Справа № 540/2522/19
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2522/19
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Цандура М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року, (суддя Варняк С.О., м. Херсон, повний текст рішення складений 20 січня 2020 року) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, третя особа - Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Херсонській області» про скасування розрахунку вислуги років та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, третя особа - Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Херсонській області», в якому просив:

- скасувати розрахунок ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області щодо вислуги років для призначення ОСОБА_1 пенсії;

- зобов`язати ліквідаційну комісію УМВС України в Херсонській області провести розрахунок вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 , застосувавши ч. 3 ст. 8 Закону України «Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки» до обчислення періодів перебування в довгострокових закордонних відрядженнях у складі національного персоналу миротворчих місій ООН у Судані, Південному Судані, Ліберії з розрахунку один місяць за три місяці; застосувавши п. 4.1.6 Положення, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 16.12.1993 р. №3720 до обчислення періодів служби у спеціальному підрозділі по боротьбі з організованою злочинністю з розрахунку один рік служби за півтора року; застосувавши ч. 2 ст. 17 Закону України від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» для зарахування періоду навчання в цивільному вищому навчальному закладі із розрахунку один рік за шість місяців, та, на підставі цього, у резолютивній частині розрахунку в рядках «вислуга років, що дає право на призначення пенсії, згідно з розрахунком» і «вислуга років для призначення пенсії» на 06.11.2015 р. вказати 29 років 08 місяців 05 днів, або більше, оформити всі інші необхідні документи на основі такого розрахунку, подати їх до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Херсонській області» для долучення до матеріалів заяви про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час вступу на службу до органів внутрішніх справ та призначення на посаду - 23 листопада 2000 року).

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, судом першої інстанції не враховано, що на дату звільнення зі служби в органах внутрішніх справ України, тобто, станом на 06.11.2015 р., апелянт мав достатню вислугу років та набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже, апелянт вважає, що дії ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області, які виразились у неналежному застосуванні норм матеріального права при проведенні позивачу розрахунку вислуги років для призначення пенсії, а фактично відмову у призначенні пенсії за вислугу років, не відповідають ні духу, ні букві закону, і є протиправними, оскільки вони порушують право позивача на соціальний захист, гарантоване Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Законом України «Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки».

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного провадження.

16 березня 2020 року від апелянта/позивача до апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС Україна неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників, справа розглянута апеляційним судом за їх відсутністю на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, до вступу на службу до органів внутрішніх справ ОСОБА_1 навчався у цивільному вищому навчальному закладі «Херсонський сільськогосподарський інститут», після реорганізації - «Херсонський державний аграрний університет». З 23 листопада 2000 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ. У березні 2001 року йому було присвоєне спеціальне офіцерське звання «лейтенант міліції».

Перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ, позивач знаходився у тривалих закордонних відрядженнях у складі національного персоналу МВС України в міжнародних операціях ООН з підтримання миру і безпеки: у Судані (згодом - Південному Судані) з 17.05.2010 р. до 29.07.2012 р. , та у Ліберії з 01.02.2014 р. до 02.11.2015 р.;

з 28.02.2001 р. до 01.09.2001 р. - оперуповноважений управління по боротьбі з організованою злочинністю (далі - УБОЗ) УМВС України в Херсонській області;

- з 23.07.2003 р. до 31.10.2007 р. - оперуповноважений в особливо важливих справах УБОЗ УМВС України в Херсонській області;

- з 31.10.2007 р. до 17.05.2010 р. - старший оперуповноважений в особливо важливих справах УБОЗ УМВС України в Херсонській області;

- з 29.07.2012 р. до 01.02.2014 р. - оперуповноважений УБОЗ УМВС України в Херсонській області.

Позивач був звільнений наказом УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015 р. №415о/с, згідно з п. п. 10, 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 06 листопада 2015 року. Згідно з наказом, вислуга років у календарному обчисленні на день звільнення складала 14 років 11 місяців 13 днів.

08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Херсонській області» із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років.

07 листопада 2019 року працівником установи був ознайомлений з розрахунком вислуги років для призначення пенсії підполковника міліції ОСОБА_1 , підготовленим членами ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області та підписаним головою комісії.

Не погоджуючись з розрахунком вислуги років для призначення пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 3.1.5 Наказу МВС України від 25.06.2013 №611 «Про окремі питання організації роботи із соціальних виплат в органах внутрішніх справ України» обчислена вислуга років (у календарному порядку і окремо на пільгових умовах) вказується в наказі про звільнення.

Статтями 2, 3 Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань уповноважені структурні підрозділи готують та подають у встановленому чинним законодавством порядку до органів, які призначають пенсії, документи для призначення (перерахунку) пенсій; у разі якщо до заяви про призначення пенсії не додано необхідних для цього документів, витребовують їх від відповідного підрозділу персоналу (кадрового забезпечення) та підрозділу фінансового забезпечення (бухгалтерського підрозділу).

Витребовувати документи, подання яких не передбачено Порядком, забороняється.

Підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, закладів, установ та підприємств, що належать до сфери управління МВС, ЦОВВ та Національної гвардії України:

1) обчислюють вислугу років та за потреби страховий стаж особи, яка набула право на пенсію, оформлюють розрахунок вислуги років для призначення пенсії (далі - розрахунок вислуги років) (додаток 3).

До розрахунку вислуги років додаються такі документи:

витяги з наказів про звільнення зі служби (роботи) та/або виключення з особового (облікового) складу у зв`язку зі смертю із зазначенням вислуги років;

копія послужного списку (за потреби - додаткові відомості з особової справи) особи, яка набула право на пенсію (померлого годувальника);

копія військового квитка або довідка військового комісаріату про період проходження військової служби (за наявності);

копія трудової книжки та/або документи, які підтверджують страховий стаж (стаж роботи).

Судом першої інстанції правильно враховано, що відомості про вислугу років відповідач заносив до спірного розрахунку на підставі наказу УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015 р. № 415о/с, у якому зазначено, що вислуга років у календарному обчисленні на день звільнення складала 14 років 11 місяців 13 днів. На час розгляду справи наказ не оскаржений і не скасований.

Інструкцією забороняється витребовувати документи, подання яких не передбачено Порядком.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач правомірно склав розрахунок на підставі вищезазначеного наказу.

При цьому колегія суддів відхиляє аргумент апеляційної скарги щодо обчислення періодів перебування в довгострокових закордонних відрядженнях у складі національного персоналу миротворчих місій ООН у Судані, Південному Судані, Ліберії з розрахунку один місяць за три місяці, та обчислення періодів служби у спеціальному підрозділі по боротьбі з організованою злочинністю з розрахунку один рік служби за півтора року. Підрозділом персоналу (кадрового забезпечення) оформлено інший розрахунок вислуги років, в якому внесено інформацію про вислугу років у пільговому обчисленні за вищевказані періоди проходження служби.

В матеріалах справи міститься вказаний розрахунок вислуги років, в якому вказані всі періоди служби ОСОБА_1 , та вказано вислугу років по кожному періоду як в календарному обчисленні так і в пільговому (а.с. 38-41).

Апелянт/позивач посилається на те, що відповідачем невірно здійснений розрахунок, зокрема невірно визначено підстави розрахунку вислуги років (вказані нормативно-правові акти). Разом з тим апелянт не спростовує правильність розрахунку безпосередньо вислуги років в календарному обчисленні та пільговому відповідно, зокрема правильність зарахованих календарних років та правильність застосування кратності при пільговому обчисленні вислуги років.

Щодо аргументу апеляційної скарги про протиправність не зазначення у резолютивній частині розрахунку в рядках «вислуга років, що дає право на призначення пенсії, згідно з розрахунком» і «вислуга років для призначення пенсії» на 06.11.2015 вказати 29 років 08 місяців 05 днів то колегія суддів виходить з того, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Закон №2262-ХІІ).

Статтею 1-2 Закону №2262-ХІІ встановлено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби зокрема особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту. При цьому умови призначення пенсій за вислугу років встановлені ст. 12 Закону №2262-ХІІ

Так, згідно п. «а» ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Одночасно ст. 17 Закону №2262-ХІІ визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Згідно з ч. 2 ст. 17 цього Закону до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з відповідачем, що в Законі №2262-ХІІ не передбачено, що пенсію за вислугу років можна призначати особам, що звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року при наявності 22 календарних років та 6 місяців і більше, обчисленої на пільгових умовах. Вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 22 календарних роки та 6 місяців і більше, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі №161/4876/17, від 22 січня 2019 року у справі №295/10742/16-а, від 27 лютого 2019 року у справі №295/6454/17, від 27 червня 2019 у справі №806/1470/16, від 15 серпня 2019 у справі №281/459/17.

Таким чином, слушною є позиція відповідача про те, що для оформлення документів для призначення пенсії відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за вислугою років, необхідне дотримання умов призначення пенсій за вислугу років, зокрема наявності у особи визначеної цією нормою календарної вислуги років.

Отже, вимога позовної заяви в частині змін у резолютивній частині розрахунку в рядках «вислуга років, що дає право на призначення пенсії, згідно з розрахунком» і «вислуга років для призначення пенсії» є безпідставною, оскільки в зазначених рядках вказується вислуга років в календарному обчисленні, позивач в свою чергу просить зазначити вислугу років з урахуванням пільгового обчислення.

До того ж відповідно до п. 3 Розділу III Наказу МВС №760 до розрахунку вислуги років серед іншого додаються витяги з наказів про звільнення зі служби (роботи) та/або виключення з особового (облікового) складу у зв`язку зі смертю із зазначенням вислуги років.

Колегією суддів враховується, що згідно витягу з наказу УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015 р. № 415о/с про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, його вислуга років на день звільнення складала 14 років 11 місяців 13 днів. Вислуга років, зазначена в наказі УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015 №415о/с відповідає строку в календарному обчисленні відповідно до архівної довідки, яка наявна в матеріалах справи.

Також відхиленню підлягає аргумент апеляційної скарги щодо обов`язку відповідача зарахувати до вислуги років позивача час навчання в «Херсонському сільськогосподарського інституті».

Так, згідно з частиною 2 статті 17 Закону № 2262-ХІІ до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 (Далі Постанова КМУ №393 визначений «Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей».

Пунктом 2 Постанови КМУ №393 передбачено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до вислуги років на службі в органах внутрішніх справ в календарному обчисленні включається період навчання не у будь-яких цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, а лише період навчання у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання. Також слід вказати, що Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо зарахування до вислуги років осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, часу їхнього навчання відповідно до статті 17 цього Закону. Зокрема, у постанові від 10 березня 2015 року (справа №21-411а14) зазначено, що «у наведеному вище тексті норми права розділові знаки і сполучник «також» у сполученні з «а» вказують, що обставини, викладені після сполучника, мають таке саме значення, як і викладені до зазначеного сполучника. Тобто додатково до вислуги років при призначенні пенсії зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах і в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання. Виходячи з синтаксичної структури речення додатково до вказаної вислуги може бути зарахований час навчання в навчальних закладах, зазначених у статті 17 вказаного вище Закону, якщо після їх закінчення присвоюється офіцерське (спеціальне) звання.

На підставі аналізу наведених вище норм права та враховуючи особливий статус осіб, які мають право на пенсію військовослужбовця, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України при розгляді цієї справи дійшла висновку про те, що до вислуги років особам, звільненим з військової служби, при призначенні пенсій на умовах Закону №2262-ХІІ додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік за шість місяців».

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі №805/2337/16-а, від 18 червня 2019 року у справі №809/490/16.

Відтак, оскільки позивач отримав офіцерське звання не після закінчення «Херсонському сільськогосподарського інституті», а вже після прийняття його на службу в органи внутрішніх справ (наказом від 28.02.2001 № 9о/с) колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про безпідставність вимоги про зарахування часу навчання у зазначеному закладі.

Колегія суддів знаходить необхідним застосувати практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував.

У зв`язку з цим, за результатом апеляційного розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані дії відповідача щодо розрахунку вислуги років для призначення пенсії позивача ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та вчинені з урахування усіх фактичних обставин, без порушень прав позивача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Підсумовуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов

Повне судове рішення складено 18 березня 2020 року