Справа № 683/1245/19
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 березня 2020 року

Київ

справа №683/1245/19

адміністративне провадження №К/9901/27910/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року (головуючий суддя - Курко О.П., судді Біла Л.М., Гонтарук В.М.) у справі №683/1245/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Левчунець Євгенії Вікторівни (далі також- інспектора патрульної поліції) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області з позовом до інспектора патрульної поліції Левчунець Є.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав про неправомірність прийняття оскаржуваної постанови серії НК №285592 від 05 травня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (тут і надалі - КУпАП) та накладення штрафу у розмірі 255 грн, так як оскаржувана постанова у справі не ґрунтується на доказах, а вказане правопорушення він не вчиняв.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову серії НК №285592 від 05 травня 2019 року інспектора роти №2 Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Левчунець Є.В. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною першою статті 122 КУпАП. Закрито справу про адміністративне правопорушення.

Під час проголошення зазначеного рішення відповідач присутній не був.

11 липня 2019 року інспектор патрульної поліції Левчунець Є.В. оскаржила зазначене рішення в апеляційному порядку.

Сьомий апеляційний адміністративний суду ухвалою від 23 липня 2019 року апеляційну скаргу інспектора патрульної поліції Левчунець Є.В. залишив без руху і запропонував скаржнику протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали звернутися до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2019 року та вказати підстави для поновлення строку.

Копію зазначеної ухвали відповідач отримав 01 серпня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху відповідач 16 серпня 2019 року подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. На обґрунтування поважності причин пропуску встановленого процесуальним законом десятиденного строку оскарження рішень у цій категорії справ, відповідач послався на отримання копії оскаржуваного судового рішення від 30 травня 2019 року лише 01 липня 2019 року, а тому він вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19 вересня 2019 року визнав неповажними наведені у заяві відповідача підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2019 року та залишив заяву про поновлення такого строку без задоволення. Відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2019 року. Також у своєму рішенні вказував, що відповідачем не надано доказів отримання оскаржуваного рішення суду першої інстанції саме 01 липня 2019 року.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги. Позиція інших учасників справи

Не погоджуючись із ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року, посилаючись на порушення цим судом норм процесуального права, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для поновлення строку звернення з апеляційною скаргою є помилковими, оскільки строк звернення пропущено з поважних причин. На думку скаржника, звернення до суду з апеляційною скаргою протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення 01 липня 2019 року є підставою для поновлення строку, зокрема і у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, особливості провадження в яких визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Позивач відзиву на касаційну скаргу не надав.

Рух касаційної скарги

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 15 жовтня 2019 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2020 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до пункту 3 частини першої статті 345 КАС України.

Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи.

За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX), який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених у статті 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.

Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII і статті 13 КАС України.

За приписами частини першої статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 295 КАС України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

При цьому за приписами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За правилом пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Частиною другою цієї ж статті обумовлено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з частинами третьою - п`ятою цієї статті за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

При цьому, за правилами, установленими статтею 271 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

У цій справі відповідач 11 липня 2019 року подав апеляційну скаргу на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2019 року, проголошене у відсутність представника відповідача, у справі з приводу рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, тобто з пропуском установленого статтею 286 КАС України строку на апеляційне оскарження.

Сьомий апеляційний адміністративний суд, залишаючи апеляційну скаргу без руху та в подальшому відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, виходив з того, що відповідач пропустив установлений статтею 286 КАС України десятиденний строк на апеляційне оскарження та не навів належних обґрунтованих доводів та не надав доказів, які б перешкоджали зверненню з відповідною апеляційною скаргою своєчасно.

Верховний Суд указує на помилковість зазначеного висновку з таких підстав.

Дійсно стаття 286 КАС України є спеціальною нормою процесуального закону, що визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, частина четверта якої встановлює спеціальні у відношенні до статті 295 КАС України строки на апеляційне оскарження (протягом десяти днів) і порядок обчислення цього строку (з дня проголошення судового рішення).

Водночас статтею 286 КАС України не обмежено повноваження суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку частини третьої статті 295 КАС України і на відміну від правил, установлених статтею 270 КАС України, передбачений статтею 286 КАС України строк на апеляційне оскарження не є преклюзивним.

Верховний Суд зазначає, що у справах цієї категорії, які є терміновими в розумінні КАС України, надзвичайно важливим в аспекті реалізації учасником справи права на апеляційне оскарження є дотримання судом першої інстанції порядку проголошення та вручення (надсилання) копій судових рішень, визначеного частиною другою статті 271 КАС України. Недотримання судом першої інстанції цього порядку може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, з урахуванням інших фактичних обставин.

Верховним Судом встановлено, що супровідний лист суду першої інстанції щодо направлення на адресу учасників справи копій оскаржуваного рішення датовано 25 червням 2019 року. Проте, матеріали справи не містять доказів вручення вказаного рішення учасникам справи (рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення), передбачених положеннями статті 251 КАС України.

Крім того, відповідно до статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Так, згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області рішення від 30 травня 2019 року у справі №683/1245/19 надіслано судом до Реєстру та оприлюднено із запізненням (25 червня 2019 року).

Зважаючи на те, що у цій справі суд першої інстанції не дотримався вимог частини другої статті 271 КАС України, а відповідач скористався правом на апеляційне оскарження судового рішення на десятий день після торимання (01 липня 2019 року) копії повного його тексту, Верховний Суд уважає, що в цьому конкретному випадку скаржник не допустив необ`єктивного зволікання з поданням апеляційної скарги.

При касаційному розгляді ураховано висновок Верховного Суду, викладений зокрема, в постановах від 17 квітня 2019 року у справі №212/2354/18(2-а/212/93/18), від 24 липня 2019 року у справі №205/8564/17 та від 23 жовтня 2019 року у справі №702/1033/17.

Ураховуючи зазначене Верховний Суд констатує, що покладений в основу оскаржуваного судового рішення висновок суду апеляційної інстанції про неповажність причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження є передчасним.

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За наведеного правового регулювання та обставин справи Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Висновки щодо розподілу судових витрат

Судові витрати не розподіляються.

Керуючись пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-IX та статтями 3, 341, 345, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року у справі №683/1245/19 скасувати.

Справу №683/1245/19 направити до Сьомого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк ,

Судді Верховного Суду