Справа № 640/14754/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року м. Київ № 640/14754/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу
за позовомГоловного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
до Державного підприємства «Радіовимірювання»
простягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДР: 42098368) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Радіовимірювання» (02660, м. Київ, вул. Колекторна, 24/26, код ЄДР: 14308109), в якому, з урахуванням заяви від 01.10.2019, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 225 017,54 грн.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на обов`язок відповідача вчасно сплачувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списками № 1 та № 2, передбачений приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі - Закон України № 1058-IV).

З огляду на те, що зазначена сума заборгованості відповідачем не сплачена, позивач з огляду на положення п. 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV та п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1), просив суд стягнути суму заборгованості з відповідача у судовому порядку.

Зокрема, позивач зазначає, що станом на час звернення до суду за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 225 017,54 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі з огляду на те, що у позовній заяві зміст позовних вимог зводиться до примусового стягнення з відповідача нічим необґрунтованої, нерозшифрованої суми грошових коштів у розмірі 225 017,54 грн., чим порушено вимоги підпунктів 4, 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додає, що позовна заява подана також з порушенням вимог підпункту 8 пункту 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у позовній заяві не приведено жодного доказу на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Також відповідач наголошує, що позовна заява подана з порушенням вимог частини 2 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки зазначені у додатках до позовної заяви «Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій» відповідачу позивачем не надсилалися.

Відповідач зазначає, що позовна заява подана з порушенням вимог частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, відповідач також акцентує увагу суду на тому, що Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на якій позивач посилається у позовній заяві, взагалі не має ніякого відношення до порядку нарахування, виплат, відшкодування пільгових пенсій, оскільки порядок нарахування, виплати, відшкодування пільгових пенсій регулюється зовсім іншим Законом, а саме: Законом України «Про пенсійне забезпечення», проте, за висновком позивача, жодного посилання на норми Законом України «Про пенсійне забезпечення» позовна заява не містить.

На думку позивача законодавчі підстави, якими позивач повинен обґрунтовувати свої вимоги щодо примусового стягнення з відповідача грошових коштів, в позовній заяві відсутні, що свідчить як про безпідставність позовних вимог, так і про безпідставність самої позовної заяви в цілому.

Також відповідач пояснює, що посилання у позовній заяві на низку пунктів Інструкції № 21-1 не є підставою для висновку, що відповідач має заборгованість у сумі 225 01754 грн., з огляду на те, що не відповідає дійсності, оскільки відповідач станом на дату подання позивачем до суду позовної заяви не має такої великої заборгованості перед позивачем.

Додає, що станом на 11.09.2019 відповідач із всієї суми у 225*017,54 грн. не сплатив лише 104 074,18 грн

Наголошує, що сума у розмірі 92 727,94 грн. це сума пільгових пенсій, що виплачена позивачем колишнім працівникам відповідача ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) та яка відшкодуванню позивачу відповідачем не підлягає.

Відтак позивач просить суд частково відмовити у задоволенні позовних вимог та стягненні з відповідача суми у розмірі 92 727,94 грн. яка виплачена позивачем колишнім працівникам відповідача ( ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ) у березні 2017 року, жовтні 2017 року - червні 2019 року та яка відшкодуванню позивачу відповідачем не підлягає на підставі ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У відповіді на відзив ГУ ПФУ в м. Києві зазначило, що підтримує позов та вважає доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву від 12.09.2019, необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Так, представник позивача звертає увагу суду на те, що коли працівник виходить на пенсію на пільгових умовах, підприємство (де особа набула права на пільгову пенсію) зобов`язане відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату й доставку такої пенсії до того часу, поки працівник досягне загальновстановленого пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату пенсій, призначених на пільгових умовах за списками № 1 та № 2.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами ПФУ щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 «Прикінцевих положень» Закону (додатки 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Натомість підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат па виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Представник позивача пояснює, що заборгованість підприємств по відшкодуванню коштів на виплату пільгових пенсій перешкоджає своєчасній виплаті даних пенсій іншим пенсіонерам. Пенсійний фонд в повному обсязі виплачує пільгові пенсії і тому обов`язок підприємств - вчасно та в повному обсязі сплачувати суми, зазначені в розрахунку фактичних витрат па виплату та доставку пільгових пенсій.

Додає, що робота громадян з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у ДП «Радіовимірювач» підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій громадянам, які працювали у відповідача. Розрахунки фактичних витрат па виплату та доставку пільгових пенсій щомісячно направлялись відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Представник позивача зазначає, що відповідач не звертався до управління щодо падання роз`яснень стосовно підстав включення в розрахунки пенсіонерів та щодо сум, що підлягають відшкодуванню. Більш того, відповідачем не оскаржено розрахунки, а відтак такі розрахунки є узгодженими і обов`язковими для виконання, тобто, підлягають сплаті.

Представник ГУ ПФУ в м. Києві також пояснює, що ДП «Радіовимірювач» заперечує проти позовних вимог стосовно пенсіонерів ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Разом з тим, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та з 26.06.2014 отримує пенсію за віком на пільгових умовах Список № 2 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Додає, що 23.06.2014 відповідачем видана довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 23.06.2014 № 16/9 ОСОБА_1 , про те, що він працював повний робочий день на ДП «Радіовимірювач» з 22.08.1983 по 03.06.1993, а в період з 22.08.1983 по 31.12.1991 займав посаду випробувач деталей та приладів електронної техніки. Професія випробувача деталей та приладів електронної техніки передбачена списком № 2 розділ XXXII затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 «Про затвердження списків, виробництв, робіт, професій посад і показників, зайнятість яких дає право на пенсію за віком па пільгових умовах».

Тобто, на думку позивача, зайнятість ОСОБА_1 , згідно уточнюючої довідки, на роботах по списку №>2 складає лише 8 років 11 місяців 29 днів, з огляду на що УПФУ в Дарницькому районі м. Києва було відмовлено в призначенні пенсії за віком по списку № 2.

Натомість таку відмову управління ОСОБА_1 було оскаржено в судовому порядку, в холі розгляду якої судом встановлено, що ОСОБА_1 працював па ДП «Радіовимірювач» у період з 22.08.1983 по 03.06.1993 на посаді випробувача деталей та приладів електронної техніки, що включається до списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України, тому має право па призначення пенсії на пільгових умовах. Постановою Дарницького районного суду від 15.05.2015, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2015, позов ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано управління призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26.06.2014.

Відтак, позивач наголошує, що на підставі постанови Дарницького районного суду від 15.05.2015 та інших необхідних документів (в т.ч. трудової книжки), ОСОБА_1 з 26.06.2014 призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням пільгового стажу роботи з 22.08.1983 по 20.08.1992. Отже, ОСОБА_1 працював до і після 01.01.1992 на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, з огляду на що тому ОСОБА_1 правомірно призначено пенсію на пільгових умовах по списку №2 за статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка підлягає відшкодуванню.

Також пояснює, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в управлінні та з 09.06.2014 отримує пенсію за віком на пільгових умовах по списку № 2 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 26.05.2014 відповідачем видана довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 26.05.2014 № 16/7 ОСОБА_5 , про те, що він працював повний робочий день на ДП «Радіовимірювач» з 28.06.1977 по 10.05.1978 та з 11.08.1980 по 31.12.1991 та займав посаду регулювальника радіоелектронної апаратури та приладів.

Професія регулювальника радіоелектронної апаратури га приладів передбачена Списком № 2 розділу ХХХІІ затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 «Про затверджений списків, виробництв, робіт, професій посад і показників, зайнятість яких дає право па пенсію за віком на пільгових умовах». УПФУ в Деснянському районі м. Києва було відмовлено в призначенні пенсії за віком по списку № 2, оскільки періоди роботи ОСОБА_5 , на ДП «Радіовимірювач» з 28.06.1977 по 10.05.1978 та з 11.08.1980 по 07.03.1995 згідно трудової книжки не вірно відображені у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, виданої 26.05.2014.

Відмову управління ОСОБА_5 було оскаржено в судовому порядку, в ході розгляду якої судом встановлено, що ОСОБА_5 працював на ДП «Радіовимірювач» у період з 28.06.1977 по 10.05.1978 га з 11.08.1980 по 07.03.1995, час проходження строкової військової служби з 14.05.1978 по 23.05.1980 зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу громадянин навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі або займав посаду, що передбачає право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Законів «Про пенсійне забезпечення» і «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та становить більше 17 років роботи регулювальником радіоапаратури. Постановою Деснянського районного суду від 25.09.2014, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015 позов ОСОБА_5 задоволено, зобов`язано управління призначити ОСОБА_5 пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 з 08.06.2014.

Відтак, позивач звертає увагу суду, що на підставі постанови Деснянського районного суду від 25.09.2014 та інших необхідних документів (в т.ч. трудової книжки), ОСОБА_5 з 08.06.2014 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка підлягає відшкодуванню.

Щодо ОСОБА_3 , то представник позивача зазначив, що перебуває на обліку в управлінні та з 04.07.2015 отримує пенсію за віком па пільгових умовах по списку № 2 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пояснює, що 06.06.2013 відповідачем видана довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06.06.2013 № 16/38 ОСОБА_3 , про те, що вона працювала повний робочий день на ДП «Радіовимірювач» з 02.09.1980 по 29.05.1995, а в період з 01.03.1982 по 29.05.1989 та з 21.08.1989 по 31.12.1991 займала посаду випробувач деталей та приладів електронної техніки. Професія випробувача деталей та приладів електронної техніки передбачена списком № 2 розділ XXXII затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 «Про затвердження списків, виробництв, робіт, професій посад і показників, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах». Тобто, зайнятість ОСОБА_3 , згідно уточнюючої довідки, на роботах по списку № 2 складає лише 9 років 7 місяців 8 днів, що слугувало відмову УПФУ в Деснянському районі м. Києва у призначенні пенсії за віком по списку № 2. Натомість відмову ОСОБА_3 було оскаржено в судовому порядку. Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_3 працювала на ДП «Радіовимірювач» у період з 01.03.1982 по 29.05.1995 на посаді випробувача деталей та приладів електронної техніки по списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України, тому має право на призначення пенсії на пільгових умовах. Постановою Деснянського районного суду від 13.10.2015, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2015, позов ОСОБА_3 задоволено та зобов`язано управління призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах з 04.07.2015.

Додає, що на підставі постанови Деснянського районного суду від 13.10.2015 та інших необхідних документів (в т.ч. трудової книжки), ОСОБА_3 з 04.07.2015 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка підлягає відшкодуванню платником збору на обов`язкове державне пенсійне забезпечення.

Представник позивача відмічає, що у даному спорі вирішується питання обов`язку відповідача покрити витрати на виплату та доставку пенсій його працівникам, відносно яких вже прийнято рішення про призначення їм відповідних пільгових пенсій. Проте відповідач заперечує право своїх працівників ( ОСОБА_1 , ОСОБА_5, ОСОБА_3 ) на отримання пільгової пенсії.

Відтак, за висновком позивача, ДП «Радіовимірювач» повинно згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сплатити до Пенсійного фонду заборгованість, що виникла у зв`язку з несплатою фактичних витрат на виплату та доставку пенсій в розмірі 205 808,37 гри. за період: березень 2017 року та з жовтня 2017 року по червень 2019 року.

У заперечення на відзив відповідач зауважив, що у відповіді на відзив відсутні пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення, що свідчить про невідповідність такого відзиву вимогам ч. 1 ст. 163 КАС України.

Відповідач також звертає увагу суду на те, що посилання позивача на низку ухвалу Вищого адміністративного суду України є безпідставним, оскільки обставини спору у таких справах відрізняються від обставин спору даної адміністративної справи.

Крім іншого додає, що ДП «Радіовимірювач» не заперечує проти прав своїх працівників на отримання пенсій, відповідач заперечує проти його обов`язку з відшкодування позивачу пільгових пенсій колишнім працівникам ОСОБА_1. ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , оскільки ці пенсії призначені відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і відшкодування відповідачем позивачу не підлягають, з огляду на що заперечення на відзив, не відповідають дійсним обставинам.

Також, представник ДП «Радіовимірювач» наголошує, що висновки викладені позивачем у позовній заяві та відповіді на відзив не відповідають дійсним обставинам та спростовується касаційною скаргою відповідача у справі № 826/12253/17 па постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019 та рішення у Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.11.2018.

Відтак відповідач повторно просить суд частково відмовити у задоволенні позовних вимог та стягненні з відповідача суми у розмірі 92 727,94 грн. яка виплачена позивачем колишнім працівникам відповідача ( ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ) у березні 2017 року, жовтні 2017 року - червні 2019 року та яка відшкодуванню позивачу відповідачем не підлягає на підставі ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою від 15.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляд та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 18.03.2020 відмовлено Державному підприємству «Радіовимірювання» у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження судовому засіданні з викликом сторін.

Встановлені судом обставини.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ДП «Радіовимірювач» перебуває на обліку у позивача та є платником збору на обов`язкове державне пенсійне забезпечення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачем надіслано суду лист, в якому зазначається про часткову сплату відповідачем заборгованості у розмірі 19 209,17 грн., з огляду на що, заборгованість відповідача перед позивачем складає 205 808,37 грн. (225 017,54 грн. - 19 209,17 грн.).

Так, єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та надані позивачем відомості не містять інформації про припинення товариства. Пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За заявлений у позові період, а саме: з березня 2017 року, з жовтня 2017 року по червень 2019 року товариство має заборгованість у розмірі 205 808,37 грн., на підтвердження чого до суду надано картку особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та розрахунками фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, які супроводжуються повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Під час розгляду справи судом не отримано відомостей про оскарження чи скасування вищезгаданих розрахунків витрат, як і відомостей про сплату нарахованих витрат.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п. 6 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» від 19.12.2003 № 21-1, підприємства, на яких працівники вийшли на пенсію на пільгових умовах, здійснюють відшкодування коштів Пенсійному фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Проте, станом на час звернення позивача та розгляду справи відповідач не сплати зазначені в розрахунках суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що є порушенням пп. 6.7 п. 6 Інструкції № 21-1, відповідно до якого підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, зважаючи на те, що станом на день розгляду справи відповідач має заборгованість перед позивачем по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за вказані вище періоди, яку у встановлений законодавством строк не сплатив, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення вказаної суми у судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Посилання відповідача на те, що при поданні позовної заяви ГУ ПФУ в м. Києві порушено норми Кодексу адміністративного судочинства України, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки, по-перше, виключно суд вправі надавати оцінку чи відповідає позовна заява вимогам КАС України та у разі такої невідповідності суд залишає позовну заяву без руху та надає позивачу строк для їх усунення, по-друге, суддею при ознайомленні з матеріалами позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження у даній справі враховано висновки Європейського Суду з прав людини щодо надмірного формалізму та не встановлено обставин невідповідності позовної заяви ГУ ПФУ в м. Києві вимогам КАС України, зокрема, ст.ст. 160 та 161, по-третє, посилання відповідача на невідповідність позовної заяви вимогам КАС України не спростовують наявності обов`язку ДП «Радіовимірювач» перед Пенсійним фондом покривати витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, тим більше коли заборгованість відповідача перед позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи карткою особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та розрахунками фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, які в свою чергу супроводжуються повідомленнями про вручення поштових відправлень та відсутністю доказів їх оскарження.

Недолугими також є посилання державного підприємства на те, що воно не має права відшкодовувати витрат на виплату та доставку пільгових пенсій ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з огляду на те, що пенсії останніх, у відповідності до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 15.05.2015 по справі № 753/22903/14-а (позивач ОСОБА_1 ), постанови Деснянського районного суду м. Києва від 25.09.2014 по справі № 754/14523/14а (позивач ОСОБА_5 ) та постанови Деснянського районного суду м. Києва від 13.10.2015 по справі 754/10855/15-а (позивач ОСОБА_3 ), призначені на пільгових умовах за віком за списками № 2, виплати яких підлягають відшкодуванню платниками збору на обов`язкове державне пенсійне забезпечення.

Не підлягають також уваги суду посилання відповідача на те, що висновки позивача, що викладені у даній позовній заяві та відповіді на відзив спростовуються обґрунтуваннями ДП «Радіовимірювач», викладеними у касаційній скарзі поданої останнім на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019 та рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.11.2018 в межах адміністративної справи № 826/12253/17, з огляду на те, що, по-перше, в межах даної адміністративної справи суд вивчає і надає оцінку доводам сторін, викладених у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, відповіді на відзив, запереченнях на відповідь на відзив та поясненнях учасників справи, поданих в межах адміністративної справи № 640/14754/19, по-друге, доводи касаційної скарги поданої ДП «Радіовимірювач» в межах адміністративної справи № 826/12253/17 підлягають дослідженню Верховним Судом виключено в межах справи № 826/12253/17, за результатами дослідження яких Верховним Судом буде надано оцінка, по-третє, предметом розгляду адміністративної справи № 826/12253/17, було стягнення з ДП «Радіовимірювач» на користь ГУ ПФУ в м. Києві заборгованості по виплаті та доставки пільгової пенсії за період квітень-вересень 2017 року.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДР: 42098368) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Радіовимірювання» (02660, м. Київ, вул. Колекторна, 24/26, код ЄДР: 14308109) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДР: 42098368) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1 та № 2 шкідливих професій, у розмірі 205 808,37 грн. за період з березня 2017 року, та з жовтня 2017 року по червень 2019 року включно.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін