Справа № 357/2227/20
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/2227/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Біла Церква, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області, Інспектора батальйону №1 роти №2 БПП у м.Біла Церква УПП у Київській області рядового поліції Толяровського Дмитра Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 22.02.2020 року інспектором взводу №2 роти №2 батальйону УПП у Київській області Толяровським Д.І. було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП України /серії ЕАК № 2144566/, якою на позивача накладено штраф в розмірі 255 грн., за керування транспортним засобом «RENAULT DOKER» д.н.з. НОМЕР_1 в населеному пункті в м.Біла Церква по вул.Івана Франка зі швидкістю 75 км/год., перевищивши дозволену швидкість в населеному пункті на 25 км/год., чим порушено п.12.4 ПДР. Позивач заперечує дані обставини, вказує на ряд порушень, що допустив інспектор при складанні постанови та просив суд скасувати зазначену постанову.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просив провести розгляд справи без його участі.

Відповідач направив суду відзив на позов з додатком доказів (відео, фото) в підтвердження своєї позиції по справі. А також, суду надано заяву про розгляд справу без участі відповідача та його представника в зв`язку з заходами по карантину.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 22.02.2020 року інспектором взводу №2 роти №2 батальйону УПП у Київській області Толяровським Д.І., було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, /серії ЕАК № 2144566/, відповідно до якої гр. ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та піддано штрафу в розмірі 255 грн.(а.с.7).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 22.02.2020 року об 11 год.43 хв. в населеному пункті в м.Біла Церква по вул.Івана Франка, керував транспортним засобом «RENAULT DOKER» д.н.з. НОМЕР_1 зі швидкістю 75 км/год., перевищивши дозволену швидкість в населеному пункті на 25 км/год., чим порушено п.12.4 ПДР.

Також, зі змісту оскаржуваної постанови, вбачається, що швидкість вимірювалася спец приладом TruСАМ ТС 000737.

Відповідачем надано суду копії Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16434, Сертифікат №006694 від 29.08.2012р., Експертний висновок, перелік зразків об`єкта експертизи.

Встановлено, що лазерний вимірювач швидкості TruСАМ LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruСАМ LТІ 20/20», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12. Наведене підтверджено копією свідоцтва про повірку від 15.11.2019 року та копією Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки, що додані до справи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач заперечує факт порушення ним п.12.4 ПДР в частині перевищення дозволеної швидкості руху, оскільки фіксація була здійснена не в автоматичному режимі. На відеозаписі було видно, що в момент наведення пристрою на ТЗ наявне сильне дрибіжання приладу Truсаm, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля з руки. Така вібрація приладу Truсаm може дати більшу похибку, аніж передбачено свідоцтвом ДП «Укрметртестстандарт» про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач. Позивач, посилаючись на норми ст.40 Закону «Про національну поліцію», зазначає, що відповідач не мав права використовувати пристрій Truсаm не в автоматичному режимі, а отже докази по справі отримані незаконним шляхом, а інших доказів, що підтвердили б вчинення позивачем правопорушення, немає. Також позивач вказує, що інформація про використання технічних засобів не була розміщена на видному місці, жодних інформаційних знаків на дорозі встановлено не було. На вимогу позивача надати акт повірки ТЗ позивачу було відмовлено. Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.70»), що обумовлено ч.2 ст.40 Закону «Про національну поліцію», згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Заперечуючи позов, відповідач зазначив, що позивач перевищив обмеження швидкості руху в населеному пункті на 39 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР, факт вчинення правопорушення зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху TruСАМ LTI 20/20 № ТС 000789. Даний лазерний вимірювач сертифікований та може бути застосований у вимірюванні швидкості. Одночасно зазначив, що відповідач при розгляді апдміністратвиної спарви дотримався всіх вимог та порядку, роз`яснив позивачу права, вручив примірник постанови, роз`яснив порядок та строк оскарження.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, викрнувати розпордження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі якщо водій порушив ПДР (ст. 35 Закону).

Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 статті 122 КУпАП - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Тобто, покази приладу TruСАМ оцінювалися інспектором, як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Наразі, при розгляді даного позову, позивач просить суд взяти до уваги, як доказ, власні його заперечення своєї вини у вчиненні правопорушення та його припущення про можливу похибку показників лазерного вимірювача швидкості, оскільки прилад був невмонотований, а працівник поліції тримав його в руках. Така позиція відповідача є припущеннями. Відповідачем спростовано обставини, що викладені в позовній заяві, надано докази на підтвердження повірки і сертифікації даного лазерного вимірювача швидкості, надано відзив.

Приладом TruCAM перевіряють швидкість за допомогою лазера, що дозволяє уникнути неточностей, робоча дистанція пристроїв контролю швидкості TruCam сягає 1,2 км. TruCam - лазерний вимірювач швидкості, оснащений режимом відеофіксації. Основна відмінність приладу від « ОСОБА_2 » і йому подібних він використовує не радіохвилю, а світловий промінь лазер, який дозволяє зафіксувати перевищення швидкості конкретного автомобілю в потоці транспорту на відстані, що перевищує кілометр.

З оглянутого відео, що надав суду відповідач, вбачається, що при розгляді адміністративної справи, відповідач представився, повідомив про факт порушення, повідомив про засіб вимірювання швидкості, надав можливість позивачу скористатися консультацією за телефоном, роз`яснив позивачу права, вручив постанову та роз`яснив порядок і строк оскарження постанови. Також, з оглянутого відео вбачається, що позивач при розгляді адміністративної справи не заперечував факт порушення, визнав перевищення швидкості, але вважав, що може отримати прощення,оскільки перевищення швидкості було незначним, неодноразово просив вибачити його і відпустити, не складати постанову. Позивачу по телефону невідома особа повідомила, що не потрібно сплачувати штраф та слід оскаржити постанову до суду.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів з приводу порушень інспектором поліції прав позивача під час складання постанови про притягнення до адмінвідповідальності. Відсутність факту правопорушення, позивач доводить своїми ж поясненнями, припущеннями про можливу похибку.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись ч.1 ст.122, ст.ст.280, 283,284, 293 КУпАП, ст.ст. 2,6,19,77,78,159,242-246,250,286, 293,295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області, Інспектора батальйону №1 роти №2 БПП у м.Біла Церква УПП у Київській області рядового поліції Толяровського Дмитра Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційні скарги на судове рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Шостого апеляційного адміністративного суду пртягом 10 днів.

Рішення надруковано 19.03.2020 року в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. Я. Ярмола