Справа № 360/5448/19
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5448/19

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чернявської Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання Шляхтун М.М.

та

представників сторін:

від позивача - Малихіна В.В. (довіреність від 06.01.2020 № 06/01/20-3,

свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю

від 01.03.2019 № 000211)

Шегера І.П. (довіреність від 06.01.2020 № 06/01/20-2,

свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю

від 19.04.2019 № 7628/10)

від відповідача - Кочеткова А.Т. (витяг з ЄДР від 04.03.2020 № )

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження справу за позовом

Приватного акціонерного товариства «Луганськ-Авто»

до Головного управління ДПС у Луганській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Луганськ-Авто» (далі позивач) до Головного управління ДПС у Луганській області (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Луганській області щодо відмови у списанні безнадійного податкового боргу з орендної плати за землю з юридичних осіб по адміністративно-територіальній одиниці Ленінський район м. Луганська в сумі 152671,61 грн, який виник у зв`язку з несплатою самостійно задекларованих податкових зобов`язань згідно з податковим розрахунком від 20 лютого 2014 року № внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин);

- зобов`язати Головне управління ДПС у Луганській області списати Приватному акціонерному товариству «Луганськ-Авто» безнадійний податковий борг з орендної плати за землю з юридичних осіб по адміністративно-територіальній одиниці Ленінський район м. Луганська в сумі 152671,61 грн, який виник у зв`язку з несплатою самостійно задекларованих податкових зобов`язань згідно з податковим розрахунком від 20 лютого 2014 року № внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01 листопада 2019 року він звернувся до Головного управління ДПС у Луганській області з заявою за № 44 про списання безнадійного податкового боргу в розмірі 152671,61 грн як такого, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), тобто в період активної фази антитерористичної операції на території Ленінського району м. Луганська. За результатами розгляду вказаної заяви на адресу позивача надійшов лист від 29 листопада 2019 року № 2293/10/12-32-50-08, в якому зазначено, що відповідач не має законних підстав та повноважень для визнання податкового боргу позивача по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 152671,61 грн безнадійним та прийняття рішення про його списання.

Податковий борг позивача по земельному податку (Ленінський район м. Луганська) в сумі 152671,61 грн виник у зв`язку з несплатою самостійно задекларованих податкових зобов`язань відповідно до податкового розрахунку від 20 лютого 2014 року № унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), тобто в період активної фази антитерористичної операції на території Ленінського району м. Луганська. З дати отримання відповідачем податкового розрахунку земельного податку з юридичних осіб від 20 лютого 2014 року № і до серпня 2019 року ним не вживалися заходи щодо погашення існуючого податкового боргу позивача, як вбачається з листа Головного управління ДПС у Луганській області від 29 листопада 2019 року № 2293/10/12-32-50-06. Листом від 06 серпня 2019 року № 7348/10/12-32-52-07-07 Головне управління ДПС у Луганській області повідомило позивача про існування у нього податкового боргу, в тому числі із земельного податку по території Ленінського району м. Луганська в сумі 152671,61 грн. Вказаний лист став підставою для направлення позивачем заяви про списання вказаної суми як безнадійного податкового боргу.

Мотивуючи свою відмову у прийнятті рішення про списання безнадійного податкового боргу, відповідач зазначає, що надані позивачем сертифікати Торгово-промислової палати України від 08 жовтня 2014 року № 828 та від 09 жовтня 2014 року № 863 містять посилання на статтю 100 та статтю 102 Податкового кодексу України, які не стосуються списання безнадійного податкового боргу. З цією позицією відповідача позивач не погоджується, оскільки діючим законодавством не передбачено засвідчення суб`єктам господарської діяльності обставин непереборної сили (форс-мажорних) обставин окремо по кожній статті Податкового кодексу України, проте визначальним є не факт засвідчення таких обставин, оскільки вони є загальновідомими, а їх вплив на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання, що має бути оцінено суб`єктом владних повноважень у кожному конкретному випадку при зверненні суб`єктів господарювання з відповідною заявою.

З посиланням на положення статті 19 Конституції України, статті 101 Податкового кодексу України, Порядку списання безнадійного боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577, позивач не погоджується з висновками, викладеними відповідачем в листі від 29 листопада 2019 року № 2293/10/12-32-50-08, та вважає їх протизаконними та такими, що порушують права, свободи та інтереси позивача.

Головне управління ДПС у Луганській області адміністративний позов не визнало, про що подало відзив на позовну заяву від 27 січня 2020 року б/н, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю (арк. спр. 122-123).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що станом на 27 січня 2020 року по Приватному акціонерному товариству «Луганськ-Авто» обліковується податковий борг по земельному податку з юридичних осіб (КДБ 18010500) по адміністративно-територіальній одиниці - Ленінський район м. Луганська в сумі 152671,61 грн, який виник у зв`язку з несплатою самостійно задекларованих податкових зобов`язань відповідно до податкового розрахунку від 20 лютого 2014 року № . Позивач в підтвердження безнадійності податкового боргу до заяви про списання від 30 жовтня 2019 року № 44 додав лише копії сертифікатів Торгово-промислової палати України: № 828 (вих. від 08 жовтня 2014 року № 3645/05-4) та № 863 (вих. від 09 жовтня 2014 року № 3666/05-04), проте зазначені документи не можуть бути підставою для списання сум податкового боргу платника податків та будь-яким доказом по справі. Сертифікатом Торгово-промислової палати України № 828 засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 2 червня 2014 року для Приватного акціонерного товариства «Луганськ-Авто» при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів відповідно до пунктів 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) тривали, дату закінчення їх терміну у сертифікаті не встановлено. Сертифікатом Торгово-промислової палати України № 863 засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 2 червня 2014 року для Приватного акціонерного товариства «Луганськ-Авто» при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів відповідно до пунктів 100.4-100.5 статті 100 Податкового кодексу України. Статтею 100 Податкового кодексу України врегульовано загальні засади розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків, а нормами пунктів 102.6, 102.7 статті 102 Податкового кодексу України - продовження граничних строків для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів та заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань.

Отже, за твердженням відповідача, зазначені документи є лише підставою для звернення до контролюючого органу з відповідною заявою щодо надання розстрочення або відстрочення податкового боргу, що повністю кореспондується з обов`язком виконати свої зобов`язання, проте в інший термін, за умови звернення щодо розстрочення боргу. Позивач не звертався з заявою щодо розстрочення (відстрочення) податкового боргу по земельному податку у сумі 152671,61 грн та предметом цього позову не є визнання протиправним або скасування податкового повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків або за несвоєчасне подання податкової звітності. Перелік підстав для списання безнадійного податкового боргу визначено статтею 101 Податкового кодексу України. Зокрема, підлягає списанню податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Відповідно до підпункту 4 пункту 2.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577, під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Такий факт непереборної сили підтверджується в тому числі Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України. Надані позивачем сертифікати Торгово-промислової палати України не містять будь-яких підтверджень наявності у підприємства безнадійного податкового боргу. Списання безнадійного податкового боргу на підставі неправомірно прийнятих Торгово-промисловою палатою України рішень щодо засвідчення форс-мажорних обставин може привести до бюджетних втрат та загрози порушення державних інтересів.

Користуючись правом на подання заяв по суті справи, позивачем подана відповідь на відзив від 31 січня 2020 року № 18 (арк. спр. 142-146), а відповідачем подані заперечення від 12 лютого 2020 року б/н (арк. спр. 151).

Ухвалою від 02 січня 2020 року серед іншого відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні; судове засідання по справі призначено на 28 січня 2020 року о 13 год. 15 хв.; у разі заперечень учасників справи проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження встановлено строк для подання відповідної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (арк. спр. 99-100).

Ухвалою від 17 січня 2020 року клопотання Приватного акціонерного товариства «Луганськ-Авто» про розгляд справи у загальному позовному провадженні задоволено; вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження; судове засідання, призначене на 28 січня 2020 року о 13 год. 15 хв., замінено підготовчим судовим засіданням (арк. спр. 115).

Ухвалою від 13 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 05 березня 2020 року об 11 год. 00 хв. (арк. спр. 168-169).

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили позовні вимоги задовольнити повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

Приватне акціонерне товариство «Луганськ-Авто» (ідентифікаційний код 03112828, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, буд. 2-А) зареєстровано як юридична особа, як платник податків перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Луганській області, Сєвєродонецьке управління, ДПІ у м. Сєвєродонецьку (м. Сєвєродонецьк), основним видом діяльності є 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02 січня 2020 року за № , та здійснює свою діяльність на підставі статуту (арк. спр. 10-29, 89-96).

На виконання вимог пункту 49.1 статті 49, пункту 54.1 статті 54, пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України Приватним акціонерним товариством «Луганськ-Авто» до Ленінської об`єднаної державної податкової інспекції у м. Луганську Головного управління Міндоходів у Луганській області подано звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік від 20 лютого 2014 року № (арк. спр. 83-85).

Відповідно до звітної податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік від 20 лютого 2014 року № 900864330 позивачем нараховано податкове зобов`язання з земельного податку на 2014 рік в загальній сумі 261722,87 грн, з розбивкою річної суми за місяцями: січень листопад 21810,24 грн щомісяця, грудень 21810,23 грн.

З інтегрованої картки платника за платежем «земельний податок з юридичних осіб» за 2014-2020 роки вбачається, що у зв`язку з несплатою податкових зобов`язань з земельного податку за податкові періоди (календарні місяці) червень-грудень 2014 року, у Приватного акціонерного товариства «Луганськ-Авто» у період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року утворився податковий борг в загальній сумі 152671,61 грн, який обліковується за позивачем станом на 31 грудня 2019 року (арк. спр. 153-154, 155, 156, 157, 158, 159, 160).

Приватне акціонерне товариство «Луганськ-Авто» звернулось до Головного управління ДПС у Луганській області з заявою від 30 жовтня 2019 року за № 44 про списання безнадійного податкового боргу в розмірі 152671,61 грн, до якої додало сертифікат № 828 (висновок) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України від 08 жовтня 2014 року № 3645/05-4, та сертифікат № 863 (висновок) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України від 09 жовтня 2014 року № 3666/05-4 (арк. спр. 72, 73, 74).

Сертифікатом № 828 (висновком) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданим Торгово-промисловою палатою України від 08 жовтня 2014 року № 3645/05-4, відповідно до пунктів 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України Торгово-промислова палата України засвідчила настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 02 червня 2014 року для Публічного акціонерного товариства «Луганськ-Авто» при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів (арк. спр. 72).

Сертифікатом № 863 (висновком) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданим Торгово-промисловою палатою України від 09 жовтня 2014 року № 3666/05-4, відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 Податкового кодексу України Торгово-промислова палата України засвідчила настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 02 червня 2014 року для Публічного акціонерного товариства «Луганськ-Авто» при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів (арк. спр. 73).

Листом від 29 листопада 2019 року за № 2293/10/12-32-50-08 Головне управління ДПС у Луганській області повідомило Приватному акціонерному товариству «Луганськ-Авто» про відсутність законних підстав та повноважень для визнання податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 152671,61 грн безнадійним та прийняття рішення про його списання (арк. спр. 75-76).

З пояснень учасників справи у судовому засіданні судом встановлено, що контролюючий орган не звертався до суду за стягненням з Приватного акціонерного товариства «Луганськ-Авто» податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 152671,61 грн.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктами «а», «ж» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності, та заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Підпунктами 101.2.3, 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України встановлено, що під терміном «безнадійний» розуміється, у тому числі, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом; податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України визначено строк давності 1095 календарних днів.

Пунктом 101.5 статті 101 Податкового кодексу України регламентовано, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначає Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за № 1844/24376 (далі Порядок № 577).

Відповідно до підпунктів 3, 4 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 577 під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу; податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Такий факт непереборної сили підтверджується зокрема Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Пунктом 3.1 розділу ІІІ Порядку № 577 передбачено, що визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Згідно з пунктом 3.2 розділу ІІІ Порядку № 577 днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається:

у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів (абзац п`ятий пункту 3.2 розділу ІІІ Порядку № 577);

у випадку, визначеному в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - день, що настає за граничним терміном погашення грошових зобов`язань за період, на який припадає дата, зазначена в документі, що засвідчує факт непереборної сили (абзац шостий пункту 3.2 розділу ІІІ Порядку № 577).

Пунктом 4.1 розділу IV Порядку № 577 закріплено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів (пункт 4.2 розділу IV Порядку № 577).

Згідно з пунктом 4.3 розділу IV Порядку № 577 в інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу IІ цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 розділу IV Порядку № 577 структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

З системного аналізу вказаних норм слідує, що звернення та надання платником податків відповідних документів необхідні тільки у випадку списання податкового боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Щодо податкового боргу, стосовно якого минув строк давності, то процедура проведення списання такої суми боргу здійснюється безпосередньо податковим органом незалежно від звернення платника податків з відповідною заявою.

Статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669-VII) визначено, що:

період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України;

територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення антитерористичної операції триває.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1669-VII протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до частин першої-третьої статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 11 Закону № 1669-VII Торгово-промисловій палаті України надано право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, надані позивачем до заяви про списання безнадійного податкового боргу сертифікат № 828 (висновок) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України від 08 жовтня 2014 року № 3645/05-4, та сертифікат № 863 (висновок) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий Торгово-промисловою палатою України від 09 жовтня 2014 року № 3666/05-4, засвідчують позивачу настання форс-мажорних обставин з 02 червня 2014 року відповідно до пунктів 100.4 та 100.5 статті 100 Податкового кодексу України, які регулюють розстрочення та відстрочення сплати грошових зобов`язань, та відповідно до пунктів 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України, які регулюють продовження граничних строків для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, що не є тотожним списанню податкового боргу.

Сертифікат Торгово-промислової палати України, який звільняє від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань (як передбачено статтею 10 Закону № 1669-VII), позивачем до заяви додатково поданий не був.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для здійснення списання безнадійного податкового боргу позивачу відповідно до підпункту 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України з врахуванням доданих позивачем до заяви сертифікатів Торгово-промислової палати України, а тому відповідачем правомірно відмовлено позивачу у списанні податкового боргу з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 152671,61 грн як такого, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 805/3055/16-а та від 24 січня 2020 року у справі № 805/1424/16-а.

Разом з тим судом встановлено, що стосовно податкового боргу з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 152671,61 грн, який утворився за період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року внаслідок не сплати Приватним акціонерним товариством «Луганськ-Авто» самостійно визначеного у податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 20 лютого 2014 року № податкового зобов`язання, минув строк давності 1095 календарних днів, встановлений пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, а отже, зазначений податковий борг відповідно до підпункту 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України є безнадійним.

Бездіяльністю визнається пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Оскільки списання безнадійного податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу і розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків (аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 813/4430/16, від 9 липня 2019 року у справі № 0240/2269/18-а та від 23 грудня 2019 року у справі № 813/3277/18), суд дійшов висновку, що контролюючий орган у межах спірних правовідносин допустив протиправну бездіяльність щодо не здійснення списання безнадійного податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 152671,61 грн, який утворився за період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року внаслідок не сплати Приватним акціонерним товариством «Луганськ-Авто» самостійно визначеного у податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 20 лютого 2014 року № податкового зобов`язання, що свідчить про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача до вчинення необхідних дій з метою відновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, позов належить задовольнити повністю, лише зі словесним коригуванням обраного позивачем способу судового захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Луганській області щодо не здійснення списання безнадійного податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 152671,61 грн, який утворився за період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року внаслідок не сплати Приватним акціонерним товариством «Луганськ-Авто» самостійно визначеного у податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 20 лютого 2014 року № податкового зобов`язання;

зобов`язати Головне управління ДПС у Луганській області списати безнадійний податковий борг по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 152671,61 грн (сто п`ятдесят дві тисячі шістсот сімдесят одна грн 61 коп.), який утворився за період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року внаслідок не сплати Приватним акціонерним товариством «Луганськ-Авто» самостійно визначеного у податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 20 лютого 2014 року № податкового зобов`язання.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921,00 грн. Тобто, за одну вимогу немайнового характеру юридична особа має сплатити судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону № 3674-VI).

Системний аналіз частини першої статті 5 та частини другої статті 245 КАС України дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою немайнового характеру (аналогічну правову позицію щодо сплати судового збору висловлено у постанові Верховного Суду України від 14 березня 2017 року по справі № П/800/559/16 (№ рішення в ЄДРСР 65680258), постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року по справі № 800/473/17 (№ рішення в ЄДРСР 72525464) та постанові Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 640/21330/18 (номер рішення в ЄДРСР 85613193) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС» до Державної фіскальної служби України, Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної та зобов`язання ДФС зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну.

Позивачем в позовній заяві заявлено одну вимогу немайнового характеру. Отже, позивач мав сплатити судовий збір за подання даного позову у розмірі 1921,00 грн.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3842,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 21 грудня 2019 року за № 668 (арк. спр. 7).

Таким чином, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом внесено судовий збір у розмірі більшому, ніж встановлено законом, на 1921,00 грн.

Разом з тим, за приписами пункту 1 частини першої, частини другої статті 7 Закону 3674-VI в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, переплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право звернення до суду із клопотанням про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог (частина третя статті 139 КАС України).

Оскільки позов задовольняється повністю, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн суд присуджує позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області, яким допущено порушення прав платника податків.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 91, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Луганськ-Авто» (ідентифікаційний код 03112828, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, буд. 2-А) до Головного управління ДПС у Луганській області (ідентифікаційний код 43143746, місцезнаходження: 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Луганській області щодо не здійснення списання безнадійного податкового боргу по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 152671,61 грн (сто п`ятдесят дві тисячі шістсот сімдесят одна грн 61 коп.), який утворився за період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року внаслідок не сплати Приватним акціонерним товариством «Луганськ-Авто» самостійно визначеного у податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 20 лютого 2014 року № податкового зобов`язання.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Луганській області списати безнадійний податковий борг по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 152671,61 грн (сто п`ятдесят дві тисячі шістсот сімдесят одна грн 61 коп.), який утворився за період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року внаслідок не сплати Приватним акціонерним товариством «Луганськ-Авто» самостійно визначеного у податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 20 лютого 2014 року № податкового зобов`язання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області на користь Приватного акціонерного товариства «Луганськ-Авто» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України повне рішення суду складено 16 березня 2020 року.

Суддя Т.І. Чернявська