Справа № 520/12573/19
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 р.Справа № 520/12573/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.01.20 року по справі № 520/12573/19

за позовом ОСОБА_1

до Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 77% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції під час її перерахунку у 2018 році з 01.01.2016 та не врахуванням під час такого перерахунку розміру пенсії надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% та щомісячної премії у розмірі 170%, а також бездіяльність з невиплати йому вже перерахованої суми пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати з 01.01.2016 та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 77% грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції з урахуванням надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% та щомісячної премії у розмірі 170%, а також здійснити виплату йому суми всієї перерахованої пенсії за весь період з 01.01.2016 по дату перерахунку пенсії у найближчий виплатний період без відстрочення такої виплати згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та від 22.08.2018 № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду", разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату відповідної суми несвоєчасно виплаченої пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що проходив військову службу в органах внутрішніх справ та в серпні 2013 року йому призначено пенсію за вислугою років . Розмір пенсії на момент призначення складав - 77 % грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу в розмірі 1350,00 грн., окладу за військове звання в сумі 135,00 грн., надбавки за вислугу років в розмірі 40 %, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 10 %, надбавки за особливо важливі завдання в розмірі 50 %, премії у розмірі 170 %. В період з 2015 по 2017 роки, а також до квітня 2018 року розмір пенсії складав 6633,96 грн. на місяць. Відповідачем в квітні 2018 року йому було виплачено підвищену пенсію в сумі 7674,92 грн., а з травня по грудень 2018 року отримував пенсію в розмірі 6894,20 грн. на місяць. З січня 2019 року він отримує пенсію в сумі 7024,32 грн. на місяць. Будь яких письмових повідомлень від відповідача про проведений перерахунок розміру пенсії протягом 2016-2019 років не отримував. З відповіді відповідача, в листопаді 2019 року позивач дізнався, що під час перерахунку пенсії у квітні 2018 року розмір його пенсії у відсотках було зменшено з 77 % до 70 %, також при перерахунку на було враховано фактично отримувані позивачем під час проходження служби надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50 % та щомісячна премія у розмірі 170 %. Крім цього, згідно зі здійсненим відповідачем перерахунком розмір пенсії, який повинен був йому виплачуватися починаючи з 01.01.2016 року становить 6894,20 грн., але перерахована пенсія за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 р. протягом 2016-2018 років йому виплачена не була, а частка цієї суми виплачується позивачу разом з пенсією за поточні календарні місяці згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 103. Вважає такі дії відповідача протиправними.

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов, проти позову заперечував, оскільки вважає, що при обчисленні розміру пенсії позивачу та її перерахунку відповідно до положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" в редакції Закону України №1166 від 27.03.2014 було визначено розмір пенсії 70% відповідних сум грошового забезпечення. При цьому, вказані дії відповідачем було вчинено відповідно ч. 2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції Закону №1166 від 27.03.2014 року, що діє на час проведення перерахунку), якою передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення, що і було застосовано відповідачем при обчисленні розміру пенсії позивача. Також представником відповідача вказано, що позовні вимоги позивача про виплату йому різниці пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року без відстрочення такої виплати згідно із Постановою №103 та Постанови №649 є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на необґрунтованість та недоведеність, а отже позовні вимоги про нарахування та виплату компенсації є передчасними.

29 січня 2020 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволений частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 77% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції під час її перерахунку у 2018 році з 01.01.2016, а також бездіяльність з невиплати йому вже перерахованої суми пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати з 01.01.2016 та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 77% грошового забезпечення, здійснити виплату суми перерахованої пенсії з 01.01.2016 разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату відповідної суми несвоєчасно виплаченої пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні його позову і цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначив, що суд першої інстанції в рішенні безпідставно посилався на положення Постанови Кабінету Міністрів України № 103-2018 та Порядок № 45, оскільки положення останніх скасовано судовим рішенням по справі № 826/3858/18. Про недопустимість зменшення розмірів складових частин грошового забезпечення позивача під час перерахунку розміру його пенсії йдеться в рішеннях касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 03.04.2018 року по справі № 175/1665/17 та від 24.04.2018 року по справі № 686/12623/17. Також вважає, що суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин норми постанови КМУ № 649 від 22.08.2018 року, оскільки строки виплати пенсії чітко врегульовані ч. 3 ст. 52 Закону « 2262-ХII, ч. 2 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» та ч. 3 ст. 52 Закону № 2262-ХII.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Головне управління Пенсійного фонду України просить рішення суду першої інстанції залишити без змін в частині відмови позивачу в задоволенні позовних вимог, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на правомірність ухваленого рішення.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав :

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. В серпні 2013 року йому призначено пенсію за вислугою років на підставі Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Розмір пенсії на момент призначення складав - 77 % грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу в розмірі 1350,00 грн., окладу за військове звання в сумі 135,00 грн., надбавки за вислугу років в розмірі 40 %, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 10 %, надбавки за особливо важливі завдання в розмірі 50 %, премії у розмірі 170 %.

30.08.2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704, яка набула чинності 01.03.2018 року та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри, надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

21.02.2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103, пунктами 1, 2 якої встановлено перерахувати з 01.01.2018 року пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-Х11 до 01.03.2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним ) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення зі служби , що визначені станом на 01.03.2018 року відповідно до постанови № 704.

05.03.2019 року набрало законної сили рішення окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1,2 постанови 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

В листопаді 2019 року позивач звернувся до відповідача щодо підстав та порядку перерахунку його пенсії у 2018-2019 роках і 21.11.2019 року отримав від відповідача довідку від 21.11.2019 року № 10395 про розмір пенсії станом на 31.12.2015 та станом на 01.01.2016, а також інформацію про те, що на підставі виданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області довідки розмір грошового забезпечення по аналогічній посаді в поліції для перерахунку його пенсії станом на 01.01.2016 становить 9848,86 грн.; згідно цієї довідки в квітні 2018 року відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача згідно з постановою КМУ від 21.02.2018 № 103, виплата якої за 2016-2017 роки проводиться і буде проводитися протягом 2019-2021 років; розмір нової, перерахованої пенсії у відсотках до розміру грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції становить 70% і визначений, виходячи з посадового окладу в сумі 3550,00 грн., окладу за військове звання в сумі 2400,00 грн., надбавки за вислугу років у розмірі 50%, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10%, премії в розмірі 6,13% і складає з 01.01.2016 суму у розмірі 6894,20 грн. на місяць.

Вважаючи таки дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та бездіяльність стосовно виплати пенсії у повному обсязі протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом, задля захисту своїх порушених прав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій відповідача у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 77% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції під час її перерахунку у 2018 році з 01.01.2016, а також бездіяльність з невиплати йому вже перерахованої суми пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача порушено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав :

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Статтею 51 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

29 грудня 2015 року набрав чинності Закон України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей (далі - Закон № 900-VIII).

Цим Законом внесені доповнення до статті 63 Закону № 2262-ХІІ статтю 63 доповнено новою частиною такого змісту: Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

При цьому, відповідно до абзацу другого розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Згідно із статтею 102 Закону України Про Національну поліцію пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Кабінет Міністрів України постановою від 11 листопада 2015 року № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (далі - Постанова № 988) та постановою від 18 листопада 2015 року № 947 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 встановив розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади і плату за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ.

Водночас, порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393" (далі - Порядок № 45), яка набрала чинності 20 лютого 2008 року.

Згідно із пунктами 1, 2, 3 Порядку № 45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

На підставі зазначеного в пункті 1 Порядку № 45 рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Відповідно до п.3 Постанови КМУ від 21 лютого 2018 р. № 103, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. N 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (Офіційний вісник України, 2015 р., N 96, ст. 3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку: з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Відповідно до положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із положеннями ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі "Міллер проти Австрії", де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, відповідачем у травні 2018 року було проведено з 01.01.2016 року перерахунок розміру пенсії позивачу, виходячи із основного розміру пенсії в розмірі 70% грошового забезпечення.

Згідно із ч.1 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, в редакції станом на час призначення позивачу пенсії, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" (1763-15) (пункт "в" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 3 проценти за кожний повний рік вислуги понад 20 років, але не більше ніж 65 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

В подальшому, Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 №1166-VІІ, який набув чинності 01.04.2014, внесені зміни до ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до яких максимальний розмір пенсії, яка призначається за вислугу років, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% сум грошового забезпечення.

З огляду на вказане суд приходить до висновку, що положення зазначеної статті в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом від 08.07.2011 №3668-VI та Законом від 27.03.2014 № 1166-VІІ.

Відповідно до положень ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на вищевикладене, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом № 1166-VІІ зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки в даному випадку порядок призначення та перерахунку пенсії за своєю суттю є різними за змістом і механізмом їх здійснення.

Вирішуючи питання застосування Закону № 2262-ХІІ у часі, підлягають врахуванню обставини того, що відповідно до положень ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Таким чином, із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, зміст та обсяг отриманих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, в тому числі щодо розміру раніше призначеної пенсії.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при перерахунку розміру пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 максимальний її розмір має бути розрахований із зазначеного у довідці уповноваженого органу грошового забезпечення, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію. При цьому, розмір пенсії у відсотках не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.04.2018 № 175/1665/17, від 24.04.2018 № 686/12623/17 та в ухвалі від 21.01.2019 року у справі №822/1755/18.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 77% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції під час її перерахунку у 2018 році з 01.01.2016 підлягають задоволенню.

Оскільки право позивача на перерахунок пенсії виникло 01.01.2016 року, що не оспорюється відповідачем, то Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повинно з 01.01.2016 року перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 77% грошового забезпечення по відповідній посаді , а також здійснити виплату суми перерахованої пенсії.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у не врахуванням під час такого перерахунку розміру пенсії надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50% та щомісячної премії у розмірі 170% суд зазначає наступне.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що перерахунок пенсії позивача було проведено у квітні 2018 року з 01.01.2016 року.

Статтею 9 Закону № 2011-Х11 визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону № 2011-Х11 до складу грошового забезпечення входять : посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення ( підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від осади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону ( частина третя статті 9 Закону № 2011-Х11).

Так, статтею 43 Закону № 2011-Х11 передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим ( спеціальним ) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення ( надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначена норма статті 43 Закону міститься в розділі V «Обчислення пенсії», тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсії. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 826/3858/18.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також документами, поданими пенсіонерами під час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подає додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії , то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більше як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі, якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовслужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

Кабінет Міністрів України постановою № 45 від 13.02.2008 року «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393" затвердив Порядок № 45.

Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-Х11, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 45 в редакції постанови № 103 передбачено, що під час перерахунку пенсії використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим ( спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим ( спеціальним) званням.

При цьому у Додатку 2 до Порядку № 45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, яку постановою № 103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення ( надбавки, доплати, підвищення ).

Рішенням окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року в адміністративній справі № 826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

В компетенцію Уряду входить прийняття, зміна чи припинення дії Порядку № 45.

Проте, зміни внесені постановою № 103, зокрема до додатку 2 до Порядку № 45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, відтак з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін.

Зазначена правова позиція висловлена в рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів касаційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року по справі № 160/8324/19.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, висновок суду першої інстанції щодо відсутності у позивача права на врахування під час перерахунку пенсії додаткових видів грошового забезпечення є неправильним, а рішення суду першої інстанції в цій частині таким, що підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позивача в цій частині.

Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з невиплати ОСОБА_1 вже перерахованої суми пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківський області здійснити виплату йому суми всієї перерахованої пенсії за весь період з 01.01.2016 по дату перерахунку пенсії у найближчий виплатний період без відстрочення такої виплати згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та від 22.08.2018 № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду", разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату відповідної суми несвоєчасно виплаченої пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено судом у позивача з 01.01.2016 р. виникли обставини, що слугують підставою для зміни розміру пенсії.

Шляхом прийняття постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 р. встановлено новий порядок перерахування та виплати пенсій пенсіонерам внутрішніх справ.

Водночас, відповідно до положень статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як вже було вказано судом зі змісту положень п.3 постанови Кабінету Міністрів України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб від 21.02.2018 № 103 вбачається, що нею врегульовано строки виплати пенсій, а не порядок проведення перерахунку.

Відповідно до п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб від 21.02.2018 № 103 перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до пункту 3 цієї постанови проводиться на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, поданих Міністерством внутрішніх справ органам Пенсійного фонду України до набрання чинності цією постановою, або довідок, додатково оформлених та поданих відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45.

В той же час, збільшення грошового забезпечення поліцейських є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника органів внутрішніх справ на підставі постанови КМУ від 11.11.2015 року №988 та позивач набув право на перерахунок його пенсії у січні 2016. При цьому, Кабінет Міністрів України наділений повноваженнями визначати порядок проведення такого перерахунку, про що свідчить прийняття Порядку № 45.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2016 року, з урахуванням вже виплачених сум, має визначатися безпосередньо положеннями Закону №2262, а отже підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності" і що відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати "майном" у значенні цього положення, з огляду на обставини того, що позивач отримав право на вказані суми виплат що до прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 р. було передбачено положеннями Закону № 2262.

Вказані обставини свідчать про те, що невиплата вказаних належних позивачу сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Зазначена правова позиція, викладена і в рішенні ЄСПЛ по справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.06.2014 (за заявою №68385/10 та №71378/10), відповідно до якої, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

З огляду на вищезазначене, наявні підстави вважати, що у позивача наявні "законні сподівання", оскільки останній отримав право на перерахунок пенсії відповідно до Закону у січні 2016, а Постанова № 103 була прийнята 21.02.2018 р. та набула чинності 24.02.2018 року.

Таким чином, враховуючи обставини справи та з огляду на наявність порушення прав позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати позивачу перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у строки, встановлені законодавством.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити позивачу суму перерахованої з 01.01.2016 без відстрочення її виплати згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 та від 22.08.2018 № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду" суд першої інстанції виходив з того, що вказаними підзаконними актами не врегульовано питань відстрочення виплати пенсії, а визначено порядок виплати сум перерахованої пенсії.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав :

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

Конституційний Суд України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, в зазначив про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справах "Кечко проти України", "Ромашов проти України", "Шевченко проти України" зауважив, що реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином колегія суддів вважає, що існують наявні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 однією сумою, без використання при такій виплаті постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649, яка надає боржнику можливість відстрочення чи розстрочення виплат.

Також суд зазначає, що згідно із положеннями абз. 2 ст. 55 Закону України № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Як передбачено положеннями ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Згідно з п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Таким чином, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.04.2019 року по справі № 727/7818/16-а.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Законом України №2050-ІІІ передбачено право позивача на отримання компенсації втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплат, а тому позивач набув право на виплату його пенсії у перерахованому розмірі 01.01.2016 року у визначеному законодавством порядку, однак відповідачем своєчасно не було вчинено таких дій, то суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі та скасуванню рішення суду першої інстанції в частині відмови останньому в позові на підставі п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 520/12573/19 скасувати в частині відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) в позові і в цій частині ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( 61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ), які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий ЦОМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 10.09.1996 року, адреса ( АДРЕСА_1 ) з 77% грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції під час її перерахунку у 2018 році з 01.01.2016 року та не врахуванням під час такого перерахунку розміру пенсії надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50 % та щомісячної премії у розмірі 170 %, а також бездіяльність з невиплати йому вже перерахованої суми пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( 61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) перерахувати з 01.01.2016 року та виплачувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий ЦОМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 10.09.1996 року, адреса ( АДРЕСА_1 ) пенсію у розмірі 77 % грошового забезпечення по відповідній посаді в поліції з урахуванням надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50 % та щомісячної премії у розмірі 170 %, а також здійснити виплату йому суми всієї перерахованої пенсії за весь період з 01.01.2016 року по дату перерахунку пенсії у найближчий виплатний період однією сумою, без відстрочення такої виплати згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб та від 22.08.2018 № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду", разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату відповідної суми несвоєчасно виплаченої пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 1921 ( одна тисяча девятсот двадцять одна гривня ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., код ЄДРПОУ - 14099344).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.І. Сіренко
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 19.03.2020 року