Плужне Ізяславського району Хмельницької області.

У відповідності до умов договорів субпідряду ТОВ "БК "Астонбудсервіс" зобов`язується на свій ризик виконати вищевказані роботи як власними механізмами та матеріалами, так і механізмами та матеріалами підрядника.

На підтвердження вчинення відповідних операцій по вказаних договорах позивачем надано наступні документи, а саме: довідки про вартість виконаних робіт за листопад 2013 року, за жовтень 2013 року, за жовтень 2013 року, за листопад 2013 року, за грудень 2013 року, за грудень 2013 року, за грудень 2013 року, за квітень 2014 року, за квітень 2014 року, за квітень 2014 року, за квітень 2014 року, за листопад 2013 року, за листопад 2013 року, за листопад 2013 року, за листопад 2013 року, за грудень 2013 року, за грудень 2013 року, за грудень 2013 року, акти приймання (здачі) виконаних будівельних робіт форми №1 за листопад 2013 року, №2 за листопад 2013 року, №1 за жовтень 2013 року, №2 за жовтень 2013 року, за листопад 2013 року, №18 за грудень 2013 року, №11 за грудень 2013 року, №б/н за грудень 2013 року, №б/н за квітень 2014 року, №б/н за квітень 2014 року, №б/н за квітень 2014 року, №б/н за квітень 2014 року, №б/н за листопад 2013 року, №б/н за листопад 2013 року, №б/н за листопад 2013 року, №б/н за листопад 2013 року, №б/н за грудень 2013 року, №б/н за грудень 2013 року, №б/н за грудень 2013 року, №1 за травень 2014 року, акти приймання-передачі фронту робіт від 16.10.2013, від 10.09.2013, від 16.10.2013, від 26.12.2013, від 09.10.2013, податкові накладні №35 від 18.11.2013, №74 від 30.10.2013, №79 від 31.10.2013, №37 від 20.11.2013, №53 від 25.12.2013, №55 від 25.12.2013, №57 від 25.12.2013, №61 від 26.12.2013, №63 від 26.12.2013, №82 від 30.12.2013, №2 від 03.04.2014, №5 від 04.04.2014, №9 від 07.04.2014, №23 від 09.04.2014, №26 від 10.01.2014, №33 від 15.04.2014 №37 від 17.04.2014, №41 від 18.04.2014, №43 від 19.04.2014, №45 від 16.01.2014, №48 від 22.04.2014, №67 від 27.03.2014, №26 від 10.04.2014, №14 від 06.12.2013, №6 від 03.12.2013, №1 від 01.12.2013, №20 від 08.12.2013, №27 від 12.12.2013, №12 від 04.12.2013, №26 від 12.05.2014, №15 від 08.05.2014, №80 від 29.05.2014, № 42 від 22.05.2014, №58 від 27.05.2014, №31 від 15.05.2014, №99 від 30.05.2014, №51 від 27.11.2013, №50 від 26.11.2013, №43 від 22.11.2013, №48 від 25.11.2013, №40 від 21.11.2013, №22 від 12.11.2013, №13 від 07.11.2013, №66 від 26.12.2013, №17 від 11.11.2013, №11 від 06.11.2013, товарно-транспортні накладні №11 від 07.11.2013, №20 від 11.11.2013, №22 від 12.11.2013, №56 від 21.11.2013, №66 від 26.12.2013, локальні кошториси на загальнобудівельні роботи, платіжні доручення №1176 від 11.11.2013 на суму 79680,00 грн, №1194 від 14.11.2013 на суму 9600,00 грн, №1206 від 14.11.2013 на суму 86400,00 грн, №1244 від 22.11.2013 на суму 100000,00 грн, № 1275 від 28.11.2013 на суму 150000,00 грн, №1322 від 05.12.2013 на суму 85000,00 грн, № 1363 від 12.12.2013 на суму 45000,00 грн, №1330 від 09.12.2013 на суму 80000,00 грн, № 1391 від 18.12.2013 на суму 30000,00 грн, №1415 від 25.12.2013 на суму 51404,26 грн, № 1417 від 25.12.2013 на суму 30795,74 грн, № 1432 від 26.12.2013 на суму 58960,00 грн, №1430 від 26.12.2013 №59600,00 грн, №1431 від 26.12.2013 на суму 11440,00 грн, №1416 від 25.12.2013 на суму 57800,00 грн, №1446 від 30.12.2013 на суму 50200,00 грн, №1311 від 03.12.2013 на суму 60000,00 грн, №1480 від 16.01.2014 на суму 55000,00 грн, №1481 від 16.01.2014 на суму 40000,00 грн, №1710 від 27.03.2014 на суму 40000,00 грн, №1782 від 17.04.2014 на суму 35000,00 грн, №1730 від 03.04.2014 на суму 36000,00 грн, №1746 від 09.04.2014 на суму 20000,00 грн, № 1738 від 07.04.2014 на суму 55000,00 грн, №1750 від 10.04.2014 на суму 50000,00 грн, №1762 від 15.04.2014 на суму 30000,00 грн, №1832 від 08.05.2014 на суму 30000,00 грн, №1831 від 08.05.2014 на суму 59860,00 грн, №1832 від 08.05.2014 на суму 51550,00 грн, №1830 від 08.05.2014 на суму 58590,00 грн, № 1836 від 12.05.2014 на суму 10640,00 грн, №1854 від 15.05.2014 на суму 59800,00 грн, № 1880 від 22.05.2014 на суму 59600,00 грн, №1902 від 27.05.2014 на суму 24990,00 грн, №1904 від 27.05.2014 на суму 25010,00 грн, №1916 від 29.05.2014 на суму 40000,00 грн, № 1875 від 03.06.2014 на суму 25000,00 грн, №500 від 17.06.2014 на суму 10000,00 грн, №581 від 13.06.2014 на суму 20000,00 грн та інші матеріали що містяться у справі.

Також позивачем додано до матеріалів адміністративної справи наступні первинні документи, такі як: договір купівлі-продажу №13/11-5К від 05.11.2013, видаткові накладні №11 від 06.11.2013, №13 від 07.11.2013, №17 від 11.11.2013, №22 від 12.11.2013, №22 від 12.11.2013, №40 від 21.11.2013, №66 від 26.12.2013, №9 від 10.01.2014, платіжні доручення №1260 від 26.11.2013 на суму 85000,00 грн, №1130 від 01.11.2013 на суму 84483,33 грн, акти передачі-приймання товару №1 від 06.11.2013, №2 від 07.11.2013, №3 від 11.11.2013, №4 від 12.11.2013, №5 від 21.11.2013, №6 від 26.11.2013, №7 від 10.01.2014, за договором купівлі-продажу №13/11-5К.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач надав суду цивільно-правові договори №17/10-1 від 17.10.2013, №17/10-2 від 17.10.2013, №17/10-3 від 17.10.2013, №17/10-4 від 17.10.2013, №28/10-1 від 28.10.2013, №28/10-2 від 28.10.2013, №28/10-3 від 28.10.2013, №28/10-4 від 28.10.2013, №15/11-1 від 15.11.2013, №15/11-2 від 15.11.2013, №15/11-3 від 15.11.2013, №15/11-4 від 15.11.2013, №15/11-5 від 15.11.2013, №21/10-1 від 21.10.2013, №21/10-2 від 21.10.2013, №21/10-3 від 21.10.2013, №18/11-1 від 18.11.2013, №18/11-2 від 18.11.2013, № 18/11-3 від 18.11.2013, №25/09-1 від 25.09.2013, №25/09-2 від 25.09.2013, №25/09-3 від 25.09.2013, №25/09-4 від 25.09.2013, 25/09-5 від 25.09.2013, №29/01-1 від 29.01.2014, №29/01-2 від 29.01.2014, №29/01-3 від 29.01.2014, №29/01-4 від 29.01.2014, №29/01-5 від 29.01.2014, №29/01-6 від 29.01.2014, №29/01-7 від 29.01.2014, №29/01-8 від 29.01.2014, №29/01-9 від 29.01.2014, укладені ТОВ "БК "Астонбудсервіс" з фізичними особами Бортником В.М, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , щодо виконання робіт, договори оренди нерухомого майна, договір про надання транспортних послуг, акти приймання-передачі виконаних робіт за цими договорами та видаткові касові ордери.

Суд вважає, що надані позивачем документи не відповідають вимогам Закону №996-XIV, статтям 72, 73, 77 Кодексу адміністративного судочинства, враховуючи наступне.

Досліджуючи зміст оформлених ТОВ "БК "Астонбудсервіс" видаткових касових ордерів про оплату робіт за договорами субпідряду не можливо встановити хто саме отримав плату та за яку саме виконану роботу, також неможливо встановити перелічених вище фізичних осіб з якими ТОВ "БК "Астонбудсервіс" було укладено договори.

Крім того, видаткові касові ордери не містять жодної інформації окрім підпису, якою можна ідентифікувати прізвища виконавців та встановити реальність обсягу та виконання ними робіт, при цьому виплата вказаних в ордерах коштів не відображена ТОВ "БК "Астонбудсервіс" в податкових і бухгалтерських обліках.

Акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В, видаткові накладні, товарно-транспорті не містять прізвищ та ініціалів осіб, що їх склали. У товарно-транспортних накладних відсутні такі обов`язкові реквізити, як номери подорожніх листів, прізвище та підпис водія-експедитора про прийняття вантажу для перевезення та його здачу після перевезення.

У відповідності до ст.1 Закону №996-XIV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно ч.2 ст.9 Закону №996-XIV, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

При цьому, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Суд зазначає, що відсутність таких обов`язкових реквізитів первинного документу як прізвища та ініціали осіб які мають значення для ідентифікації цих осіб є істотним недоліком первинних документів, які не можуть бути підтвердженням реального здійснення господарської операції.

Згідно п.2.1 Положення №88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до пункту 2.2 Положення №88, первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

У відповідності до пункту 2.4. Положення №88 визначено обов`язкові реквізити первинних документів, а саме: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства під час здійснення господарської операції.

Будь-які документи, в тому числі накладні, мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей бухгалтерського обліку.

Крім того, суд враховує невідповідність у часі будівельних робіт, визначених договорами субрідряду, укладеними позивачем з ТОВ "БК "Астонбудсервіс", та робіт, визначених цивільно-правовими договорами ТОВ "БК "Астонбудсервіс" з вказаними вище фізичними особами.

Суд звертає увагу позивача, що податкові накладні, які слугували підставою для формування останнім податкового кредиту, складені у жовтні-листопаді 2013 року на оплату по факту виконання ТОВ "БК "Астонбудсервіс" будівельних робіт, визначених договорами субпідряду, однак суд в результаті дослідження первинних документів встановив, що акти підтвердження виконання ТОВ "БК "Астонбудсервіс" робіт із залучення сторонніх осіб складені в грудні 2013 року, а видаткові касові ордери на оплату таких робіт в грудні 2013 року - в січні 2014 року.

Тому, документи, складені з порушенням вимог Закону №996-XIV та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, не можуть слугувати доказами фактичного здійснення господарських операцій з виконання ТОВ "БК "Астонбудсервіс" субпідрядних робіт, вказаних в податкових накладних і відображених позивачем в складі податкового кредиту у жовтні-листопаді 2013 року.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі або коли відомості ґрунтуються на інших документах.

Тобто первинні документи, оформлені із використання реквізитів контрагента ТОВ "БК "Астонбудсервіс" не підтверджуються реальним проведенням операцій та не можуть бути використані позивачем для цілей бухгалтерського обліку.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Господарські операції для визначення бази оподаткування мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Між тим, наявність первинних документів, дійсно є обов`язковою обставиною для визначення правильності формування витрат, але не вичерпною. Так, відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. Тому, важливим є підтвердження спільної участі контрагентів в договірних відносинах, спрямованої на досягнення договірних умов як загалом, так і в розрізі окремих ланок в межах усього ланцюга постачання.

Суд наголошує, що господарська операція, яка не відбулася в дійсності, не може бути об`єктом оподаткування.

Суд вважає, що під час розгляду даної справи позивачем не підтверджено виконання умов договорів субпідряду ТОВ "БК "Астонбудсервіс", та право на формування витрат за наслідками таких господарських операцій.

З наведених даних по ланцюгу документування отримання в процесі виконання договорів слідує, що вказані господарські операції між ТОВ "Універсалбуд" та ТОВ "БК "Астонбудсервіс" дійсно не відбулися та не є економічно виправданими, що також підтверджується наступним.

Суд також зазначає, що в даній справі не міститься належних доказів, що вказують на наявність у ТОВ "БК "Астонбудсервіс" технічних та трудових ресурсів, які необхідні для виконання таких робіт, враховуючи їх характер та обумовлені обсяги у жовтні-грудні 2013 року (згідно договорів це були роботи із капремонту турбіни, виконання робіт з будівництва житлового будинку з вбудованими приміщеннями різнопрофільного призначення, робіт з будівництва каналізаційних очисних споруд, поточного ремонту сільського клубу, капітального ремонту покрівлі приміщення).

З метою встановлення технічних, технологічних можливостей та трудових ресурсів для виконання субпідрядником будівельних робіт в таких обсягах в ході перевірки використано податкову інформацію, надану ДПІ у Шевченківському районі м. Києва (акт №1965/26-59-2201/38871711 від 26.08.2014) щодо підтвердження господарських відносин ТОВ "БК "Астонбудсервіс" із платниками податків за період з 02.09.2013 по 30.06.2014.

Згідно вказаної податкової інформації ТОВ "БК "Астонбудсервіс" перебуває на податковому обліку в ДПІ у Шевченківському районі м. Києва, основний вид діяльності - організація будівництва будівель та будівництво житлових і не житлових будівель, засновник, директор та бухгалтер одна особа ОСОБА_19 , податковий стан - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням.

Отже, як встановлено з матеріалів адміністративної справи ТОВ "БК "Астонбудсервіс" відсутні трудові ресурси, основні фонди, транспортні засоби, необхідні для здійснення будь-якого виду господарської діяльності. При відсутності виробничих та трудових ресурсів ТОВ "БК "Астонбудсервіс" згідно з даними податкових декларацій з ПДВ у жовтні 2013 року - травні 2014 року задекларовано обсяг поставок товарів/робіт в загальній сумі 13225 тис. грн. та сформований податковий кредит підприємствам реального сектору економіки, в т.ч. і ТОВ "Універсалбуд", в загальній сумі 2645 тис. грн. ДПІ у Шевченківському районі м. Києва за результатами звірки не підтверджено реальність здійснення ТОВ "БК "Астонбудсервіс" господарських операцій з придбання та продажу товарів/послуг у перевіреному періоді.

Фактично, ТОВ "БК "Астонбудсервіс" здійснювало документування операцій з придбання та продажу товарів/робіт за даними податкового обліку виключно з метою формування податкового кредиту та витрат кінцевим споживачам, та як наслідок мінімізації ними сплати податків до бюджету. За висновками перевірки у ТОВ "БК "Астонбудсервіс" відсутні об`єкти оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг), які підпадають під визначення статей 155, 138 та 185, 198 Податкового кодексу України.

Однак, перевіркою не заперечується факт проведення капремонтів турбіни №2р-30-130-1 ГЕЦ у м. Харків, сільського клубу в с. Добрин Хмельницької області, покрівлі приміщення НВК ЗОШ по вул. Бортніка, 19 в с. Плужне Ізяславського району Хмельницької області, будівництва житлового будинку по вул. Рози Люксембург 2 в м. Коростишів Житомирської області та будівництва каналізаційних очисних споруд смт. Білогір`я Хмельницької області, проте субпідрядник ТОВ "БК "Астонбудсервіс" ці роботи фактично не здійснював.

Крім того суд зазначає, що відповідно до інформації з системи співставлення АІС "Податковий блок" податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів за квітень та травень 2014 року податкові зобов`язання ТОВ "БК "Астонбудсервіс" не декларувались.

За наведених обставин встановлено, що у позивача відсутня розумна економічна причина (ділова мета) укладення зазначених договорів, при значному виборі субпідрядників, які довгий термін працюють на цьому ринку. Більше того позивачем так і не надано обґрунтованого пояснення вибору саме ТОВ "БК "Астонбудсервіс" як контрагента.

В постанові №К/9901/5235/18, К/9901/5242/18 від 02.04.2019 по справі №811/1772/13-а Верховний Суд зазначає, що платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема формування податкового кредиту з ПДВ та його подальше бюджетне відшкодування. Крім того, прояв такої обачності й обережності при виборі постачальника послуг та вчинення будь - яких дій на предмет перевірки податкової "доброчесності" контрагента, зокрема і за доступними електронними базами даних на сайтах контролюючих та державних органів, в подальшому будуть свідчитимуть на користь висновку, що платником податків вжито належні та достатні дії щодо його обізнаності на предмет податкової "надійності" такого контрагента та вказуватимуть на правомірність формування податкового обліку за господарськими операціями з таким контрагентом.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

У разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що господарські операції стосовно договорів субпідряду з ТОВ "БК "Астонбудсервіс" не відбулася у дійсності, та рух активів від ТОВ "БК "Астонбудсервіс" до ТОВ "Універсалбуд" в дійсності не відбувся.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні "Петриченко проти України" (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, у свою чергу довів, що діяв у межах закону при прийнятті оскаржуваного рішення, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а отже приймаючи оскаржене податкове повідомлення-рішення від 24.12.2014 № відповідач діяв в межах наданих йому повноважень на підставі норм чинного законодавства, а тому таке рішення є правомірним, у зв`язку із чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов не підлягає задоволенню, судові витрати позивача, що визначені ст. 132 КАС України не підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 24.12.2014 № - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 19 березня 2020 року

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсалбуд" (вул. Будівельників, 12, кв. 19,Нетішин,Хмельницька область,30100 , ідентифікаційний код - 32987115)
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , ідентифікаційний код - 43142957)

Головуючий суддя О.П. Шевчук