Справа № 620/231/20
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2020 року Чернігів Справа № 620/231/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Ткаченко О.Є., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії в частині відмови в наданні повної інформації щодо недотриманих сум пенсії ОСОБА_2 з дати останньої виплати і до дня смерті включно;

- зобов`язати надати інформацію щодо суми заборгованості по пенсійним виплатам, які належали померлому батьку, ОСОБА_2 , за період з 01.06.2014 по 08.06.2019, за кожен рік окремо та цілком за вісь період.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якій серед іншого просив надати інформацію про наявність нарахованої пенсії, яка не була отримана батьком позивача - ОСОБА_2 , за період з червня 2014 року по 08.06.2019. Заява була оформлена відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян». Листом від 26.12.2019 за вих. № 4811/02/11-12 позивача було повідомлено про те, що нараховані, але не отримані своєчасно пенсії виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Позивач не погоджується із такими діями відповідача, оскільки на його думку, у листі - відповіді проігноровано вимоги заяви, чим обмежено його право на отримання інформації. Вважає, що відповідач, при розгляді заяви не виконав всіх вимог Закону України «Про звернення громадян».

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що не згоден з позовними вимогами, оскільки лист № 481/02/М-12 від 26.12.2019 складений відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян", є відповіддю на поставлене у зверненні позивача питання, яка є роз`ясненням довідкового характеру, а тому і вимоги позивача є безпідставними.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

З метою отримання інформації про наявність нарахованої пенсії, яку не було отримано батьком позивача - ОСОБА_2 , за період з червня 2014 року по 08.06.2019, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області із заявою-запитом щодо розміру заборгованості по пенсійним виплатам, які належали померлому батьку за цей період (а.с. 5).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 26.12.2019 № 4811/02/М-12 позивачу було повідомлено про те, що нараховані, але не отримані своєчасно пенсії виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії (а.с. 4).

Вважаючи протиправною дії відповідача щодо ненадання інформації про наявність нарахованої пенсії, яка не була отримана батьком позивача - ОСОБА_2 , за період з червня 2014 року по 08.06.2019, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон № 393) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 15 Закону № 393 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівників та посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 19 Закону № 393 передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

За змістом статті 20 Закону № 393 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону № 393 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов`язаний об`єктивно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.

Судом встановлено, що заява позивача від 02.12.2019 була розглянута відповідачем та лише частково надана відповідь.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у своєму зверненні до Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області від 02.12.2019 позивач просив надати інформацію про наявність нарахованої пенсії, яка не була отримана батьком позивача - ОСОБА_2 , за період з червня 2014 року по 08.06.2019 (а.с. 5).

Однак, відповідачем не надано відповіді на зазначений пункт звернення, а лише зазначено, що нараховані, але не отримані своєчасно пенсії виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії (а.с. 4).

Тобто, відповідачем не виконано свій обов`язок, визначений Законом України «Про звернення громадян», та не надано відповіді на другий пункт звернення позивача від 02.12.2019.

Такого правового висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2019 року справі № 826/6832/15, який в силу ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Твердження відповідача, викладені у відзиві на позов, про те, що позивач при зверненні до Пенсійного фонду не надав пакет необхідних документів, передбачених чиним законодавством, для виплати недоотриманої пенсії, є безпідставними, оскільки позивач у своєму зверненні від 02.12.2019 просив надати інформацію про наявність нарахованої пенсії, яка не була отримана батьком позивача - ОСОБА_2 , за період з червня 2014 року по 08.06.2019, а не звернувся за виплатою недоотриманої пенсії свого померлого батька.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач у своїх вимогах, серед іншого, просить суд визнати неправомірними дії в частині відмови в наданні повної інформації щодо недотриманих сум пенсії ОСОБА_2 з дати останньої виплати і до дня смерті включно, але, як вбачається з відповіді на звернення позивача від 02.12.2019, фактично відповідач не відмовив у наданні позивачу у наданні інформації, а надав не повну інформацію на його звернення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач частково довів позовні вимоги.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи зазначене, а також, з огляду на зміст ч. 2 ст. 9 КАС України, якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та частково задовольнити позовні вимоги шляхом визнання неправомірними дій відповідача в частині надання позивачу неповної інформації щодо недотриманих сум пенсії ОСОБА_2 з дати останньої виплати і до дня смерті включно та зобов`язання повторно розглянути звернення позивача та надати інформацію щодо суми заборгованості по пенсійним виплатам, які належали померлому батьку, ОСОБА_2 , за період з 01.06.2014 по 08.06.2019, за кожен рік окремо та цілком за вісь період.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи те, що відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Від позивача надійшла заява про повернення судового збору в розмірі 840,80, сплаченого при зверненні до суду, обґрунтовуючи тим, що вказана сума сплачена помилково, оскільки позивач відповідно до п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Згідно з ч. 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як встановлено судом, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією № 1 від 15.01.2020 (а.с. 9), але відповідно до посвідчення серії АБ № НОМЕР_1 позивач є учасником бойових дій (а.с. 20) та відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до п.1 ч. 1. ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною 2 ст. 7 вказаного Закону визначено, що у випадках, встановлених п. 1 ч. 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача, та повернення йому судового збору в розмірі 840,80 грн, сплаченого згідно квитанції № 1 від 15.01.2020 (а.с. 9)є

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в частині надання ОСОБА_1 неповної інформації на його звернення від 02.12.2019 щодо недотриманих сум пенсії ОСОБА_2 з дати останньої виплати і до дня смерті включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 02.12.2019 та надати інформацію щодо суми заборгованості по пенсійним виплатам, які належали померлому батьку, ОСОБА_2 , за період з 01.06.2014 по 08.06.2019, за кожен рік окремо та цілком за вісь період.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) через відповідний орган Державної казначейської служби України надмірно сплачений судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. відповідно до квитанції № 1 від 15.01.2020.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 березня 2020 року.

Суддя О.Є. Ткаченко