Справа № 540/217/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/217/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо зменшення основного розміру його пенсії з 90% до 70% неправомірними та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести новий перерахунок пенсії виходячи із основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення і виплатити недоотриману різницю починаючи з 01.01.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем неправомірно при перерахунку пенсії зменшено відсоток обчислення з 90 % до 70 % грошового забезпечення. Вказує, що враховуючи вислугу років та дату звільнення з Державного департаменту України з питань виконання покарань - 01.12.2005 р., пенсія була призначена та сплачувалася у розмірі 90 % суми грошового забезпечення, оскільки ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" мала редакцію, відповідно до якої при наявності відповідної вислуги років пенсія призначалася в розмірі 90 % грошового забезпечення. У ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" були внесені зміни, в результаті яких пенсія призначається в розмірі до 70 % грошового забезпечення. Вважає, що оскільки перерахунок пенсії пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийнято після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища. Таким чином ГУ ПФУ в Херсонській області протиправно звузило його права на отримання пенсії в розмірі 90 % грошового забезпечення, незаконно здійснивши перерахунок та виплату пенсії в розмірі 70 % нового грошового забезпечення.

На підставі зазначеного, позивач просить задовольнити заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.02.2020 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

11.02.2019 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем, у зв`язку з чим ухвалою суду від 17.02.2020 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

27.02.2020 року судом одержано відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на позов, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що з дня набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", встановлено порядок перерахунку та виплати пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ. Тому ГУ ПФУ в Херсонській області здійснюється перерахунок пенсії, призначеної позивачу, в порядку та в строки, визначені постановою КМУ № 103. Сума перерахованих пенсій для виплати обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01.01.2018 р., а не на 01.01.2016 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з Державного бюджету. Пенсія позивачу призначена за вислугу років відповідно до вимог Закону № 2262-ХІІ із змінами, які діяли на день призначення пенсії. Відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" максимальний розмір пенсій за вислугу років не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Оскільки розмір пенсії визначається відповідно до норм Закону, що діють на дату з якої переглядається її розмір, то максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення, а не 90 % як того вимагає позивач.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та отримує пенсію за вислугу років з 01.12.2005 року, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

05.03.2018 року Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції виготовлено довідку №3.3/2270/Ярм про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 та направлено до ГУ ПФУ в Херсонській області для перерахунку пенсії.

Згідно протоколу за пенсійною справою № N/А7431 на підставі довідки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції відповідачем перераховано ОСОБА_1 пенсію з 01.01.2018 р. у розмірі 70% грошового забезпечення замість раніше призначених 90%.

На лист ОСОБА_1 стосовно пенсійного забезпечення відповідач листом від 18.12.2019 р. №418/К-99-1 повідомив, що позивачу перераховано пенсію з 01.01.2018 р. за нормами Закону, що діють на дату перерахунку, а саме з 70% грошового забезпечення. Так, згідно ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" максимальний розмір пенсії, обчисленої відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ) визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України - військовослужбовців Збройних Сил України, Прикордонних військ України, Національної гвардії України, Управління державної охорони, інших військових формувань, що створюються Верховною Радою України, Служби безпеки України, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, осіб начальницького складу податкової міліції, осіб начальницького і рядового складу кримінально-виконавчої системи та членів їх сімей, а також військовослужбовців колишніх Збройних Сил СРСР, органів державної безпеки і внутрішніх справ СРСР, військовослужбовців, які в період Великої Вітчизняної війни проходили службу у складі 1-го Чехословацького армійського корпусу під командуванням Л.Свободи та членів їх сімей визначались Законом № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу).

За змістом п.б ч.1 ст.12 , ст.10 Закону № 2262 призначення і виплата пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу податкової міліції, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особам начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Пунктом "а" статті 12 Закону № 2262 (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) визначено, що право на пенсію за вислугу років мають: особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Згідно п."а" ч.1 ст.13 Закону № 2262 (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 звільнено у відставку у званні "старший прапорщик" з вислугою у календарному обчисленні 23 роки, у пільговому обчисленні 34 роки позивачу призначена пенсія за вислугу років з 01.12.2005 р. у розмірі 90% грошового забезпечення.

Пунктом 4 розділу І Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" від 04.07.2002 р. № 51-IV (далі - Закон № 51-IV), який набрав чинності 06.08.2002 р., пунктом 8 розділу ІІ Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 р. № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VІ), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 р. № 1166-VII (далі - Закон № 1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ було внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80" та цифри "80" замінено цифрами "70" відповідно.

Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії (з 90 % до 70 % сум грошового забезпечення) відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, зміна розміру пенсії з 90% до 70% суми грошового забезпечення, що відбулася відповідно до положень ч.2 ст.13 Закону № 2262 після призначення пенсії позивачу, не може бути підставою для зменшення розміру вже призначеної пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку.

Внесені Законами № 51-IV, № 3668-VІ та № 1166-VІІ зміни до ч.2 ст.13 Закону № 2262 щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 % та 70 % грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при первинному призначенні пенсій. Тому відповідач при перерахунку пенсії позивача повинен був застосувати норми ч.2 ст.13 Закону № 2262 в редакції, що діяла на час призначення пенсії, якою максимальний розмір грошового забезпечення для призначення пенсії встановлювався не більше 90% від розміру грошового забезпечення.

За таких обставин, у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку з 90% на 70%, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Водночас щодо дати, з якої має здійснюватись перерахунок пенсії, суд зазначає наступне.

Суд, передусім, нагадує, що розгляд і вирішення адміністративних справ здійснюється відповідно до принципу диспозитивності (статі 9 КАС України), згідно якого суд вирішує лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Суд позбавлений можливості ініціювати судове провадження, інакше він перетворився б з органу правосуддя в контролюючий орган.

За загальним правилом, адміністративний суд вирішує тільки ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і він не повинен виходити за межі цих вимог. Інакше кажучи, суд зв`язаний предметом і розміром заявлених вимог.

Передумовою позовної вимоги ОСОБА_1 щодо перерахунку пенсії виходячи із основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення та виплати недоотриманої різниці починаючи з 01.01.2016 року є вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення основного розміру його пенсії з 90% до 70%.

З матеріалів пенсійної справи встановлено, що ГУ ПФУ в Херсонській області зменшило відсотковий розмір пенсії ОСОБА_1 тільки одного разу, а саме, при перерахунку його пенсії з 01.01.2018 року на підставі постанов Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року та №704 від 30.08.2017 року. Зазначений перерахунок оформлено розпорядженням від 16.04.2018 року в пенсійній справі №N/A7431-Державний департамент з питань виконання покарань.

В усі інші періоди пенсійного забезпечення ОСОБА_1 основний розмір його пенсії становив 90% грошового забезпечення.

Таким чином, існування порушеного права, про яке заявляє позивач, а саме, протиправне зменшення відсоткового значення його пенсії в період з 2016 по 2017 роки матеріалами справи не підтверджено.

Отже, відсутні й підставі для поновлення зазначеного права, а саме, зобов`язання відповідача перерахувати пенсію виходячи із основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення та виплати недоотриманої різниці починаючи з 01.01.2016 року.

Також, суд зазначає, що ч. 3 ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 р. № 2713-IV визначено, що пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

На виконання вказаної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 р. № 103 (далі - Постанова № 103, в редакції станом на 24.02.2018 р.), відповідно до п.1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. (п.2 Постанови № 103).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 р. у справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", а постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 р. у справі № 826/3858/18 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 р. залишено без змін.

Перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 05.03.2018 р. № 3.3/2270/Ярм здійснено 16.04.2018 р., тобто під час дії Постанови № 103 в редакції від 24.02.2018 р.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання перерахованої пенсії саме з 01.01.2018 р., а не з 01.01.2016 р., тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про виплату недоотриманої різниці призначеної пенсії суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має право на отримання перерахованої пенсії з 01.01.2018 р., а оскільки позивач до теперішнього часу отримував пенсію не у повному розмірі з вини органу Пенсійного фонду України, то її різниця має бути виплачена за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Посилання відповідача на відсутність фінансування на проведення виплат внаслідок перерахунку пенсії, є безпідставними, оскільки Закон № 2262 не передбачає такої підстави для відмови у приведенні розміру пенсії у відповідність до вимог Закону. Право на перерахунок пенсії гарантоване ч.ч.3, 4 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції від 23.12.2015 р. № 900-VІІІ.

Положеннями ч.2 ст.6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зазначив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувані своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для нього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Суд не приймає аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Бурдов проти Росії".

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню.

Приписами ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у сумі 840,80 грн. підлягає стягнення з ГУ ПФУ в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) щодо зменшення ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) основного розміру пенсії з 90 % до 70 % від суми грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вуд.28 Армії, буд.6, ) здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсії в розмірі 90 % суми грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат починаючи з 01.01.2018 р.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вуд.28 Армії, буд.6, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 112010201