Справа № 440/4492/19
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 р. Справа № 440/4492/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старосуда М.І.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Калитки О. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, м. Полтава, повний текст складено 26.12.19 року по справі № 440/4492/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про стягнення компенсації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення з ГУПФУ в Полтавській області на його користь компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 64522,88 грн. за рахунок коштів Пенсійного фонду України відповідно до статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 21.05.2014 у справі №546/515/14-а, за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, починаючи з 01.01.2014 по день фактичної виплати пенсії, тобто по 10.10.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 21.05.2014 у справі №546/515/14-а, за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, починаючи з 01.01.2014 по день фактичної виплати пенсії, тобто по 10.10.2019.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині відмови у позові про стягнення з ГУПФУ в Полтавській області на його користь компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 64522,88 грн., позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2003 №430 внесені зміни в постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, якими постанову №159 доповнено Додатком як приклад обчислення суми компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, а тому він самостійно обчислив суму компенсації. З вказаних підстав апелянт, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 21.05.2014, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2014 у справі №546/515/14-а, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 з 01.01.2014 державної та додаткової пенсії у розмірі, встановленому статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Решетилівському районі Полтавської області із врахуванням проведених виплат здійснити з 01.01.2014 перерахунок та виплату державної пенсії ОСОБА_1 у розмірі, не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та додаткової пенсії в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На виконання вказаного судового рішення у грудні 2014 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та 10.10.2019 виплачено позивачу недоплачену суму пенсії в розмірі 44783,32 грн., що підтверджується випискою за картковим рахунком клієнта за 10.10.2019.

18.10.2019 позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, в якій просив провести розрахунок, нарахування компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушення строків виплати частини пенсії згідно судового рішення за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 по день фактичної виплат, а саме по 11.10.2019, та виплатити нараховану компенсацію відповідно до ст. 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Листом від 04.11.2019 №5464/С-02 ГУПФУ в Полтавській області повідомило позивача про відсутність підстав для виплати компенсації. Свою позицію відповідач обґрунтував тим, що виплата суми пенсії 44783,32 грн., яка була облікована в органі Пенсійного фонду України в Полтавській області, проведена 11.10.2019 згідно Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649. Пенсійна виплата проведена з урахуванням соціальної спрямованості політики Уряду, стану соціально-економічного розвитку країни, після збалансування додаткових видатків з наявними бюджетними ресурсами.

Не погодившись з відмовою в нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок по розрахунку та виплаті компенсації покладається саме на орган, який вчасно не виплатив особі грошовий дохід, а тому позовна вимога про стягнення компенсації у розмірі 64522,88 грн. є передчасною.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, в даному випадку апеляційному перегляду підлягає рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з ГУПФУ в Полтавській області на користь позивача компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 64522,88 грн.

Колегія суддів зазначає, що частиною другою статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ (надалі - Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 6 Закону №2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Згідно пункту 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (надалі - Порядок №159), компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі №21-518а14, від 11.07.2017 у справі №21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 у справі №681/423/15-а, від 20.02.2018 у справі №522/5664/17, від 21.06.2018 у справі №523/1124/17, від 03.07.2018 у справі №521/940/17, від 05.10.2018 у справі №127/829/17, від 12.02.2019 у справі №814/1428/18.

Як підтверджено матеріалами справи, відповідач у порушення вимог Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та приписів Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, протиправно відмовив у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 21.05.2014 у справі №546/515/14-а, за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, починаючи з 01.01.2014 по день фактичної виплати пенсії, тобто по 10.10.2019.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на одержання компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії та, що з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 21.05.2014 у справі №546/515/14-а, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Решетилівського районного суду Полтавської області від 21.05.2014 у справі №546/515/14-а, за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, починаючи з 01.01.2014 по день фактичної виплати пенсії, тобто по 10.10.2019.

Посилання апелянта на Додаток в постанові №159 як приклад обчислення суми компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, що на його думку є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача самостійно розрахованої ним суми компенсації у розмірі 64522,88 грн., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки обов`язок по розрахунку та виплаті компенсації покладається саме на орган, який вчасно не виплатив особі дохід, на що звернув увагу суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вказаної позовної вимоги.

Клопотання апелянта щодо негайного виконання судового рішення в межах суми стягнення за один місяць та щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області подати протягом одного місяця з дня набрання рішення законної сили звіт про виконання судового рішення не підлягають задоволенню, оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дане рішення не є рішенням суду, яке виконується негайно на підставі статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України та, що відсутні підстави вважати, що відповідачем не буде виконано рішення суду після набрання ним законної сили.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 року по справі № 440/4492/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М.І. Старосуд
Судді Л.В. Мельнікова О.М. Калитка