Справа № 1.380.2019.005979
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.005979
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

12 березня 2020 року зал судових засідань № 11

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Редкевич О.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів Добровольської Ю. Р., Винара А.А.,

розглянувши у підготовчому засіданні у місті Львові клопотання представника відповідача у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання незаконними і скасування вимоги про сплату боргу та постанови,-

в с т а н о в и в :

13.11.2019 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, буд.35 (далі - ГУ ДПС у Львівській області), Головного управління Державної виконавчої служби у Львівській області , місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Шашкевича, буд.1, в якому позивач з врахуванням уточненого позову від 28.11.2019, просить:

- визнати незаконною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.09.2019 № Ф-2494-56;

- визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження заступника начальника відділу Старосамбірської державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 22.07.2019 ВП № 59605740.

Ухвалою від 18.11.2019 суддя позовну заяву залишив без руху.

Ухвалою від 09.12.2019 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 26.12.2019 суд замінив відповідача у справі Головне управління Державної виконавчої служби у Львівській області на Старосамбірську державну виконавчу службу Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - відділ ДВС).

Ухвалою від 04.01.2020 суд забезпечив позов.

24.02.2020 представник ГУ ДПС у Львівській області подала до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Таке клопотання мотивоване тим, що позивач пропустив 10-денний строк звернення до суду з позовом про визнання протиправною вимоги про сплату боргу (недоїмки).

У підготовчому засіданні представник ГУ ДПС у Львівській області клопотання про залишення позову без розгляду підтримала та просила суд його задовольнити.

У підготовчому засіданні позивач проти клопотання про залишення позову без розгляду заперечив. Просив суд відмовити в його задоволенні.

У підготовчому засіданні представник відділу ДВС клопотання про залишення позову без розгляду підтримав та просив суд його задовольнити.

За результатом розгляду питання про залишення позовної заяви без розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту таких прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання вказаних строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, може звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Перебіг строку звернення до суду починається з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права.

Щодо строків звернення до суду з позовною вимогою про визнання незаконною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2494-56 від 12.09.2019, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи вказаним Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дія Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон України № 2464-VI) поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених зазначеним Законом, або в частині, що не суперечить зазначеному Закону (частина перша статті 2 вказаного Закону).

Згідно з абзацами 4, 5, 6 частини четвертої статті 25 Закону України №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абзац 8 частини четвертої статті 25 Закону України №2464-VI).

Відповідно до абзацу 9 частини четвертої статті 25 Закону України № 2464-VI у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Пунктом 1.3 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що вказаний Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Зазначене свідчить про те, що положення ПК України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про визнання незаконною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.09.2019 № Ф-2494-56 становить 10 календарних днів з дня надходження такої вимоги до позивача.

Суд при розгляді клопотання враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 08.08.2019 у справі №480/106/19.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №803 вбачається, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.09.2019 № Ф-2494-56 позивач отримав особисто 12.03.2019.

Позивач в судовому засіданні проти вказаної обставини заперечив, проте не надав доказів, які б могли її спростувати.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач дізнався про вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.09.2019 № Ф-2494-56 саме 12.03.2019.

Тому, останнім днем строку звернення до суду з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.09.2019 № Ф-2494-56 було 22.03.2020.

Проте, позивач згідно з відбитком поштового штемпеля звернувся до суду з позовом лише 11.11.2019.

З огляду на вказане, суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Щодо аргументів позивача про те, що він вживав заходів досудового врегулювання спору, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 9, 10 частини четвертої статті 25 Закону України № 2464-VI у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Суд зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.09.2019 № Ф-2494-56 виставлена Головним управління ДФС у Львівській області.

Тому, позивач в порядку адміністративного оскарження мав подати скаргу на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.09.2019 № Ф-2494-56 до органу доходів і зборів вищого рівня, тобто до ДФС України.

Проте, позивач звернувся до начальника Головного управління ДФС у Львівській області зі скаргою від 08.08.2019 на вимогу від 12.09.2019 № Ф-2494-56. Із змісту скарги вбачається, що позивач ставив питання про відкликання вимоги про сплату боргу, просив провести службове розслідування. Також зазначив, що вказану скаргу необхідно розглянути як адвокатський запит в порядку ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і в передбачений п`ятиденний термін надати відповідь про результати розгляду службового розслідування.

В подальшому позивач звернувся з адвокатським запитом від 25.09.2019 до Головного управління ДФС у Львівській області, в якому вимагав від управління державної виконавчої служби у Львівській області скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №5960457, у зв`язку з пропуском строків пред`явлення вимоги про сплату боргу до виконання.

Крім цього, позивач звернувся до Головного управління ДПС у Львівській області із заявою від жовтня 2019 року, в якій пропонував прийняти рішення про скасування вимоги про сплату боргу від 12.02.2019 №Ф-2494-56.

За результатами розгляду адвокатського запиту позивача від 25.09.2019 Головне управління ДФС у Львівській області надало відповідь від 30.09.2019 № 3806/10/56.09-05, з якої вбачається, що відповідь на скаргу позивача направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення 05.09.2019, копії квитанцій Укрпошти додаються. Також у відповіді зазначено про підстави виникнення боргу, а також роз`яснено позивачу порядок оскарження вимоги про сплату боргу в адміністративному порядку у відповідності до ч.4 ст.25 Закону України № 2464-VI.

В підготовчому засіданні представник Головного управління ДПС у Львівській області пояснила, що скарги та адвокатські запити позивача, розглядались не як скарги, подані в порядку адміністративного оскарження, а як звернення громадянина.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не скористався адміністративним порядком оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.09.2019 № Ф-2494-56, чим самостійно позбавив себе можливості реалізувати право на таке оскарження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач не вживав заходів досудового врегулювання спору.

Суд звертає увагу на те, що поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, останній не навів, а суд не знайшов.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом про визнання незаконною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.09.2019 № Ф-2494-56 без поважних причин.

Щодо строків звернення до суду з позовною вимогою про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2019 ВП №59605740, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами.

Стаття 287 КАС України визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до суду із позовом про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження становить 10 днів з дня, коли позивач дізнався або мав дізнатись про порушення своїх прав.

Суд встановив, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2019 ВП № 59605740, прийняту заступником начальника відділу Старосамбірської державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, скеровано позивачу, що підтверджується списком поштових відправлень листів рекомендованих (поштове відправлення від 24.07.2019 №559. Вказану постанову вручено позивачу особисто 27.07.2019, що підтверджується листом начальника Центру поштового зв`язку Дрогобич ЛД АТ «Укрпошта» від 06.03.2020 №01-05-81.

Позивач в судовому засіданні проти вказаної обставини заперечив, з посиланням на те, що в період з 14.07.2019 по 03.08.2019 перебував на лікуванні, а тому не міг отримати таку постанову.

Щодо таких аргументів позивача суд зазначає наступне.

У довідці медичного реабілітаційного центру МВС України «Південний Буг» зазначено про те, що позивач перебував на лікуванні в період з 14.07.2019 по 03.08.2019.

Відповідно до пункту 1 Положення про амбулаторію, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2016 № 801 (далі - Положення № 801) амбулаторія створюється з метою забезпечення населення первинною медичною допомогою (далі - ПМД), у тому числі невідкладною медичною допомогою, шляхом наближення місця надання ПМД до місць проживання прикріпленого населення та забезпечення реалізації права пацієнтів вибрати лікаря, що надає ПМД. Відповідно до п.8 Положення № 801 надання ПМД населенню здійснюється безпосередньо в амбулаторії, у тому числі шляхом лікування в умовах амбулаторії, та вдома за викликами пацієнтів або з ініціативи медичних працівників амбулаторії з профілактичною метою.

Первинна медична допомога - це медична допомога, що передбачає надання консультації, проведення діагностики та лікування найбільш поширених хвороб, травм, отруєнь, патологічних, фізіологічних (під час вагітності) станів, здійснення профілактичних заходів; направлення відповідно до медичних показань пацієнта, який не потребує екстреної медичної допомоги, для надання йому вторинної (спеціалізованої) або третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги; надання невідкладної медичної допомоги у разі розладу фізичного чи психічного здоров`я пацієнта, який не потребує екстреної, вторинної (спеціалізованої) або третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги (ч. 1 ст. 35-1 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я").

У частині шостій статті 35-1 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" встановлено, що первинна медична допомога може надаватися в амбулаторних умовах або за місцем проживання (перебування) пацієнта у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 08.08.2019 у справі №П/811/207/17, від 20.06.2019 у справі №240/1420/19, а також Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20.06.2019 у справі №9901/82/19.

З огляду на викладене, суд вважає, що з наданої позивачем довідки не вбачається постійне перебування його у медичному закладі та неможливість перебування за місцем проживання, що, в свою чергу, не спростовує доказів щодо отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження саме 27.07.2019.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач дізнався про постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2019 ВП № 59605740 саме 27.07.2019.

Тому, останнім днем строку звернення до суду з позовом про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2019 ВП №59605740 було 06.08.2020.

Як вже встановив суд позивач згідно з відбитком поштового штемпеля звернувся до суду з позовом лише 11.11.2019, тобто з пропуском встановленого строку звернення до суду. Крім цього, суд звертає увагу на те, що у скарзі від 08.08.2019 позивач зазначає, що про оскаржену постанову дізнався 03.08.2019, що в свою чергу, не впливає на висновки суду щодо пропуску строків звернення до суду.

Щодо аргументів позивача про те, що він вживав заходів досудового врегулювання спору, суд зазначає наступне.

У частині третій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2019 ВП № 59605740, така прийнята заступником начальника відділу А.А. Винаром.

Суд встановив, що в день прийняття вказаної постанови, тобто 22.07.2019, начальник відділу Ю.В. Павлов виконував свої посадові обов`язки, що підтверджується табелем обліку використання робочого часу працівниками Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області за другу половину липня 2019 року. Вказану обставину також підтвердив представник відділу ДВС.

Таким чином, позивач в порядку адміністративного оскарження мав звернутися зі скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження саме до начальника Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Разом з тим, суд встановив, що позивач звернувся із скаргою від 08.08.2019 на вимогу про сплату боргу від 12.09.2019 № Ф-2494-56 до начальника управління Державної виконавчої служби у Львівській області. Із змісту скарги вбачається, що позивач ставив питання про відкликання вимоги про сплату боргу, просив провести службове розслідування. Також зазначив, що вказану скаргу необхідно розглянути як адвокатський запит в порядку ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і в передбачений п`ятиденний термін надати відповідь про результати розгляду службового розслідування, пропонував начальнику ДВС у Львівській області взяти на особистий контроль діяльність державних виконавців і у випадку систематичних порушень притягати винних осіб до дисциплінарної відповідальності.

За результатом розгляду звернення Головне територіальне управління юстиції у Львівській області у відповіді від 12.09.2019 № 169/0/6-1906-13 зазначило загальні положення про обов`язки сторін виконавчого провадження та про порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності державних виконавців.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не скористався адміністративним порядком оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2019 ВП №59605740., чим самостійно позбавив себе можливості реалізувати право на таке оскарження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач не вживав заходів досудового врегулювання спору.

Суд звертає увагу на те, що поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, останній не навів, а суд не знайшов.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження заступника начальника відділу Старосамбірської державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 22.07.2019 ВП № 59605740 без поважних причин.

Суд при розгляді клопотання також враховує те, що одним з визначальних критеріїв для прийняття рішення про недопуск особи до правосуддя та залишення позовної заяви без розгляду, зокрема, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 №13-рп/2011).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані ("Affaire prez de Rada Cavanilles c. Espagne", заява №116/1997/900/1112).

У справі "Дія 97" проти України" (заява № 19164/04, пункт 47) суд також постановляв, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (рішення у справах: "Каньєте де Хоньї проти Іспанії" ("Kanye de Honji v. Spain") заява № 55782/00, пункт 36; "Гору проти Греції" (№ 3) ("Gorou v. Greece" (no. 3)), заява №21845/03, пункт 27; "Михолапа проти Латвії" ("Miholapa v. Latvia"), заява № 61655/00, пункт 24 та "Андрєєва проти Латвії" ("Andrejeva v. Latvia"), заява № 55707/00, пункт 99).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ілхан проти Туреччини" зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи ("Ilhan v. Turkey", заява № 22277/93).

Відтак, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права суди повинні досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.

Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, вимагає дотримання норм, які регламентують строки подання скарг. У той же час, такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби правового захисту (рішення у справі "Мельник проти України" № 23436/03).

У рішенні "Стагно проти Бельгії" Європейський Суд з прав людини дійшов висновку, що строки позовної давності мають декілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу ("Stagno v. Belgium", заява № 1062/07). Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Наслідки пропуску строку звернення визначені у статті 123 КАС України, зокрема, в частині третій вказаної статті передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд звертає увагу на те, що позивач клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду не подав.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами 3 і 4 статті 123 вказаного Кодексу.

У зв`язку з тим, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Щодо судового збору суд зазначає, що такий у відповідності до п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 768,40грн необхідно повернути позивачу з Державного бюджету України

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання незаконними і скасування вимоги про сплату боргу та постанови залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 17 березня 2020 року.

Суддя А.Г. Гулик