Справа № 300/2579/19
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2020-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" березня 2020 р. справа № 300/2579/19
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.12.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.1-2).
На адресу суду, 29.01.20, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Вказав, на правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, так як кошти грошового зобов`язання позивача поступили на відповідний бюджетний рахунок, з порушенням граничного строку виконання податкового зобов`язання у сумі 8871,6 грн. на 44 календарні дні. Просить суд в задоволені позову відмовити.
На адресу суду, 28.01.2020, від позивача надійшла відповідь щодо відзиву на позовну заяву, в якій вказала на те, що у відзиві на позов трактуючи норму Податкового кодексу України на власну користь, відповідач як контролюючий орган ігнорує норму пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, відповідно до якої, у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно - правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши представників сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а відповідач заперечує проти позову, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є платником податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування.
Згідно квитанції №1Р3140 від 31.07.2017 позивач сплатила 8911,52 грн. за наступними реквізитами отримувача:
Отримувач платежу/рахунок:
1.УДКСУ в м. Івано-Франківську/ДБ/11010100 - 8871,6 грн.
2. За послуги банку 39,92 грн.
Платіж на рахунок: НОМЕР_1 в банку МФО: 836014 ОКПО: 37952250.
07.08.2017 позивач повідомив відповідача про сплату податкового грошового зобов`язання на невірний рахунок.
04.09.2017 висновок про повернення переплати з платежів, які підлягають розподілу між державними та місцевими бюджетами відповідачем передано казначейству.
13.09.2017 Казначейством здійснено перерахування коштів з бюджетного рахунку 11010100 на рахунок 11010500.
Не погоджуючись з даним рішенням, позивач звернулася до суду.
Згідно з пункту 9.3 статті 9 ПК України зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу.
Частиною 1 статті 43 Бюджетного кодексу визначено, що при виконанні держбюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого в Нацбанку України.
Відповідно до частини 5 статті 45 Бюджетного кодексу податки і збори та інші доходи держбюджету визнаються зарахованими до держбюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.
Відповідно до розділу 1 Положення «Про єдиний казначейський рахунок» затвердженого Наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 №122 (надалі, також Положення №112) єдиний казначейський рахунок це консолідований рахунок, відкритий Держказначейству України в Нацбанку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Нацбанку України.
Згідно з пункту 2.1 розділу 2 Положення № 122 єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Держказначейства України та регламентується законодавством.
Таким чином, усі сплачені податки і збори (обов`язкові платежі), незалежно від того, до якого бюджету вони сплачені, в будь-якому випадки зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок єдиний казначейський рахунок, а зарахування на відповідний рахунок має значення лише для обліку коштів.
Позивачем вчасно та в повному обсязі сплачено податок на доходи фізичних осіб у сумі 8871,6 грн. до Управління Державної казначейської служби в м. Івано-Франківську, однак помилково вказано інший рахунок, тобто обов`язок платника податків щодо сплати податків було виконано вчасно та в повному обсязі. При цьому кошти до позивача, як до платника, не повернулись.
Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове зазначення розрахункового рахунку чи платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою підставою для висновку про несплату ним необхідної суми грошового зобов`язання у визначений строк та як наслідок для застосування штрафних санкцій.
Необхідно зазначити, що правова позиція стосовно сплати обов`язкових платежів (зборів) вже висловлювалась у постанові Верховного Суду України від 16 червня 2015 року у справі №21-377а 15, відповідно до якої здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, мас кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України. Крім того, Верховний Суд України зазначив, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у визначений законодавством строк, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до Державного бюджету.
Відповідно до статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Згідно із ст. 6 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи наведене, також те, що обставини, викладені в позовній заяві, є обґрунтованими та підставними, тому наявні підстави для скасування судом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, позивачу підлягає поверненню сплачений ним судовий збір у сумі 768,40 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 3).
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Суддя Шумей М.В.