Справа № 609/689/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 609/689/19 пров. № 857/14005/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом державного кадастрового реєстратора Відділу у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Золотуна Ігоря Володимировича до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Ковтунович О.В.,

час ухвалення рішення - не вказано,

місце ухвалення рішення - м. Шумськ Тернопільської області,

дата складання повного тексту рішення - 06.11.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Державний кадастровий реєстратор Відділу у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, яким просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 28.05.2019 року № 33.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2019 року позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що всупереч вимогам Кодексу України про адміністратвині правопорушення (КупАп) та «Інструкції з оформлення органами Державної екологічної інспекції України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.07.2004 року № 264, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.07.2004 року за № 934/9533 (Інструкція № 264), інспектор з охорони навколишнього природного середовища Мочула Н.Л. одноособово, без участі позивача та залучення свідків склав протокол про адміністративне правопорушення, не роз`яснив позивачу під підпис його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, не повідомив про те, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, не вручив письмове повідомлення встановленої форми щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення із зазначенням місця і часу розгляду, розглянув справу без участі позивача та за відсутності даних про своєчасне сповіщення його про місце і час розгляду справи. Наведені обставини та правові норми, на переконання суду першої інстанції, свідчать про протиправність оскаржуваної постанови і є підставами для її скасування.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що воно є незаконним і необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а також суд неповно з`ясував обставини, що мали значення для вирішення клопотання. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що згідно з ухвалою про відкриття провадження у справі та позовною заявою позивач оскаржував постанову в справі про адміністративне правопорушення від 28.02.2019 року № 33, а оскаржуваним рішенням скасовано постанову від 28.05.2019 року № 33 і суд зазначив, що позивач уточнив позовні вимоги. Однак Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області не отримувало уточненої позовної заяви, а тому відповідно до вимог ч. 7 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України суд не міг прийняти таку заяву до розгляду, а повернути її позивачу. Щодо суті правопорушення, за вчинення якого на позивача було накладне адміністративне стягнення оскарженою постановою, апелянт зазначає, що 11.05.2019 року на адресу інспекції надійшла скарга ФОП ОСОБА_1 від 19.04.2019 року на державного кадастрового реєстратора відділу у Шумському районні Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_3 Відреагувавши на скаргу, державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Мочула Н.Л. 15.05.2019 року склав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення від 15.05.2019 року № 002938, який був надісланий йому рекомендованим поштовим відправленням. Суть вчиненого позивачем правопорушення полягала у тому, що він вимагав від ОСОБА_2 не передбачені законом документи для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та для надання таких відомостей, а саме акт приймання- передачі межових знаків на зберігання. Протиправність такої вимоги, на думку апелянта, підтверджується судовою практикою, а саме рішеннями Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року у справі № 1940/1762/18 та від 27.02.2019 року у справі № 500/2820/18. При цьому, апелянт вважає помилковим посилання суду першої інстанції на скасування зазначеної постанови у справі № 500/2820/18 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019 року, оскільки на час винесення інспектором Мочулою Н.Л. оскаржуваної постанови від 28.05.2019 року вказане судове рішення було чинним. Також апелянт вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про порушення інспектором Мочулою Н.Л. вимог КУпАП та Інструкції № 264, оскільки при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та винесенні вказаної постанови інспектор діяв виключно в порядку та у спосіб, встановлений цими нормативно-правовими актами. Зокрема, апелянт вказує, що 16.05.2019 року позивачу було надіслано повідомлення № 1/1-3-11-1723 з пропозицією прибути за адресою інспекції 28.05.2019 року об 11:00 год. для розгляду справи про порушення вимог природоохоронного законодавства, однак на зазначену дату позивач не з`явився. За таких обставин апелянт вважає, що постанова державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Мочули Н.Л. від 28.05.2019 року № 33 є правомірною.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому виклав свої заперечення, вважає вимоги та доводи апеляційної скарги безпідставними, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене рішення слід змінити з наступних підстав.

28.05.2019 року державний інспектор з охорони навколишнього середовища Тернопільської області Мочула Н.Л. прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення № 33, якою державного кадастрового реєстратора Відділу у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 53-6 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Суд першої інстанції визнав протиправною та скасував дану постанову в зв`язку з грубими порушеннями вимог законодавства, допущеними інспектором Мочулою Н.Л. при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та винесенні оскарженої постанови, що описано вище.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції та підстави скасування оскарженої постанови помилковими, виходячи з наступного.

Як встановив суд, 15.05.2019 року державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Мочула Н.Л. склав відносно державного кадастрового реєстратора Відділу у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_3 протокол № 002938, відповідно до якого останній вчинив правопорушення за ч. 1 ст. 53-6 КУпАП, в якому вказано про вчинення останнім порушення вимог ч. 1 ст. 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр», а саме державний кадастровий реєстратор вимагав від ОСОБА_2 не передбачені законом документи для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та для надання таких відомостей, а саме акт приймання- передачі межових знаків на зберігання.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог п. п. 2.4, 2.11, 2.13 Інструкції № 264, на які посилається суд першої інстанції, в протоколі, серед іншого, обов`язково зазначаються пояснення порушника, відмітка про отримання особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, другого екземпляру протоколу. Протокол підписується особою, яка його склала, порушником (законними представниками) і свідками, якщо вони є. У разі відмови порушника від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Порушник має право додати до протоколу пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Особа, яка склала протокол, роз`яснює порушнику його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, про що порушник ставить свій підпис, а в разі відмови від підпису робиться відмітка у протоколі, та вручається чи надсилається повідомлення щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення (форма якого встановлена в додатку 3 до Інструкції).

Як вбачається із змісту цього протоколу, такий складений в приміщенні Відділу у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (вул. Українська, 59 м. Шумськ Тернопільської області) в присутності ОСОБА_3 , який від надання пояснень та отримання примірника протоколу відмовився, про що інспектором Мочулою Н.Л. зроблено відповідні записи. Крім того, в протоколі є відмітка інспектора про те, що позивач відмовився від підпису в розділі про роз`яснення йому прав та обов`язків, які описані в протоколі, а також наявні інформація про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також 16.05.2019 року позивачу було надіслано повідомлення № 1/1-3-11-1723 з пропозицією прибути на адресу інспекції 28.05.2019 року о 11:00 год. для розгляду справи про порушення вимог природоохоронного законодавства, до якого було додано екземпляр протоколу від 15.05.2019 року № 002938, яке він отримав 20.05.2019 року, що підтверджується наданою відповідачем копією повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також не заперечуються і не спростовані позивачем.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Тернопільської області Мочулою Н.Л. при складенні протоколу, підготовки до розгляду і безпосередньому здійсненні розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови дотримано зазначених вище вимог законодавства.

Разом з тим, оцінюючи доводи сторін щодо самого факту вчинення державним кадастровим реєстратором Відділу у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 53-6 КУпАП, колегія суддів зазначає таке.

Частиною 1 ст. 53-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за вимагання не передбачених законом документів для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та для надання таких відомостей.

Як встановив суд із змісту протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, згідно з твердженнями відповідача, державний кадастровий реєстратор вимагав від ОСОБА_2 не передбачені законом документи для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та для надання таких відомостей, а саме акт приймання- передачі межових знаків на зберігання.

Колегія суддів вважає вказані висновки відповідача безпідставними, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 9 Законом України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій - частина 6 зазначеної статті.

Частиною 4 ст. 24 цього Закону передбачено, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Відповідно до п. 11 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 (Порядок № 1051), державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку; надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі: невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Згідно з п. 15 Порядку № 1051 документація із землеустрою та оцінки земель, яка є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, подається Державному кадастровому реєстраторові, що здійснює внесення таких відомостей у паперовій або електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про землеустрій» та у формі електронного документа відповідно до вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, серед іншого: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Отже, ст. 50 Закону України «Про землеустрій» безпосередньо передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема, включають акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки).

Також відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 198 Земельного кодексу України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Отже, вказаною нормою також передбачено на етапі визначення меж земельної ділянки її обов`язкове погодження з суміжними власниками та землекористувачами.

Пунктом 3 Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який є додатком 2 до «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за № 391/17686, передбачено фіксування наявності претензій щодо меж власниками/користувачами суміжних земельних ділянок.

Проаналізувавши зміст наведених вище норм законодавства, колегія суддів зазначає, що на етапі розроблення та затвердження технічної документації із землеустрою здійснюється погодження меж земельної ділянки із власниками/користувачами суміжних земельних ділянок, а тому акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання є обов`язковою складовою такої документації та, відповідно, повинен подаватися для внесення відомостей щодо земельної ділянки до Державного земельного кадастру.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що Державний кадастровий реєстратор відділу у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_3, відмовляючи ОСОБА_2 у внесенні за його заявою відомостей до Державного земельного кадастру згідно з рішенням від 22.03.2019 року № РВ-019, діяв відповідно до описаних вище вимог законодавства.

Отже, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 53-6 КУпАП, а тому постанова Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в справі про адміністративне правопорушення від 28.05.2019 року № 33 є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів враховує, що суд першої інстанції правильно скасував дану постанову, однак обґрунтував своє рішення помилковими мотивами (порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності) та не надав належної оцінки всім суттєвим доводам сторін щодо суті адміністративного правопорушення, що відповідно до норм ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни оскарженого рішення в частині мотивів задоволення позову.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Крім того, доводи апелянта про те, що згідно з ухвалою про відкриття провадження у справі та позовною заявою позивач оскаржував постанову в справі про адміністративне правопорушення від 28.02.2019 року № 33, а оскаржуваним рішення скасовано постанову від 28.05.2019 року № 33 і суд зазначив, що позивач уточнив позовні вимоги, однак Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області не отримувало уточненої позовної заяви, а тому відповідно до вимог ч. 7 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України суд не міг прийняти таку заяву до розгляду, а повернути її позивачу, колегія суддів вважає безпідставними, зважаючи на таке.

Справді, в описовій частині позовної заяви та ухвалі про відкриття провадження у справі зазначається про оскарження позивачем постанови в справі про адміністративне правопорушення від 28.02.2019 року № 33. Водночас, в прохальній частині позовної заяви позивач просить скасувати постанову від 28.05.2019 року № 33, тобто вказав правильні дату прийняття і номер оскарженої постанови. Отже, на думку колегії суддів, помилкове зазначення в описовій частині позовної заяви та ухвалі про відкриття провадження у справі дати прийняття оскарженої постанови відповідача (28.02.2019 року замість 28.05.2019 року) є опискою, яка не перешкоджала і не могла перешкодити суду встановити дійсні обставини справи і, тим більше, жодним чином не впливає на законність оскарженого рішення суду першої інстанції.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач 06.11.2019 року подав до суду першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог, в якій уточнив дату оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення - 28.05.2019 року, зазначену у назві позову (не в прохальній частині).

Однак, на думку колегії суддів, дана заява не має жодного значення для вирішення справи, оскільки, як зазначено вище, в прохальній частині позовної заяви і так було вказано правильну дану постанови відповідача (28.05.2019 року), а також ця заява не може розцінюватись як заява про зміну предмету або підстав позову чи про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, а тому до неї не застосовуються вимоги ч. 7 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення слід змінити, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 272, 286, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2019 року у справі № 609/689/19 змінити в частині мотивів задоволення позову.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 20 березня 2020 року