Справа № 520/10151/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Бабаєв А.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 р. Справа № 520/10151/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2019, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/10151/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (Код ) у наданні ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладеної у листі від 03.09.2019 Д-10034/0-5303/0/95-19 Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (Код );

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (Код ) повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га, розташованої за межами населених пунктів на території Дмитрівської сільської ради Первомайського району Харківської області, орієнтованою площею: 2,0 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства (Код КВЦПЗ 01.03), з метою подальшої безоплатної передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

16.12.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення, в якому вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10432,50 грн., та покласти їх на відповідача.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 заяву задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (, 61145, м. Харків, вулиця Космічна, 21, 8-9 поверх) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

В іншій частині заяву залишено без задоволення.

Додаткове рішення мотивоване тим, що зважаючи на незначну складність справи, суд, виходячи з критерію пропорційності дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню, а саме розмір таких витрат повинен становити 3500,00 грн.

Додаткове рішення в частині відмови у задоволенні заяви в апеляційному порядку оскаржив позивач. Вважає, що в цій частині додаткове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно з`ясував обставини, що мали значення для вирішення справи і висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати додаткове рішення в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6932,5 грн. та ухвали в цій частині нове рішення, яким задовольнити заяву позивача про відшкодування судових витрат у справі №520/10151/19 у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивач належними та достатніми доказами довів факт понесення ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10432,50 обґрунтував їх розмір та зв`язок із розглядом справи.

Відповідач правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як зазначено вище, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року по справі № 520/10151/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (Код ) у наданні ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладеної у листі від 03.09.2019 року №Д-10034/0-5303/0/95-19 Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (Код ). Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (Код ) повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га, розташованої за межами населених пунктів на території Дмитрівської сільської ради Первомайського району Харківської області, орієнтованою площею: 2,0 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства (Код КВЦПЗ 01.03), з метою подальшої безоплатної передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), з урахуванням висновків суду. Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (, 61145, м. Харків, вулиця Космічна, 21, 8-9 поверх) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. ч. 7, 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 1 та п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат у справі до суду надано договір про надання правової допомоги від 23.09.2019 року укладений між ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ЛОУ УОЛВС» (Адвокатське об`єднання), згідно якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу.

Також, заявником надано до суду акт прийому здачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 23.09.2019 року, згідно якого вартість послуг склала 10432,50 грн. Крім того, до суду надано квитанцію №46679390 від 16.12.2019 року про оплату послуг з надання правової допомоги у розмірі 3500,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стягненню з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на користь ОСОБА_1 підлягають не всі вказані витрати, а лише 3500,00 грн., з огляду на наступне.

Так, згідно з нормами ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України основним критерієм при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, які стягуються на користь позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, при задоволенні його позову, є співмірність цих витрат із складністю справи та змістом і обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Зокрема, в цьому контексті слід враховувати ціну позову (якщо спір є матеріального характеру), значення справи для сторони, вплив вирішення справи на репутацію сторони, публічний інтерес до справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, (наданих послуг), вид цих послуг, їх необхідність в межах конкретної справи тощо.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, дана адміністративна справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, як справа незначної складності (малозначна справа). У вказаній категорії справ є значна стала судова практика, в т.ч. і суду касаційної інстанції.

Також колегія суддів зазначає, що позивач та його представник не надали обґрунтованих доказів того, що підготовка позовної заяви та інших документів у даній справі вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, зважаючи, що усі документи, необхідні для складання і подання до суду позовної заяви, були у позивача в наявності, свідченням чого є те, що в якості додатків до позовної заяви (не враховуючи документів: копії свідоцтва про народження дитини, копії паспорта, копії ідентифікаційного коду та повноваження представника) додано тільки копію копію заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та докази її направлення та копію листа головного управління держгеокадастру у Харківській області Д-10034/0-53/0/95-19 від 03.09.2019.

Крім того, позивач не надав жодних пояснень та доказів на підтвердження особливої важливості значення справи для нього, впливу вирішення справи на його репутацію або наявності публічного інтересу до даної справи.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не доведено, що вартість отриманої ним та оплаченої вартості послуг професійної правничої допомоги в даній справі у розмірі 10432,50 грн., що заявлена до стягнення з відповідача, є співмірною зі складністю справи та обсягом наданих послуг, а тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано зменшив розмір такої допомоги.

В цьому контексті колегія суддів враховує висновок щодо застосування норм права, висловлений у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 200/14113/18-а, згідно з яким суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Водночас, колегія суддів зазначає, що оскільки додаткове рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Харківській області витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. не оскаржене і суд апеляційної інстанції не встановив фактів порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, то відповідно до норм ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України рішення в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Щодо тверджень позивача про те, що оскільки відповідач не подав заперечення щодо не співмірності пред`явлених до відшкодування витрат на правничу допомогу та не довів дану обставину, суд не мав права самостійно зменшувати розмір цих витрат, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до змісту положень ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі, а саме сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. При цьому, результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Водночас, норма ч. 6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, на думку колегії суддів, не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини п`ятої цієї статті щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений у постанові Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі № 810/4749/15.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.03.2018 по справі №907/357/16 та від 18.12.2018 по справі №910/4881/18, на які посилається представник позивача, згідно з якими за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, у суду відсутні правові підстави для зменшення за власною ініціативою заявлених позивачем до відшкодування таких витрат на правову допомогу, які належно підтверджені, колегія суддів не враховує при вирішенні даної справи, оскільки вказані постанови прийняті Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в порядку господарського судочинства, а не постановою в розумінні ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, висновки суду касаційної інстанції в якій повинні враховуватись судами нижчих інстанцій.

В свою чергу, у справах, розглянутих в порядку адміністративного судочинства, Верховний Суд неодноразово зазначав, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (серед інших, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16).

Такий підхід до вирішення питання про розподіл судових витрат покладає також і на особу, яка заявляє відповідні витрати до відшкодування, обов`язок довести факт понесення відповідних витрат та обґрунтувати їх розмір з врахуванням, зокрема, співмірності із складністю справи та значенням справи для цієї особи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив додаткове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 по справі № 520/10151/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко