Справа № 300/83/20
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2020 р. справа № 300/83/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

секретар судового засідання Бунич Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та скасування постанови. Так, позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем неправомірно, в порушення вимог чинного законодавства не надано відповіді на звернення позивача, не направлено документи виконавчого провадження та прийнято оскаржену постанову, яка підлягає до скасування, а також не вжито передбачених чинним законодавством виконавчих дій з виконання судових рішень та не завершено виконання даних рішень.

Ухвалою від 03.02.2020 року відкрито провадження та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.02.2020 року витребувано у Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належним чином засвідчені копії виконавчих проваджень за №№40553439, 53217019 та зобов`язано відповідача надати вищевказані докази суду до 25.02.2020 року.

Ухвалою суду від 26.02.2020 року витребувано у Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належним чином засвідчені копії: постанови державного виконавця про зупинення виконавчого провадження №40553439, яка постановлена після 24.12.2019 року, матеріалів перевірок за зверненнями ОСОБА_1 від 07.11.2019 року та 10.01.2020 року та документів, ненаданих відповідачем на виконання ухвали суду від 13.02.2020 року.

В поданому суду відзиві на позов, який надійшов на адресу суду 20.02.2020, відповідач позов не визнав. Зазначив, що оскільки рішенням суду у справі за №300/60/19 скасовано постанови про закінчення виконавчих проваджень №№40553439, 53217019, то державним виконавцем винесено постанови про відновлення виконавчих проваджень, а 10.02.2020 року у виконавчому провадженні №40553439 подано заяву про зміну способу виконання рішення суду. Пояснив, що вказані постанови були направлені позивачу у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Вказав, що на звернення позивача від 07.11.2019 року була надана відповідь 14.11.2019 року за №20.1/Б-21124/8. На виконання ухвали про відкриття провадження від 17.01.2020 року надав суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження за №40553439 та копію постанови про відновлення виконавчого провадження №53217019 і копію супровідного листа про її направлення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених в адміністративному позові. Суду пояснила, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства не надано їй відповіді на звернення від 07.11.2019 року. Окрім того вказала, що державним виконавцем протиправно винесено постанову про зупинення виконавчого провадження за №40553439, яку не було направлено на її адресу, а про факт її винесення вона дізналася з автоматизованої системи виконавчих проваджень. Зазначила, що протиправними діями відповідача порушено її майнові права. Крім того, на її думку, державний виконавець не міг зупинити виконавче провадження, так як передбачені чинним законодавством підстави відсутні, а рішення суду не виконано повністю. З урахуванням вищевказаних обставин вважає, що оскаржену постанову слід скасувати.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи звітом про отримання листа електронною поштою та повідомленням про отримання рекомендованого відправлення. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Причини неявки до суду не повідомив.

Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, оскільки згідно положень ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в суді першої інстанції, суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши наявні докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з огляду на нижчевикладене.

В судовому засіданні встановлено, що Івано-Франківським окружним адміністративним судом 14.09.2011 року по справі № 2а-263/08/0970 винесено постанову, якою позов задоволено частково. Зокрема:

- визнано протиправним і скасовано наказ начальника Управління капітального будівництва Івано-Франківської обласної державної адміністрації №м4-к від 13.02.2002 року про звільнення ОСОБА_1 з посади спеціаліста відділу обліку та звітності згідно з п.1 ст.30 Закону України „Про державну службу";

- стягнуто з Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 14.02.2002 року по 02.01.2011 року за 1676 робочих днів в розмірі 134817,44 гривень з проведенням відрахувань загальнообов`язкових зборів та платежів;

- стягнуто з Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 10000 гривень моральної шкоди;

- визнати ОСОБА_1 такою, що звільнена з посади спеціаліста за п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з ліквідацією Управління капітального будівництва Івано-Франківської обласної державної адміністрації.

- зобов`язано Івано-Франківську обласну державну адміністрацію внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис про присвоєння їй 13 рангу державного службовця відповідно до наказу №56 від 12.07.1995 року.

- допущено негайне виконання постанови суду в частині стягнення з Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць в розмірі 1769,68 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Державним виконавцем відділу ПВР ДВС України по вищевказаному виконавчому документу 05.11.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №40553439.

Крім того судом встановлено, що зважаючи на тривале непоновлення порушених прав з боку держави за рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011 року по справі № 2а-263/08/0970, позивач 24.09.2014 року звернулася за їх захистом до Європейського суду з прав людини.

17 листопада 2016 року Європейський суд з прав людини (п`ята секція), засідаючи комітетом, розглянув заяву № 4148/13, подану Вітою Володимирівною Тихоновою проти України, та 382 інші заяви (згідно переліку у таблиці в додатку позивач за № 355). Суд взяв до уваги Декларації уряду України, згідно змісту яких: «Уряд визнає надмірну тривалість виконання рішень національних судів, зазначених у додатку до цієї декларації. Уряд готовий виконати рішення національних судів, зазначених у додатку, які ще підлягають виконанню, а також сплатити кожному заявнику 1000 євро. Сума в розмірі 1000 євро є відшкодуванням будь-якої матеріальної та моральної шкоди, а також судових та інших витрат, буде конвертована в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу. Держава виплатить вищезазначені кошти і виконає рішення національних судів, які ще підлягають виконанню, протягом трьох місяців з дати повідомлення про ухвалення Судом рішення відповідно до пункту 1 статті 37 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У випадку несплати цих сум і невиконання рішень національних судів протягом зазначеного тримісячного строку Уряд зобов`язується сплатити пеню за період з моменту спливу тримісячного строку і до моменту остаточного розрахунку у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в цей період, до якої має бути додано три відсоткові пункти. Ці виплати та виконання зазначених рішень національних судів становитимуть остаточне вирішення цих справ».

На виконання вищевказаного рішення Європейського суду з прав людини, 28.12.2016 року державним виконавцем відділу ПВР ДВС України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №53217019.

В ході здійснення зазначеного виконавчого провадження в користь ОСОБА_1 , згідно платіжного доручення за № 435 від 27.01.2017 року стягнуто 27 836,63 грн., що в еквіваленті становило 1000 євро та згідно рішення ЄСПЛ № 4148/13 було відшкодуванням будь-якої матеріальної та моральної шкоди, а також, відповідно до платіжного доручення за № 552 від 05.06.2018 року стягнуто 134 817,44 грн., що згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011 року по справі № 2а-263/08/0970 та рішення ЄСПЛ № 4148/13 становило відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу з 14.02.2002 року по 02.01.2011 року за 1676 робочих днів.

В судовому засіданні встановлено, що 30.08.2018 року державним виконавцем відділу ПВР ДВС України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за № 53217019, а 15.11.2018 - постанову про закінчення виконавчого провадження № 40553439.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи та дослідженої судом в якості письмового доказу копії рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 у справі № 300/60/19 постанови про закінчення виконавчих проваджень від 30.08.2018 ВП № 53217019 та від 15.11.2018 ВП № 40553439 скасовано.

Судом встановлено, що 24.12.2019 року та 11.02.2020 року державним виконавцем було прийнято постанови про відновлення виконавчих проваджень № 40553439 та № 53217019 відповідно.

Як слідує з наданих відповідачем копій матеріалів виконавчих проваджень копії даних постанов були направлені позивачу супровідними листами від 24.12.2019 року за №20.1/40553439/8 та за №53217019/20.1/23.

Суд вважає позовні вимоги частково безпідставними з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, серед іншого, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження», Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та Законом України «Про звернення громадян», в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.18 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ст.26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню в тому числі у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно пункту 12 частини першої статті 39 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі, якщо фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Положеннями ч.1 ст.28 Закону визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Таким чином, державним виконавцем копії постанов про відновлення виконавчих проваджень № 40553439 та № 53217019 було правомірно відправлено позивачу в порядку, визначеному статтею 28 Закону, а відтак позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Окрім того судом встановлено, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011 року по справі № 2а-263/08/0970 виконано в повному обсязі.

Зокрема, згідно платіжного доручення за № 552 від 05.06.2018 року на користь ОСОБА_1 було стягнуто 134 817,44 грн., що становило відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу з 14.02.2002 року по 02.01.2011 року за 1676 робочих днів.

При цьому зазначене в резолютивній частині рішення суду формулювання «з проведенням відрахувань загальнообов`язкових зборів та платежів» передбачає утримання податків і зборів за рахунок визначеної судом суми, а відтак ОСОБА_1 на виконання зазначеного рішення отримала кошти у більшому розмірі, а саме на різницю у розмірі загальнообов`язкових зборів та платежів, а відтак в даній сумі наявна повна сума коштів, належна позивачу, як стягувачу, за рішенням суду. Крім того вищезазначеним рішенням не було зобов`язано відповідача Івано-Франківську ОДА здійснити відрахування загальнообов`язкових зборів та платежів, а виключно стягнено 134 817,44 грн., що і було зроблено. При цьому суд приймає до уваги, що судовим рішенням по справі № 2а-263/08/0970 було вирішено виключно публічно-правовий спір, який виник внаслідок звільнення ОСОБА_1 з публічної служби, а правовідносини щодо сплати обов`язкових платежів взагалі не були предметом позову.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до положень КАС України в адміністративному судочинстві захисту від порушень з боку суб`єктів владних повноважень підлягають виключно порушені права, свободи та інтереси позивача.

В той же час судом встановлено, що відповідачем жодне право, свобода чи інтерес ОСОБА_1 закінченням виконавчого провадження за № 40553439 порушено не було.

При цьому суд відхиляє посилання позивача на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 у справі № 300/60/19 оскільки згідно ч.7 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

В той же час відповідачем в порушення ч.2 ст.77 КАС України не надано доказів повного виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.09.2011 року по справі № 2а-263/08/0970, яке передбачало не тільки стягнення коштів, але і вчинення дій.

Відтак позовні вимоги в частині визнання незаконною бездіяльності державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій з виконання судового рішення у виконавчому провадженні № 53217019 підлягають до задоволення.

Одночасно не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 07.11.2019 року з огляду на наступне.

Так заява ОСОБА_1 від 07.11.2019 року про поновлення виконавчих проваджень за № 40553439 та № 53217019 відповідно до рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за №300/60/90 від 27.06.2019 року надійшла до Міністерства юстиції України 12.11.2019 року та зареєстрована за вх №Б-21117 (а.с.70).

Як вбачається з наявної в матеріалах виконавчого провадження копії відповіді від 14.11.2019 року за №20.1/Б-21124/8 заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України позивачу було надано відповідь на її звернення (а.с.71).

Крім того судом встановлено, що відповідачем листом від 10.02.2020 року за №20.1/Б-1052/8 також було надано відповідь і на повторну заяву ОСОБА_1 від 10.01.2020 року, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 13.01.2020 року за №Б-1052 (а.с.75-76).

Не підлягає до задоволення позовна вимога про скасування постанови про зупинення виконавчого провадження у ВП № 40553439, оскільки судом не встановлено факту винесення державним виконавцем такого рішення в даному виконавчому провадженні, а відмітка "зупинено" не може свідчити про наявність відповідної постанови, яка відсутня у переліку постанов по даному провадженню, що підтверджується дослідженим судом витягом з АСВП станом на 13.03.2020 року.

Враховуючи наведене, вимоги позивача є безпідставними частково, а позов таким, що підлягає до задоволення частково.

На підставі статті 129-1 Конституції України, ч.1 ст.18, ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій з виконання судового рішення у виконавчому провадженні № 53217019.

Зобов`язати Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України завершити виконавчі дії у виконавчому провадженні №53217019.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Згідно ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, , вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001.

Суддя Гундяк В.Д.