Справа № 569/7160/16-а
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 569/7160/16-а пров. № 857/Н-59/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2017 року за наслідками розгляду апеляційної скарги Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 19 серпня 2016 року у справі № 569/7160/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату йому пенсії згідно із Законом України «Про прокуратуру», починаючи з 1 січня 2016 року, виходячи із 90 % заробітної плати в сумі 17294,67 грн згідно довідки Рівненської обласної прокуратури від 24 березня 2016 року № 18-243-вих-16; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому пенсії згідно із Законом України «Про прокуратуру», починаючи з 1 січня 2016 року, виходячи з розміру 90 % від заробітної плати в сумі 17294,67 грн. згідно довідки Рівненської обласної прокуратури від 24 березня 2016 року № 18-243-вих-16 без обмеження граничного розміру пенсії.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 серпня 2016 року у справі № 569/7160/16-а позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції, чинній на момент призначення пенсії та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 1 травня 2016 року пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії, в розмірі 90 відсотків заробітної плати на підставі його заяви від 6 травня 2016 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2017 року задоволено апеляційну скаргу Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області. Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 19 серпня 2016 року у справі № 569/7160/16-а скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2017 року - без змін.

17 січня 2020 року до Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2017 року. Заяву мотивовано тим, що рішенням Конституційного суду України від 13 грудня 2019 року у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Розглядаючи заяву про перегляд постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2017 року за виключними обставинами, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» передбачено пенсійне забезпечення працівників прокуратури.

ОСОБА_1 звернувся із заявою від 06 травня 2016 року до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про перерахунок пенсії відповідно до частини 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, якою передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом із тим, Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та частину 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» згідно із Розділом ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України «Про прокуратуру», крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини 1 статті 49, частини 5 статті 50, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, частини 3 статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (06 травня 2016 року) частини 13 та 18 статі 50-1 Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність.

Згідно із частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час виникнення спірних відносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Зі змісту постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2017 року встановлено, що оскільки чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій прокурорів у зв`язку з підвищенням окладів з 01 січня 2015 року, а Кабінетом Міністрів України (відповідно до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру») не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду та проведення перерахунку призначеної пенсії, не вбачається.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за виключними обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Наведена стаття Кодексу адміністративного судочинства України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року по справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 20 статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначення пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно із статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» 13 липня 2017 року № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, визнане неконституційним та втратило чинність 13 грудня 2019 року, як встановлено статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), що також прямо встановлено даним рішенням.

У свою чергу, відповідно до частини 6 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України при перегляді судового рішення за виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

За таких обставин, не заперечуючи право позивача на перерахунок пенсії, вказане рішення Конституційного Суду України не може бути застосовано до правовідносин з приводу перерахунку пенсії позивачу за період з 01 січня 2016 року до 13 грудня 2019 року.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 листопада 2018 року у справі № 755/4893/18, від 23 січня 2019 року у справі № 820/2462/17, від 15 травня 2019 року у справі № 640/20317/16-а.

Отже, станом на день звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії від 06 травня 2016 року останній діяв відповідно до вимог чинного законодавства, адже на момент вчинення таких дій частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, яка передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, була чинною.

Оскільки предметом розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції були правовідносини, що існували до прийняття рішення Конституційного Суду України у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) від 13 грудня 2019, а рішення суду, яке позивач просить переглянути за виключними обставинами, не містило вимог зобов`язального характеру (не було зобов`язано відповідача вчинити дії, у тому числі нарахувати та виплатити, стягнути кошти), оскільки за наслідком апеляційного перегляду у позові було відмовлено, відсутня передбачена пунктом 1 частини 5 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підстава для перегляду рішення суду за виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 368 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Станом на момент ухвалення рішення суду апеляційної інстанції від 12 січня 2017 року відмова відповідача у перерахунку пенсії була правомірною, а тому постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду слід залишити в силі та в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вказаного судового рішення за виключними обставинами відмовити.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2016 року у справі № 569/7160/16-а відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко