Справа № 1.380.2019.005749
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.005749
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лізогуб В.В.,

представника позивача Стець Р.Я.,

представника відповідача Гавриляка Р.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій позивач просить суд:

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області форми «Ф» від 24.05.2019 №0-1305.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем протиправно та всупереч вимогам закону винесено податкове повідомлення-рішення, яким позивачу нараховані зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за податковий період 2016, 2017, 2018 років у сумі 47239,03 грн. Вказане податкове-повідомлення порушує права та законні інтереси позивача, оскільки з листопада 2007 року ОСОБА_1 не являється власником об`єкту нерухомості по АДРЕСА_1 , а відтак прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення форми Ф від 24.05.2019 №0-1305 підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 06.11.2019 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

05.12.2019 підготовче засідання відкладено на 23.01.2020.

23.01.2020 підготовче засідання відкладено на 13.02.2020.

13.02.2020 року ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою від 10.03.2020 у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у позивача знаходиться на праві власності нежитлова будівля, загальною площею 841,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, спірне податкове повідомлення - рішення прийняте контролюючим органом відповідно до вимог ст.266 Податкового кодексу України, а тому є цілком обґрунтованим та правомірним.

22.01.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив відповідача є необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві як підстави для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Львівській області 24.05.2019 р. винесено податкове повідомлення-рішення № 0-1305, яким позивачу визначено податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік у сумі 5795,18 грн., за 2017 рік у сумі 17949,86 грн., за 2018 рік у сумі 23493,99 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд при вирішенні адміністративної справи виходив з наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпунктів 266.1.1, 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Згідно підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Положеннями підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Як встановлено судом, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №0-1305, яким позивачу визначено податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік у сумі 5795,18 грн., за 2017 рік у сумі 17949,86 грн., за 2018 рік у сумі 23493,99 грн.

Підставою для винесення такого рішення став витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлова будівля, загальною площею 841,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 а належить на праві власності ОСОБА_1 .

Однак, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 13.03.2007 №956 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 зареєстровано на праві приватної власності нежитлову будівлю під літ. «А-3» загальною площею 841,4 кв.м. по АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною інвентаризаційною справою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» та витягом з Державного реєстру речових прав.

23.04.2007 першою Львівською державною нотаріальною конторою за заявою прокуратури Шевченківського району м.Львова від 10.04.2007 по кримінальній справі №183-0157 зареєстровано обтяження за №4854383 на нежитлову будівлю площею 841,4 кв.м. по АДРЕСА_1 а, власник ОСОБА_1 . Тип обтяження: арешт нерухомого майна.

Кримінальна справа №183-0157 зупинена на підставі ст.206 п.3 КПК України.

14.11.2007 Франківським районним судом м.Львова позов ТОВ «КАРАТ» задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продаж від 13.03.20078 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо об`єкту нерухомості по АДРЕСА_1 .

Крім того, 15.03.2007 ухвалою Франківського районного суду м.Львова у справі №2-2170/07 заборонено проводити дії щодо відчуження та зміни правового статусу нежитлових приміщень будівлі площею 841, 4 м. кв., яке знаходиться по АДРЕСА_1 .

24.07.2007 постановою Господарського суду Львівської області позов ТОВ «КАРАТ» задоволено повністю. Визнано нечинними витяги з Державного реєстру речових прав №13722206 від 27.02.2007 рок, №13869608 від 14.03.2007. Скасовано рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 27.02.2007 про державну реєстрацію прав власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 . Скасовано рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 14.03.2007 про державну реєстрацію прав власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .

Представником позивача також долучено до матеріалів справи, відповідь Департаменту ДАБІ Львівській області від 09.08.2019 за №3606-19-19, в якій повідомлено, що ТОВ «КАРАТ» зареєстровано: в липні 2011 р. декларацію про початок виконання будівельних робіт на реконструкцію незавершеного будівництва прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 під багатоповерховий будинок з магазином та офісним приміщенням у м.Львові; в червні 2013 р. декларацію про готовність об`єкту до експлуатації та реконструкцію незавершеного будівництва прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 під багатоповерховий будинок з магазином та офісним приміщенням у м.Львові. Департаментом ДАБІ Львівській області повідомлено, що поштовою адресою вказаного об`єкту нерухомості являється АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 .

Відтак, з викладеного вбачається, що позивач з 2007 року не являється власником об`єкту нерухомості по АДРЕСА_1 , а об`єкт нерухомості, а саме нежитлова будівля під літ. «А-3» загальною площею 841,4 кв.м. по АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 не існує з 2011 р., а на її місці ТОВ «КАРАТ» збудовано житловий будинок та змінено поштову адресу Львів, вул.Граб`янки 5б.

Таким чином, позивач не є платником податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в розумінні визначення, встановлених пп.266.1.1, п.266.1 ст. 266 ПК України, що свідчить про безпідставність податкового повідомлення-рішення від 24.05.2019 р. № 0-1305 та наявності правових підстав для його скасування.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Тобто, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, і податкові органи зокрема, зобов`язати діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді майнового інтересу (нараховувати податки та збори) за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (у даному випадку за рахунок платника податку).

Відповідно до частини 1 статі 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно часини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 6, 10, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №0-1305 від 24.05.2019 року.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області () за рахунок бюджетних асигнувань 768,40 грн. судового збору на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі 18.03.2020 року.

Суддя Крутько О.В.