Справа № 640/21735/19
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року м. Київ № 640/21735/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі

головуючої судді Добрівської Н.А.,

розглянувши в письмовому провадження в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомАкціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр транспортної логістики» акціонерного товариства «Українська залізниця»
доСолом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві
провизнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр транспортної логістики» акціонерного товариства «Українська залізниця» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з вимогою: визнати протиправною та скасування постанову від 10.10.2019 року у ВП №58813083 про накладення штрафу у подвійному розмірі 10 200,00 грн за невиконання рішення суду.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що наразі Боржником - філією «Центр транспортної логістики» АТ «Укрзалізниця»» рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2018 року у справі №916/626/18 частково виконано. Зокрема, філія «ЦТЛ» 27.05.2019 року на станцію «Дарниця» направила 54 вагони, які прибули на станцію призначення 28.05.2019 року, й до АБД ПВ внесено зміни, зокрема про те, що вагони переведено до робочого парку, що і є підтвердженням виконання рішення господарського суду Одеської області. Позивач звертає увагу суду філія «Центр транспортної логістики» AT «Укрзалізниця» повідомила Солом`янський районний відділ ДВС м. Києва про часткове виконання рішення суду листом від 05.06.2019 року за вих. №ЦТЛ-19/1256. Як стверджує позивач, подія, з ямкою пов`язане виникнення у AT «Укрзалізниця» обов`язку здійснити дії, визначені у наказі про примусове виконання рішення, настала, а протилежного на час винесення постанови про накладення штрафну не встановлено, факт невиконання Боржником рішення суду відсутній.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 20.11.2019 року, крім іншого, зобов`язано відповідача до 01.12.2019 року подати до суду належним чином завірені копії матеріалів справи виконавчого провадження №58813083 та всі матеріали, що були, або які мали бути взяті ними до уваги при прийняті рішення, вчиненні дій, допущення бездіяльності з приводу яких подано позов.

Однак, в призначене на 22.01.2020 року судове засідання відповідач явку повноважного представник не забезпечив, витребувані судом документи не направив, у зв`язку з чим ухвалою суду від 27.01.2010 року судом постановлено ухвалу про повторне витребування від Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві належним чином завірені копії матеріалів справи виконавчого провадження №58813083.

Копія ухвали отримана уповноваженим представником відповідача 12.02.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак у призначене на 26.02.2020 року судове засідання представник відповідача не з`явився, витребувані судом матеріали не надав, що слугувало підставою для постановлення судом ухвали від 05.03.2020 року про повторне витребування від Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві належним чином завірені копії матеріалів справи виконавчого провадження №58813083 та попереджено відповідача про наслідки невиконання судового рішення.

На виконання вимог суду Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві 13.03.2020 року надані витребувані копії матеріалів справи виконавчого провадження №58813083.

При цьому, у визначений в ухвалі суду від 20.11.2019 року про відкриття провадження у справі термін відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

Згідно вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання, призначеного на 16.03.2020 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось та відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд продовжив розгляду справи у порядку письмового провадження.

На підставі наданих сторонами документів і матеріалів судом встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.07.2018 року, на підставі якого видано наказ №916/626/18 від 21.08.2018 року, зобов`язано позивача в день прибуття 880 порожніх напіввагонів за номерами, зазначеними у постанові, на станцію приписки «Дарниця» регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» виключити з даних по власних вантажних вагонах автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ Укрзалізниці) - ознаку курсування вагону - як власного під управлінням Філії «Центр транспортної логістики».

05.04.2019 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кедик Т.В. на підставі судового наказу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58813083.

22 травня 2019 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кедик Т.В. винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 5100,00 грн.

10.10.2019 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дубровіним С.І. в рамках ВП №58813083 винесена постанова про накладення штрафу, відповідно до якої станом на 10.10.2019 року рішення боржником не виконано. Даною постановою за невиконання рішення накладений штраф на користь держави у розмірі 10 200,00 грн.

Оцінюючи оскаржуване рішення відповідача та з`ясовуючи питання щодо наявності підстав для покладення на останнього обов`язку винести постанову про закінчення виконавчого провадження з інших підстав (у зв`язку з повним виконанням рішення суду), суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404-VIII у редакції на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 1 частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої, пункту 1, 3 частини другої, пункту 22 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до абзацу першого частини шостої статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно статті 1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими для виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, законодавцем передбачено негативні наслідки (штрафні санкції) за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення.

Водночас, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року №522/6739/17.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що наказ Господарського суду Одеської області від 21.08.2018 року №936/626/18 містить вимогу немайнового характеру - виключити з даних по власних вантажних вагонах ознаку курсування вагону, як власного, під управлінням філії «Центр транспортної логістики».

Відповідно до пункту 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2019 року ВП №58813083, позивача зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів з дня прибуття вагонів на станцію «Дарниця».

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №58813083, 22.05.2019 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кедик Т.В. винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 5 100,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр транспортної логістики» акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про її скасування.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, Окружним адміністративним судом міста Києва за результатами розгляду по суті адміністративної справи №320/2878/19, 10.12.2019 року постановлено рішення, яким позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр транспортної логістики» Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити повністю; визнано протиправною та скасуовано постанову Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у міста Києві про накладення штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 5 100,00 грн у виконавчому провадженні ВП №58813083 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/86354276).

Так, за висновком суду подія, за наявності якої може бути виконано рішення Боржником у добровільному порядку, на момент винесення відповідачем спірної постанови, не відбулася, відтак відсутні правові підстави для застосування до нього штрафу за невиконання рішення суду.

Наведене рішення суду учасниками справи не оскаржувалось і на час постановлення рішення у справі №640/21735/19 набрало законної сили.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження», яка встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі, передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З викладених норм вбачається, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, підставою для накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі є повторне невиконання рішення боржником без поважних причин, однак, лише за умови, якщо попереднє накладення виконавцем штрафних санкцій відбулось за наявних для цього законних підстав, а також якщо не буде встановлено поважних причин для невчасного виконання вимоги виконавця.

Як вже наголошувалось судом, у виконавчому провадженні №58813083 примусово виконується рішення суду, яке передбачає вчинення боржником активних дій за умови настання відповідних подій (прибуття на станцію вагонів, щодо яких до АБД ПВ мають бути внесені зміни).

Разом з тим, настання такої події в оскаржуваній постанові від 10.10.2019 року про накладення штрафу у подвійному розмірі, як і постанові від 22.05.2019 року про накладення штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 5 100,00 грн у виконавчому провадженні ВП №58813083, виконавцем не зафіксовано.

Так, частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час судового розгляду справи відповідач, який є суб`єктом владних повноважень не надав доказів на підтвердження наявності підстав для застосування до позивача штрафних санкцій у подвійному розмірі, що, з урахуванням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2019 року у справі №320/2878/19, вказує на протиправність оскаржуваного рішення та про наявність підстав для його скасування.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 921,00 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №2295548 від 05.11.2019 року.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.2, 5, 7-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр транспортної логістики» Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у міста Києві від 10.10.2019 року про накладення штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 10 200,00 грн у виконавчому провадженні ВП №58813083.

3. Стягнути на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр транспортної логістики» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03038, м. Київ, вул. Федорова, 32; ) понесені ним судові витрати у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у міста Києві (03036, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 76-А; ідентифікаційний ).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська