Справа № 350/140/20
Суддя: Максимів І. В.
Дата ухвалення: 2020-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/140/20
Провадження № 2-а/350/4/2020
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

з участю секретаря Видойник І.П.

представника позивача Арнаутова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить скасувати постанову заступника начальника Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській Зікрат Н.Є. № 80 від 03 січня 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 164-1, ч. 1 ст.165-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 680 гривень.

В обгрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 покликається на те, що працівниками ГУ ДПС в Івано-Франківській області проведено документальну планову перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої 06.11.2019 складено Акт № 237/09-19-33-05/ НОМЕР_1 , на підставі якого головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС в Івано-Франківській області Дранчуком Р.Я. складено два протоколи про адміністративні правопорушення № 491 від 26.12.2019 щодо вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-1 КУпАП «Порушення порядку подання декларації про доходи та ведення обліку доходів і витрат» та № 492 від 26.12.2019 щодо порушення ст. 165-1 КУпАП «Порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

03.01.2020 на підставі протоколів про адміністративні правопорушення № 491 від 26.09.2019 за ч. 1 ст. 164-1 КУпАП та № 492 від 26.12.2019 року за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП - заступником начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області Зікрат Н.Є. прийнято постанову по накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі 680 гривень.

Зазначає, що за результатами вказаної перевірки, відповідачем були складені податкові повідомлення-рішення про порушення податкового законодавства, які на даний час не є узгодженими, оскількивідбувається процедура їх адміністративного оскарження. За таких обставин, у зв`язку з тим, що податкові повідомлення-рішення, вимоги про стягнення боргу є неузгодженими та оскаржуються в адміністративному порядку, а тому вважає, що оскаржувана постанова винесена передчасно. Окрім того, оскаржувана постанова є необґрунтованою, такою, що не відповідає нормам КУпАП та винесена з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень. Також під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 276 КУпАП, відповідно до яких, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. У зв`язку з чим, позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164-1 КУпАП, ч. 1 ст. 165-1 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання протоколів та оскаржуваної постанови було вчинене з порушенням норм закону. Враховуючи вищевикладене, позивач просив скасувати вказану постанову.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Арнаутов С.В. позовні вимоги підтримав повністю покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просив скасувати постанову № 80 від 03.01.2020 року, винесену заступником начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області Зікрат Н.Є. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-1 КУпАП та ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Представник відповідача Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно у встановленому законом порядку про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, правом на подачу відзиву не скористався, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 грудня 2019 року на підставі Акту документальної планової податкової перевірки № 237/09-19-33-05/ НОМЕР_1 від 06.11.2019 головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС в Івано-Франківській області Дранчуком Р.Я., відносно ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення № 491 від 26.12.2019 щодо вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-1 КУпАП «Порушення порядку подання декларації про доходи та ведення обліку доходів і витрат» та № 492 від 26.12.2019 щодо вчинення порушення ч. 1 ст. 165-1 КУпАП «Порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З протоколу про адміністративне правопорушення № 491 від 26.12.2019 (а.с. 9) вбачається, що головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС в Івано-Франківській області Дранчуком Р.Я встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке полягало у неналежному веденні книги обліку доходів і витрат за перевірений період (допущення помилок при обліку доходів та витрат за 2017-2018 роки, заниження доходів за 2018 рік .

З протоколу про адміністративне правопорушення № 492 від 26.12.2019 (а.с. 8) вбачається, що головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС в Івано-Франківській області Дранчуком Р.Я встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вчинив правопорушення, а саме порушив порядок нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017- 2018 роки.

03 січня 2020 року на підставі протоколів про адміністративне правопорушення № 491 від 26.12.2019 та № 492 від 26.12.2019 заступником начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області Зікрата Н.Є. прийнято постанову по накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 гривень.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 164-1 КУпАП та ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, п. 2 ч.1 ст. 7, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п. 176.1 ст. 176, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, наказу Міндоходів від 16.09.2013 №481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці".

Позивач оскаржив дії співробітників ГУ ДПС в Івано-Франківській області, які описані в Акті перевірки № 237/09-19-33-05/ НОМЕР_1 від 06.11.2019 та податкові повідомлення-рішенння додані до нього до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, що підтверджується наявною в матеріалах справи ухвалою про відкриття провадження від 30 грудня 2019 року (а.с. 10-13).

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вимогами ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративні правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 вказаного Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясовувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що протоколи про адміністративне правопорушення, а в подальшому постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесені з урахуванням складеного акту про результати документальної планової виїзної перевірки позивача, викладені в якому висновки щодо допущених вимог податкового законодавства податковим органом були покладені в основу доведеності вини позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164-1 КУпАП та ч. 1 ст. 165-1 КУпАП.

Між тим, акт перевірки тільки фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства, та не є остаточним документом, що зобов`язує до вчинення будь-яких дій, і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків. Акт перевірки це документ, в якому викладені певні обставини так, як їх бачить посадова особа податкового органу, що проводить перевірку, та не тягне за собою жодних наслідків без прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до положень ст. 56 Податкового кодексу України, прийняті контролюючим органом рішення, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржуються, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Крім того, положеннями п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Тобто, протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржуються, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідно до ч. 1 ст. 164-1 КУпАП, неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку - тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки дії співробітників ГУ ДПС в Івано-Франківській області , які описані в Акті перевірки від 06.11.2019 та виписані до нього податкові повідомлення-рішенння, на якому ґрунтуються протоколи про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення відносно позивача було оскаржено, податкові зобов`язання є неузгодженими, а відтак, факт допущення порушень ведення обліку доходів і витрат не можна вважати встановленим, а відповідні твердження податкового органу, які відображають лише позицію однієї із сторін спору, не можуть бути підставою для висновку про наявність в діях платника податків вини у порушенні встановленого порядку ведення обліку доходів і витрат у формі умислу або необережності і, відповідно, не може бути підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що Акт № 237/09-19-33-05/ НОМЕР_1 від 06.11.2019 про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яким виявлені можливі порушення останнім вимог законодавства, було складено 06.11.2019, а протоколи про адміністративне правопорушення № 491 та № 492 складені тільки 26.12.2019.

Таким чином, відповідачем порушено термін складення протоколів про адміністративні правопорушенні, передбачений ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Разом з тим, статтею 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, вчинені за період 2017-2018 років, при цьому відповідач вважає порушення триваючими, а тому вважала за можливе притягнення особи до відповідальності не пізніше двох місяців з дня виявлення такого порушення.

Разом з тим, положеннями КУпАП не передбачено визначення поняття «триваюче» правопорушення. На переконання суду триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Окрім того, порушення, передбачені ч. 1 ст. 164-1 КУпАП та ч. 1 ст. 165-1 КУпАП не можна визначити триваючим. Не містяться і такі положення в діючому законодавстві.

Відповідно до положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 248 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. А закінчення строків притягнення особи до відповідальності виключає таке провадження.

Таким чином, зважаючи на закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього КУпАП, відповідач зобов`язана була закрити провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З огляду на зазначене, в даному випадку, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо позивача не могло бути розпочато відповідачем, оскільки станом на момент розгляду справи, 03 січня 2020 року, сплив термін, передбачений статтею 38 цього Кодексу для притягнення позивача до відповідальності, а тому постанову від 03 січня 2020 року не можна визнати законною та обґрунтованою.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно ст. 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, 2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідачем не надано заперечень проти позову і не доведено правомірність притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП та ч. 1 ст. 165-1 КУпАП.

Факт здійснення позивачем вказаних правопорушень, будь-якими належними та допустимими доказами не підтверджено, а пояснення представника позивача не спростовані.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена відповідачем без достатніх на те підстав, а тому вважає адміністративний позов обґрунтованим.

З огляду на зазначене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. ст. 72-78, 241-246, 255, 258, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській Зікрат Н.Є. № 80 від 03 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 164-1, ч. 1 ст.165-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 680 гривень, а провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час його проголошення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Максимів І.В.

Повний текст рішення складений 20 березня 2020 року.