Справа № 760/23556/19
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/45/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти 2 батальйону 3 полку Управління патрульної поліції в місті Києві рядового поліції Аташової П.Ю. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просив суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову Серії НК №463553 від 05.08.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.08.2019 року поліцейським роти 2 батальйону 3 полку УПП в місті Києві рядовим поліції Аташовою П.Ю. відносно нього винесена постанова Серії НК №463553 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач 05.08.2019 року об 11 год. 10 хв. в м. Києві по бул. Лесі Українки 34, керуючи транспортним засобом Skoda Superb д.н. НОМЕР_1 , порушив правила зупинки, а саме здійснив зупинку ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9 (е) ПДР.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним.

Висновок про те, що позивачем скоєне адміністративне правопорушення є необґрунтованим, оскільки відсутні будь-які докази його винуватості в скоєнні адміністративного правопорушення.

Позивач зазначав, що 05.08.2019 року приблизно о 10 год. 50 хв. він прямував на автомобілі Skoda Superb д.н. НОМЕР_1 по бул. Л. Українки в напрямку проспекту Бессарабської Площі. На перехресті бул. Л. Українки з вул. І Кудрі, здійснив розворот та рухаючись вздовж будинку №34 по бул. Л. Українки серед припаркованих автомобілів, у крайній правів смузі, побачив місце, де можливо припаркувати авто. Датчик температури його автомобіля сигналізував про перегрів системи охолодження, тому не було часу шукати інше місце для паркування і автомобіль було зупинено навпроти аптеки.

Після зупинки транспортного засобу, позивачем було виявлено причини несправності автомобіля, а саме відсутність у системі охолодження самої рідини охолодження та ушкодження одного з патрубків системи охолодження.

Усвідомлюючи, що подальший рух на автомобілі неможливий, пересвідчившись, що ним не порушуються вимоги ПДР, що стосується здійснення вимушеної зупинки транспортного засобу та чи не заважає і не створює перешкод його автомобіль руху транспортних засобів, позивач, зачинивши авто, поїхав до автомагазину для придбання охолоджуючої рідини.

Повернувшись приблизно о 13.00 - 13.15 год. до місця, де було залишено автомобіль, позивач виявив відсутність транспортного засобу.

В подальшому, позивачем було з`ясовано, що його автомобіль було евакуйовано у зв`язку з тим, що він був припаркований з порушенням ПДР, а саме припаркований на відстані менше ніж 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

В Управлінні патрульної поліції в м. Києві позивачем отримано копію постанови Серії НК №463553 від 05.08.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Зазначає, що розташування автомобіля було не ближче 30 метрів від розташування дорожнього знаку зупинка маршрутних транспортних засобів. Оскільки на дорожньому полотні не було нанесено розмітку 1.17, що позначає місце зупинки маршрутних транспортних засобів, то відстань повинна відраховуватись від місця розташування дорожнього знаку. Також вказував на те, що припаркований автомобіль не створював перешкод дорожньому руху, оскільки як з лівого боку автомобіля, так і з правого, були припарковані інші автомобілі.

Вказує, що позивачу не було надано доказів вчинення адміністративного правопорушення та не зазначено у постанові, яким чином було зафіксовано правопорушення. Також, позивачу не було надано можливості надати пояснення та не було ознайомлено його з правами, визначеними ст. 268 КУпАП.

Крім того, вважає, що постанова про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а саме: в постанові не зазначено повні дані посадової особи, що її винесла, оскільки вказано лише ініціали; не зазначено опис усіх обставин установлених під час розгляду справи, так як розгляду справи взагалі не було; не зазначено яким саме технічним засобом було здійснено фото або відеозапис фіксації порушення; не зрозуміло чим підтверджується наявність складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22.08.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

01.10.2019 від представника Департаменту патрульної поліції надійшла заява про залучення третьої особи.

01.10.2019 від представника Департаменту патрульної поліції надійшли письмові заперечення третьої особи.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.10.2019 в задоволенні клопотання представника Департаменту патрульної поліції про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог, відмовлено.

У встановлений ухвалою строк від відповідача до суду відзив не надійшов.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що 05.08.2019 об 11 год. 10 хв. поліцейським роти №3 батальйону №3 УПП у місті Києві ДПП капралом поліції Павлушенком С.Ю. складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу Skoda Superb д.н. НОМЕР_1 .

05.08.2019 поліцейським роти 2 батальйону 3 полку УПП в місті Києві рядовим поліції Аташовою П.Ю. відносно позивача винесена постанова Серії НК №463553 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Таким чином, різні суб`єкти владних повноважень, в різний час, здійснювали складання Акту та розгляд справи і винесення постанови.

З постанови про притягнення до адміністративної відповідальності Серії НК №463553 вбачається, що позивач 05.08.2019 року об 11 год. 10 хв. в м. Києві по бул. Лесі Українки 34, керуючи транспортним засобом Skoda Superb д.н. НОМЕР_1 , порушив правила зупинки, а саме здійснив зупинку ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9 (е) ПДР.

Звертаючись з позовом до суду про скасування вищевказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач посилався на те, що постанова підлягає скасуванню з огляду на те, що посилання відповідача на порушення позивачем п. 15.9 (е) ПДР є безпідставним.

Також позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки зупинка/стоянка транспортного засобу була вимушеною.

Зазначав, що винесена відповідачем постанова є незаконною, оскільки інспектором порушено процедуру розгляду справи та не надано доказів порушення.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача, з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам,

Пунктами 1.1, 1,9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 15.9 (е) ПДР, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

У п. 15.10 ПДР вказано, що стоянка забороняється : а) у місцях, де заборонена зупинка.

Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач в позові зазначає про те, що транспортний засіб Skoda Superb д.н. НОМЕР_1 , яким він керував, здійснив зупинку/стоянку відповідно до інкримінованого йому правопорушення, таким чином позивач визнає скоєне ним правопорушення.

Відповідно до ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Також позивач стверджує, що зупинка транспортного засобу була вимушеною.

Згідно п. 1.10 ПДР, вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів того, що ним було здійснено саме вимушену зупинку у розумінні п. 1.10 ПДР.

Згідно п. 15.14 ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил (ввімкнути аварійну світлову сигналізацію (п. 9.9), разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними (п. 9.10), чого позивачем здійснено не було.

Позивачем не надано до суду доказів, що його дія була вимушена, та він здійснив її в стані крайньої необхідності, хоча такий обов`язок покладається саме на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ч. 4 тієї ж статті суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), поліцейський тимчасово затримує транспортний засіб шляхом його блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Судом встановлено, що різні суб`єкти владних повноважень, в різний час, здійснювали складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та розгляд справи і винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КупАП.

Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що інспектором поліції було порушено процедуру розгляду справи в частині не надання позивачу можливості надати пояснення, не ознайомленні з його правами та не забезпеченні позивачу доказів вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до тексту постанови Верховного Суду від 17.05.2018, у справі № 753/4366/17 вказано, що не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 217 КУпАП визначено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

У відповідності до п. 5 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи..

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що ним була здійснена вимушена зупинка/стоянка транспортного засобу через несправність автомобіля.

Водночас, позивач не доводить дані обставини на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Належних доказів на підтвердження обставин, на які позивач посилався, як на підставу позовних вимог, до суду надано не було.

Позивач не доводить, що його дія була вимушена, та він здійснив її в стані крайньої необхідності.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України є доведеною.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що постанова про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, з підстав того, що в постанові не зазначено повні дані посадової особи, що її винесла, а вказано лише ініціали, оскільки зазначене не може бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП винесена інспектором ДПП з дотриманням правил чинного законодавства, тому відсутні підстави для її скасування, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Враховуючи те, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП, позов не підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 122, 251, 268, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 3, 5, 47, 49, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 192, 193, 194, 199, 202, 203, 204, 205, 211, 224, 225, 227, 229, 241, 242, 243, 244, 246, 250, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти 2 батальйону 3 полку Управління патрульної поліції в місті Києві рядового поліції Аташової П.Ю. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя