Справа № 280/3758/19
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2020 року м. Дніпросправа № 280/3758/19

головуючий суддя І інстанції - Лазаренко М.С.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2019 року в адміністративній справі № 280/3758/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 08.07.2019 № 240 о/с «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- зобов`язати начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді слідчого слідчого відділення Вільнянського відділення поліції Пологівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області;

- зобов`язати начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що спірний наказ був прийнятий відповідачем необґрунтовано та з порушенням приписів чинного законодавства, що свідчить про необхідність його скасування та поновлення позивача на посаді, з якої останній був звільнений.

Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач та його представник в судовому засіданні просили задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 30.12.2015 року № 241/с відповідно до п.п. 9, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 було прийнято на службу в поліцію.

Наказом ГУНП в Запорізькі області від 23.06.2018 року № 422о/с ОСОБА_1 було призначено слідчим слідчого відділення Вільнянського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області.

Наказом ГУНП в Запорізькі області від 02.07.2019 року № 925 за порушення службової дисципліни, вимог ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, Правил етичної поведінки поліцейських апарату ГУНП та його відокремлених структурних підрозділів (відділів, відділень), подання на затвердження зборів трудового колективу Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку дня державних службовців і працівників апарату ГУНП та відокремлених структурних підрозділів (відділів, відділень), затверджених наказом ГУНП в Запорізькі області від 19.08.2016 № 1987, що виявилось у перебуванні під час несення служби в стані алкогольного сп`яніння, а також невиконанні пунктів 1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580- VІІІ, до слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника ГУНП в Запорізькі області від 08.07.2019 року № 240 о/с, згідно із Законом України «Про національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0148348), слідчого слідчого відділення Вільнянського відділення поліції Пологівського відділу поліції з 08 липня 2019 року .

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаного наказу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв в межах повноважень, відповідно до норм чинного законодавства та правомірно виніс наказ від 08.07.2019 № 240 о/с «Про звільнення ОСОБА_1 », тому як останній перебував під час несення служби в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим вимоги позивача про його скасування та поновлення на роботі заявлені безпідставно та задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Приписам ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут Національної поліції України) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Приписами ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначена Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 (далі - Порядок № 893).

Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку № 893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1 розділу V Порядку № 893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що недотримання працівником Національної поліції службової дисципліни, неналежне виконання обов`язків поліцейського, має наслідком вчинення ним дисциплінарного проступку та можливості подальшого притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності. При цьому, обставини дисциплінарного проступку мають встановлюватись під час службового розслідування.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та прийняття спірного наказу були висновки відповідача щодо порушення останнім службової дисципліни, вимог ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, Правил внутрішнього службового розпорядку дня поліцейських апарату ГУНП та відокремлених структурних підрозділів (відділів, відділень), подання на затвердження зборів трудового колективу Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку дня державних службовців і працівників апарату ГУНП в Запорізькій області від 19.08.2016 року № 1987, що виявилось у перебуванні під час несення служби в стані алкогольного сп`яніння, а також не виконання пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, з висновку службового розслідування від 26.06.2019 року № 2291/01/3-19 вбачається, що 28.04.2019 року близько о 09:30 під час перевірки Вільнянського відділеня поліції Пологівського ВП було встановлено, що слідчий вказаного відділення лейтенант поліції Міщенко Владислав Володимирович після проведення цільового інструктажу керівництвом відділення поліції та отримання табельної вогнепальної зброї, у порушення вимог пункту 14 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII та частини 6 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджежних наказом МВС від 09.11.2016 року № 1179, заступив на службу у добовий наряд у складі додаткової слідчо-оперативної групи в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, фактичною підставою для такого звільнення були висновки відповідача щодо вчинення останнім протиправних дій, а саме заступлення на службу в стані алкогольного сп`яніння

Встановивши зміст спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що факт перебування позивача 28.04.2019 року в стані алкогольного сп`яніння було встановлено мобільною групою УІОС ДКЗ НП України, яка діяла відповідно до Наказу Національної поліції України від 23.04.2019 року № 391 "Про проведення відпрацювання органів і підрозділів Національної поліції України", за результатом проходження останнім перевірки на газоаналізаторі марки «Drager Alkotest 6820».

Відповідно до протоколу наведеного газоаналізатору від 28.04.2019 року, доля алкоголю в організмі позивача становила 0.64%. Особою, яка проводила огляд позивача визначено ОСОБА_2 .

З наявних в матеріалах справи пояснень позивача від 14.06.2019 року вбачається, що останній протягом трьох днів, до проходження огляду на газоаналізаторі марки «Drager Alkotest 6820» вживав ліки, які містили в собі спирт.

Так, з метою встановлення достовірності результатів алкотестеру «Drager Alkotest 6820», з огляду на наведені пояснення, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020 року зобов`язано Головне управління Національної поліції в Запорізькій області подати до суду документи на газоаналізатор марки «Drager Alkotest 6820», зокрема підтверджуючі його технічні характеристики, інструкцію по використанню останнього, за допомогою якого, працівниками Національної поліції України проводилось тестування на алкоголь слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

На виконання вимог наведеної ухвали, відповідачем до суду було надано інструкцію для газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager Alcotest 6820» та документи, підтверджуючі його сертифікацію.

Відповідно до п. 2.2, 3.1.1. наведеної інструкції, «Drager Alcotest 6820» призначений для швидкого вимірювання концентрації алкоголю у видихуваному повітрі.

В розділі «Правила, яких повинна дотримуватись, особа, що тестується» зазначено, щодо неможливості початку тесту раніше, ніж через 15 хвилин після прийому алкоголю.

Залишки алкоголю в роті може призвести до невірних показань. Вони можуть залишитись після вживання ароматичних напоїв (наприклад, фруктових соків), аерозолів для освіження рота на спиртовій основі, ліків і крапель. У цьому випадку почекайте як мінімум 15 хвилин.

Відтак, з зазначених положень інструкції до газоаналізатора марки «Drager Alkotest 6820» вбачається, що для достовірності визначення ним результатів, уповноважена особа має дотриматись вимог його застосування, зокрема впевнитися, що особа яка буде проходить перевірку, не вживала за 15 хвилин до його проведення ліків.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, наведені обставини уповноваженими особами мобільної групи УІОС ДКЗ НП України, зокрема інспетором ОСОБА_2 під час огляду позивача не встановлювались, як і не встановлювалось останні під час проведення службового розслідування, що в даному випадку, з огляду на пояснення позивача, що були відібрані більше ніж через 1.5 місяці після вчиненого, на думку відповідача проступку, та їх не спростування, зумовлює недостовірність показань газоаналізатора марки «Drager Alkotest 6820», як доказу в межах даної справи.

Інших доказів перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння 28.04.2019 року, в розумінні ст.ст. 73-76 КАС України, відповідачем, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, до суду надано не було.

Також, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ, як вид стягнення, є крайнім заходом.

Отже, застосовуючи крайню міру дисциплінарного стягнення, відповідач повинен був належним чином обґрунтувати необхідність застосування, саме такої міри та неможливість застосування інших його видів.

Як вбачається зі змісту акту службового розслідування, відповідачем не встановлювалась можливість застосування до позивача більш м`якого дисциплінарного стягнення та не обґрунтовано належним чином необхідність застосування дисциплінарного стягнення, саме у вигляді звільнення зі служби.

Відтак, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач, приймаючи наказ від 08.07.2019 №240 о/с, не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, який передбачений чинним законодавством, що свідчить про необхідність визнання його протиправними та скасування, а відповідно, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 235 КЗпП України, поновлення позивача на посаді з якої останній був звільнений.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду, з метою повного захисту прав позивача, на виконання приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, з урахуванням встановлених обставин, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 02.07.2019 року № 925 в частині застосування до слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за наведений дисциплінарний проступок.

Поряд з вказаним, відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до п. 6 Розділу 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Між тим, порядок обчислення середньої заробітної плати, зокрема у випадках вимушеного прогулу, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок № 100).

Відповідно до п. 2 Порядку № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Згідно абз. 3 п. 3 Порядку № 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 5 Порядку № 100 визначено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абз. 1 п. 8 цього порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з довідки Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 10.02.2020 року № 3/8/12/01-2020, середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 за травень-червень 2019 року становить 401.70 грн.

Відтак, оскільки кількість днів вимушеного прогулу позивача за період з 09.07.2019 року (наступний день після звільнення) по 20.03.2020 року включно становить 172 робочих дня, то відповідно сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, буде становити 69092.40 грн. (172*401.70 грн.).

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позову.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2019 року в адміністративній справі № 280/3758/19 - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 02.07.2019 року № 925 в частині застосування до слідчого СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 08.07.2019 року № 240 о/с в частині звільнення слідчого слідчого відділення Вільнянського відділення поліції Пологівського відділу поліції лейнтанта поліції ОСОБА_1 з 08.07.2019 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Вільнянського відділення поліції Пологівського відділу поліції з 08.07.2019 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 69092.40 грн. без урахування сплати податків та інших обов`язків платежів.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко