Справа № 500/1635/19
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/1635/19 пров. № А/857/251/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Большакової О.О., Заверухи О.Б.,

за участю секретаря судових засідань - Чопко Ю.Т.

представника відповідача - Смика А.Я.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року (головуючий суддя: Подлісна І.М., місце ухвалення - м. Тернопіль, дата складення повного тексту рішення - 18.11.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 10.07.2019 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1 від 18.12.2018 та зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до трудового стажу період роботи, а саме: з 01.08.1980 до 04.11.1980 на посаді газоелектрозварника по 4 розряду в Тернопільській автоколоні; з 11.12.1980 до 08.12.1982 на посаді електрозварника ручної зварки на 769 військовому заводі; з 01.03.1983 до 02.04.1990 на посаді газоелектрозварника 4 розряду в Тернопільському виробничому об`єднанні м`ясної промисловості; з 02.04.1990 до 13.08.1992 на посаді газоелектрозварника 6-го розряду в Тернопільському художньо-виробничому комбінаті; з 01.09.1992 по 10.11.1999 на посаді газоелектрозварника 6-го розряду в Тернопільському м`ясокомбінаті; з 08.07.2005 до 16.06.2009 на посаді електрозварника РМЦ по 6-му розряду в ТОВ «Добросплав-Тернопіль».

Обґрунтовує позов тим, що 30 жовтня 2018 звернувся із заявою про підтвердження стажу роботи (далі - заява), що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах до Головного управління пенсійного Фонду України в Тернопільській області. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, 18 грудня 2018 року прийняло рішення про результати розгляду заяви від 18 грудня 2018 року № 1, яким не було зараховано до стажу період роботи в Тернопільській автоколоні, Воєнному заводі 769, Тернопільському художньо - виробничому комбінаті, Тернопільському м`ясокомбінаті, ТзОВ МПЗ «Тернопіль» та ТОВ «Доброслав - Тернопіль». З рішенням Головного управління пенсійного Фонду України в Тернопільській області про результати розгляду заяви від 18 грудня 2018 року № 1 не погоджується, оскільки ним було надано достатньо доказів, які підтверджують роботу за Списком № 2, що надає право на включення оспорюваних періодів роботи до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1 від 18 грудня 2018 року в частині не зарахування ОСОБА_1 до трудового стажу періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах: з 01.08.1980 по 04.11.1980 на посаді газоелектрозварника по 4 розряду в Тернопільській автоколоні; з 11.12.1980 по 08.12.1982 на посаді електрозварника ручної зварки на 769 військовому заводі; з 02.04.1990 по 13.08.1992 на посаді газоелектрозварника 6 розряду в Тернопільському художньо - виробничому комбінаті; з 01.09.1992 по 10.11.1999 на посаді газоелектрозварника 6 розряду в Тернопільському м`ясокомбінаті; з 08.07.2005 до 16.06.2009 на посаді електрозварника РМЦ по 6 розряду в ТОВ «Доброслав - Тернопіль». Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу періоди роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах: з 01.08.1980 р. по 04.11.1980 на посаді газоелектрозварника по 4 розряду в Тернопільській автоколоні; з 11.12.1980 по 08.12.1982 на посаді електрозварника ручної зварки на 769 військовому заводі; 02.04.1990 по 13.08.1992 на посаді газоелектрозварника 6 розряду в Тернопільському художньо - виробничому комбінаті; з 01.09.1992 по 10.11.1999 на посаді газоелектрозварника 6 розряду в Тернопільському м`ясокомбінаті; з 08.07.2005 до 16.06.2009 на посаді електрозварника РМЦ по 6 розряду в ТОВ «Доброслав - Тернопіль». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таке є необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким апеляційну скаргу задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, покликається на те, що висновком щодо якості проведеної атестації ВАТ «Тернопільський м`ясокомбінат» від 31.10.2000 № 190/05 та наказом по підприємству від 16.08.1996 № 275 не підтверджено право на пільгову пенсію згідно Списку № 2 працівникам робочого місця газоелектрозварник. За період роботи в ТзОВ МПЗ «Тернопіль» та ТОВ «Доброслав - Тернопіль», на розгляд комісії не представлено жодних первинних документів. Таким чином, факт роботи заявника протягом періоду роботи в ТзОВ МПЗ «Тернопіль» та ТОВ «Доброслав -Тернопіль» на посадах та роботах, які передбачені Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, не підтверджено.

Представник відповідача Смик А.Я., у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.

Позивач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з записів трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 01.08.1980 (Наказ № 121 від 01.08.1980) по 04.11.1980 (Наказ № 165-0 від 04.11.1980) працював в Тернопільській автоколоні на посаді газоелектрозварника по 4 розряду.

Відповідно до довідки 769 Воєнного заводу від 08.01.1986 № 27, ОСОБА_1 під час проходження військової служби (військовий білет N9 НОМЕР_4) в військово-будівельній частині працював на 769 військовому заводі електрозварником ручної зварки з 11.12.1980 (наказ по 769 в/заводу № 121 від 17.12.1980) до 08.12.1982 (наказ по 769 в/заводу № 158 від 08.12.1982).

Відповідно до відомостей трудової книжки, ОСОБА_1 працював з 01.03.1983 (Наказ № 49-к від 01.03.1983) до 02.04.1990 (Наказ № 93 від 02.04.1990) газоелектрозварником 4 розряду в Тернопільському виробничому об`єднанні м`ясної промисловості. 16.12.1985 був присвоєний 5-ий розряд, а 16.04.1987 - 6-ий розряд газоелектрозварника.

З 02.04.1990 (Наказ № 27-к від 02.04.1990) до 13.08.1992 (Наказ № 78-к від 13.08.1992) працював в Тернопільському художньо-виробничому комбінаті на посаді газоелектрозварника 6-го розряду. З 01.09.1992 (Наказ № 538 від 01.09.1992) прийнятий на роботу в Тернопільський м`ясокомбінат газоелектрозварником 6-го розряду. Відповідно до довідки ВАТ «Тернопільський м`ясокомбінат» від 03.09.2018 Державне підприємство Тернопільський м`ясокомбінат реорганізовано у ВАТ «ТМК» 30.04.1996 (наказ № 559 від 30.04.1996 регіонального відділення ФДМУ по Тернопільській області, розпорядження № 260 від 30.04.1996 Тернопільської районної Держадміністрації). Звільнений з роботи 10.11.1999 відповідно до Наказу №353-к ВАТ «Тернопільський м`ясокомбінат» від 10.11.1999.

З 10.11.1999 (Наказ № 11-к від 10.11.1999) до 01.12.2000 (Наказ № 382-к від 01.12.2000) ОСОБА_1 працював газоелектрозварником з оплатою праці по 6 розряду в ТзОВ «ТМК», а з 01.12.2000 (Наказ №4-к від 01.12.2000) до 07.07.2005 (Наказ «№ 70-к від 07.07.2005) - електрозварником в ТзОВ МПЗ «Тернопіль».

З 08.07.2005 (Наказ № 73-ДК від 08.07.2005) до 16.06.2009 (Наказ № 40-ДК від 16.06.2009 р.) - на посаді електрогазозварника РМЦ по 6-му розряду в ТОВ «Доброслав - Тернопіль».

Позивач, 30 жовтня 2018 року, звернувся із заявою про підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах до Головного управління пенсійного Фонду України в Тернопільській області.

Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області, 18 грудня 2018 року прийняло рішення про результати розгляду заяви від 18 грудня 2018 року № 1, яким не було зараховано до стажу період роботи в Тернопільській автоколоні, Воєнному заводі 769, ТзОВ МПЗ «Тернопіль» та ТОВ «Доброслав - Тернопіль».

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, оскільки відповідач не вжив заходів для всебічного, повного і об`єктивного розгляду заяви позивача про призначення пенсії, а тому дії пенсійного органу при відмові у зарахуванні до пільгового стажу позивача є протиправними. Крім цього, оскільки відповідач зарахував період роботи позивача з 01.03.1983 по 02.04.1990, як пільговий стаж за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, а тому вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно абз. 1 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, враховуючи вимоги вказаних норм, для призначення пенсії позивачу згідно ст. 114 Закону № 1058-IV, необхідно досягнення певного віку, наявність загального стажу роботи та наявність стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 2.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом розглядуваного спору є лише зарахування позивачу пільгового стажу роботи для призначення пенсії.

Так, відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі-Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Пунктом 2 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями, лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731, (далі Порядок № 383), затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Цей порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» ст. 13 та ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення». (абз. 3 п. 1 цього Порядку).

Відповідно до п. 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до розділу XXXII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 передбачено право на пільгову пенсію осіб, які обіймали посади: «газозварників та їх підручних», «електрозварників та їх підручних».

Розділом XXXIIІ «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 передбачено право на пільгову пенсію осіб, які обіймали посади: «газозварників», «електрогазозварників», «електрозварників», «електрозварників ручної зварки».

Згідно розділу XXXII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, передбачено право на пільгову пенсію осіб, які обіймали посади: ««газозварників», «електрогазозварників», «електрозварювальників», «електрозварників ручної зварки».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем період роботи позивача на посаді газоелектрозварника з 01.03.1983 по 02.04.1990, зараховано як пільговий стаж за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом міністрів України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з записів трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 01.08.1980 по 04.11.1980 працював в Тернопільській автоколоні на посаді газоелектрозварника по 4 розряду. З 22.11.1980 по 11.12.1982 проходив службу а рядах Радянської армії (військовий білет № НОМЕР_4). З 01.03.1983 до 02.04.1990 працював газоелектрозварником 4 розряду в Тернопільському виробничому об`єднанні м`ясної промисловості. 16.12.1985 був присвоєний 5-ий розряд, а 16.04.1987 - 6-ий розряд газоелектрозварника. З 02.04.1990 до 13.08.1992 працював в Тернопільському художньо-виробничому комбінаті на посаді газоелектрозварника 6-го розряду. З 01.09.1992 прийнятий на роботу в Тернопільський м`ясокомбінат газоелектрозварником 6-го розряду. Відповідно до довідки ВАТ «Тернопільський м`ясокомбінат» від 03.09.2018 Державне підприємство Тернопільський м`ясокомбінат реорганізовано у ВАТ «ТМК» 30.04.1996. З 10.11.1999 до 01.12.2000 ОСОБА_1 працював газоелектрозварником з оплатою праці по 6 розряду в ТзОВ «ТМК», а з 01.12.2000 до 07.07.2005 - електрозварником в ТзОВ МПЗ «Тернопіль». З 08.07.2005 до 16.06.2009 - на посаді електрогазозварника РМЦ по 6-му розряду в ТОВ «Доброслав - Тернопіль».

Крім того, відповідно до довідки 769 Воєнного заводу від 08.01.1986 № 27 під час проходження військової служби (військовий білет № НОМЕР_4) в військово-будівельній частині, працював на 769 військовому заводі електрозварником ручної зварки з 11.12.1980 (наказ по 769 в/заводу № 121 від 17.12.1980) до 08.12.1982 (наказ по 769 в/заводу № 158 від 08.12.1982).

Отже, період роботи позивача з 11.12.1980 до 08.12.1982, слід зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки, як до служби в армії, так і під час проходження служби в армії позивач працював електрозварником.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки у Списку № 2 від 22.08.1956 № 1173, від 26.01.1991 № 10, від 11.03.1994 № 162, значиться посада «газозварника», «електрозварника» та відповідачем роботу на посаді «газоелектрозварника» з 01.03.1983 по 02.04.1990, зараховано як пільговий стаж за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом міністрів України, отже, оспорювані періоди роботи ОСОБА_1 на посадах «газоелектрозварника», «електрозварника» необхідно зарахувати до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Щодо покликання в апеляційній скарзі на результати атестації відповідного робочого місця за умовами праці, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до п. 3 Порядку № 383, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці (далі Порядок № 442).

Крім цього, постановою Міністерства праці України № 41 від 01.09.1992 затверджено Методичні рекомендації для проведення атестації робочих місць за умовами праці (далі Методичні рекомендації), які визначають організацію роботи по проведенню атестації робочих місць, оцінку умов праці та реалізацію прав трудящих на пільги і компенсації залежно від шкідливих та небезпечних виробничих факторів.

Згідно п. 2 Порядку № 442, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до п. 4 Порядку № 442 та п.п. 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442, проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

З системного аналізу вищезазначених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці, є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Крім цього, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Непроведення, несвоєчасне, неналежне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом, не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Суд апеляційної інстанції вважає, що непроведення, неналежне, несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, які суд апеляційної інстанції, у відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує при виборі і застосуванні норм права до розглядуваних спірних правовідносин.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах слід зарахувати періоди його роботи: з 01.08.1980 до 04.11.1980 на посаді газоелектрозварника в Тернопільській автоколоні; з 11.12.1980 до 08.12.1982 на посаді електрозварника у військовому заводі 769; з 02.04.1990 до 13.08.1992 на посаді газоелектрозварника в Тернопільському художньо-виробничому комбінаті; з 01.09.1992 по 10.11.1999 на посаді газоелектрозварника; з 08.07.2005 до 16.06.2009 на посаді електрозварника в РМЦ «Добросплав-Тернопіль».

Отже, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року у справі № 500/1635/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. О. Большакова
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 18.03.2020