Справа № 495/9147/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 березня 2020 року

м. Київ

справа №495/9147/16-а

адміністративне провадження №К/9901/17789/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Берназюка Я.О.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2017 (колегія у складі суддів Кравченка К.В., Градовського Ю.М., Лук`янчук О.В.)

у справі № 495/9147/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області

про визнання рішення незаконним та про призначення пенсії.

I. РУХ СПРАВИ

1. У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, в якому з урахувань уточнених позовних вимог, просила:

- визнати незаконним рішення відповідача про відмову у призначення пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача призначити та нарахувати пенсію на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25.10.2016.

2. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.03.2017 позовні вимоги задоволено повністю.

3. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2017 скасовано постанову суду першої інстанції, прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.

4. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.07.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача.

5. У зв`язку із ліквідацією зазначеного суду справу передано Верховному Суду.

6. У касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

7. Відповідач подав заперечення на касаційну скаргу. Просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 01.09.1983 по 30.07.1984 навчалася у філіалі Білгород-Дністровського ПТУ-10 при Білгород-Дністровському Медико-інструментальному заводі.

9. Наказом №1872-к від 26.07.1984 позивач з 01.08.1984 була прийнята на роботу у Білгород-Дністровський Медико-інструментальний завод гальваником 3-го розряду у цех покритий на гальванічну ділянку як молодий спеціаліст.

10. Наказом №743 від 03.10.1988 у зв`язку з переходом на нові умови оплати праці позивачу з 01.12.1988 присвоєна кваліфікація «Гальваник».

11. Наказом №1541 від 13.05.1994 позивач з 16.05.1994 переведена травильником 2 розряду на ту саму ділянку.

12. Стаж роботи на посаді гальваніка на час переводу складав 9 років 9 місяців 15 днів.

13. Наказом №838-к від 17.06.1994 позивачу присвоєний 3 розряд травильника.

14. Наказом №249-к від 04.03.1996 підприємство перейменовано у АТ «Медико-інструментальний завод».

15. Наказом №51-к від 26.02.1998 позивач з 01.03.1998 на підставі п.5 ст.36 КЗпП України переведена на роботу у МПК «Медпрепарат».

16. Стаж роботи на посаді травильника склав 3 роки 9 місяців 15 днів.

17. Наказом №16-к від 02.03.1998 позивач з 02.03.1998 прийнята по переводу у МПК «Медпрепарат» гальваником 3 розряду в цех покриття.

18. Наказом №81-к від 18.08.1999 позивач з 18.08.1999 звільнена за власним бажанням. Стаж роботи гальваником на цьому підприємстві склав 1 рік 5 місяців 15 днів.

19. Отже, згідно наданих позивачем документів, а саме: трудової книжки, архівних довідок, наказів, тощо які також додавались позивачем і до УПФ, стаж роботи позивача на посадах травильника складає 3 роки 9 місяців 15 днів, гальваніка - 11 років, період навчання у філіалі Білгород-Дністровського ПТУ-10 при Білгород-Дністровському Медико-інструментальному заводі - 10 місяців.

20. Після того, як позивачу виповнилось 50 років, вона з 04.05.2016 почала працювати на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-ванниці) у КУ «Обласна психіатрична лікарня №4», що підтверджується наказом №17-ос від 29.04.2016.

21. Наказом №33-ос від 30.06.2016 позивачка звільнилась з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

22. У жовтні 2016 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про призначення пенсії за віком на пільгових підставах.

23. Рішенням №35 від 04.11.2016 їй було відмовлено з підстав відсутності у неї пільгового стажу роботи за Списком №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджених постановою КМ України від 11.03.1994 року №162, підрозділом 5 «Покриття металів гальванічним способом» розділу ХIV «Металообробка» та розділом XXIII «Загальні професії» за Списком №1, яким передбачені травильники, зайняті на травлені металу у розчинах, що містять шкідливі речовини 1-2 класу небезпеки або канцерогени (позиція 182), у зв`язку з відсутністю довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній на бланку встановленого зразка та документів про атестацію робочого місця травильника.

24. Не погоджуючись із таким рішенням та вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

25. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що факт роботи позивача повний робочий день на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, а саме - гальваником, травильником, передбачених п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списками №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, якій діяв на той час, повністю підтверджується документами, які були долучені позивачем до матеріалів справи, і цього стажу, з урахуванням стажу роботи позивача на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-ванниці) та періоду навчання у технічному училищі - достатньо для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.

26. Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції вказав, що оскільки факт проведення атестації робочих місць гальваніка та травильника гальванічної дільниці цеху покриттів за умовами праці на Білгород-Дністровському «Медико-інструментальному заводі» матеріалами справи та наданими позивачем документами не підтверджується, колегія суддів приходить до висновку, що рішення відповідача №35 від 04.11.2016 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, є правомірним та відповідає вимогам закону.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

27. Позивач у касаційній скарзі наголошує, що стаж роботи на посаді гальваника та травильника підтверджується записами у трудовій книжці, архівними довідками, документами психіатричної лікарні, які Пенсійний фонд прийняв на підтвердження пільгового стажу, дипломом про закінчення філіалу ПТУ-10 при Білгород-Дністровському медико-інструментальному заводі, особистою карткою № 2409 та показаннями свідків.

28. Вказує також, що зверталася до підприємства з приводу надання документів щодо атестації робочого місця гальваніка та травильника, однак заяви до підприємства поверталися за відсутністю адресата.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

29. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.

30. Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

31. Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

32. Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

33. Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

34. Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

35. Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

36. Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

37. Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

38. Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

39. Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

40. Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

41. За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

42. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

43. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

44. Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції послався на позицію Верховного Суду України висловлену у постановах від 10.09.2013, 25.11.2014, 17.03.2015 № 21-183а13, № 21-519а14, № 21-585а14. Розглядаючи зазначені справи Верховний Суд України дійшов висновку про необхідність проведення атестації робочого місця працівника

45. Проте, 19.02.2020 Велика Палата Верховного Суду розглянула справу № 520/15025/16, ключовим питанням у якій було теж відсутність атестації робочого місця, як підстава для відмови у зарахуванні стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

46. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10.09.2013, 25.11.2014, 17.03.2015 у справах № 21-183а13, № 21-519а14, № 21-585а14 та зазначила, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

47. Відповідно до ч.1 ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасоване судове рішення, яке відповідає закону.

48. Виходячи із вищенаведеного, зважаючи на схожі обставини справи із справою, яка перебувала на розгляді у Великій Палаті Верховного Суду, та подібність спірних правовідносин у зазначених справах, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

49. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 628 Білгород-Дністровське об`єднане управління Пенсійного фонду України припинило свою діяльність шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке стало правонаступником всіх прав та обов`язків Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України.

50. За подання касаційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 770,00 грн (а.с. - 149), який відповідно до ст. 139 КАС України необхідно покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Керуючись ст. 341, 345, 352, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2017 у справі № 495/9147/16-а скасувати, а постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.03.2017 залишити в силі.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 770,00 (сімсот сімдесят) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя Я.О. Берназюк