Справа № 711/9194/19
Суддя: Демчик Р. В.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9194/19
Номер провадження2-а/711/23/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону №1 роти №5 лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області Андрющенко С.С. про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне стягнення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора батальйону №1 роти №5 лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області Андрющенко С.С. про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне стягнення.

В обґрунтування позову зазначив, що 15 листопада 2019 року інспектором УПП в Рівненській області лейтенантом поліції Андрющенко С.С. відносно позивача винесена постанова про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАК № 1747890. Даною постановою відповідач визнав позивача винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 123 КУпАП України.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 нібито, керуючи транспортним засобом HYUNDAI ACCENT, з номерним знаком НОМЕР_1 , 15.11.2019 року порушив правила проїзду залізничного транспорту, а саме наближаючись до залізничного переїзду, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 Проїзд без зупинки заборонено, а саме здійснив проїзд без зупинки перед вказаним дорожнім знаком, чим порушив п. 20.2 правил дорожнього руху через залізничний переїзд. Внаслідок даного порушення постановлено застосувати до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Позивач вважає постанову серії ЕАК № 1747890 незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в оскаржуваній постанові не вказано жодного доказу вчинення позивачем інкримінованого правопорушення, та відсутня подія вчинення адміністративного правопорушення, відповідачем складено оскаржувану постанову не на місці вчинення правопорушення, а на місці зупинки транспортного засобу позивача. Крім того, оскаржувану постанову поліцейським було складено без участі позивача (в автомобілі поліцейського екіпажу), що позивач вважає порушенням його прав, а постанову такою, що складена з порушенням процесуальних прав позивача.

З огляду на вище перелічене, позивач вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення підлягає до скасування, а тому він звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 26.11.2019 провадження у справі відкрито та призначено у справі судове засідання з розгляду даної справи по суті. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

У визначений ухвалою суду строк, відповідачем надано суду відзив. З даного відзиву вбачається, що відповідач позовних вимог не визнає в повному обсязі та просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог з огляду на наступні обставини. Так, відповідач зазначає, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 123 КУпАП України, а саме порушено вимоги пункту 20.2 ПДР України (при наближенні до залізничного переїзду не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено»). Після зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, інспектором Андрющенко С.С. було здійснено представлення та пояснення причини зупинки транспортного засобу, а в подальшому розгляд справи проводився в порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП, поліцейський оголосив про розгляд справи, позивачу було роз`яснено його права, при цьому позивачем не було заявлено жодних клопотань. Відповідач зазначає, що вказані обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який було надано суду разом з відзивом. Таким чином відповідач зазначає, що процесуальні права позивача під час розгляду адміністративної справи порушено не було. Посилаючись на норми ст.ст. 222, 258, 276, 285 КУпАП та приписи пункту 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015р. №1395 відповідач вказує, що під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення дії інспектора щодо винесення виключно постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності без складання відповідного протоколу є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Окремо відповідачем зазначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права. Під час виконання завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Інспектор патрульної поліції здійснює свою діяльність перебуваючи під Присягою складеною на вірність Українському народові і несе кримінальну відповідальність за її порушення, тому вважає, що зміст оскаржуваної постанови в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Також вказав, що відповідно до ст. 77 КАС України, обов`язок доказування полягає на позивачеві, оскільки він зобов`язаний довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги. З огляду на те, що всупереч вимог ст. 77 КАС України позивач не довів та не підтвердив належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а відтак слід відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання позивач не з`явився. Проте, надав суду письмову заяву, в якій просив суд провести судовий розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис уповноваженої особи про отримання поштового відправлення на рекомендованому повідомленні наявному в матеріалах справи.

Дослідивши надані сторонами заяви, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 255 КУпАП органі внутрішніх справ мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2, 3 ст. 123 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органі внутрішніх справ розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 123 КУпАП.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАК №1747890 від 15.11.2019, інспектором УПП в Рівненській області лейтенантом поліції Андрющенко С.С. притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 123 КУпАП. Згідно змісту оскаржуваної постанови, позивач, 15.11.2019 о 00:28:53 год. , керуючи автомобілем HYUNDAI ACCENT, з номерним знаком НОМЕР_1 порушив правила проїзду залізничного переїзду не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 Проїзд без зупинки заборонено, а саме здійснив проїзд без зупинки перед вказаним дорожнім знаком. Чим порушив п.20.2 ПДР.

Відповідачем до постанови не долучено та не зазначено технічних засобів, якими здійснено фото або відеозапис, що є порушенням ст. 283 КУпАП з боку відповідача, хоча останнім надано суду в якості доказу відеозапис з нагрудної камери.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що ним не було вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 123 КУпАП.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853 (далі по тексту Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п.п. 1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суд, звертає увагу на те, що відповідач на підтвердження правомірності складення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також на спростування позову позивача не направив до суду жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 123 КУпАП.

Крім цього, з наданого відповідачем до суду відеозапису не вбачається, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.123 КУпАП, а саме те, що 15.11.2019 року о 00:28 год. на 346 км. автодоріг Київ-Ковель-Ягодин проїхав залізничний переїзд без зупинки транспортного засобу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі вище зазначеного суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 123 КУпАП є недоведеним.

Крім того, аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 524/9716/16-а овід13.02.2020 р.

Окрім зазнаного вище, суд звертає увагу на положення ст. 245 КУпАП, якою визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували вчинення позивачем правопорушень та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому суд прийшов до висновку, що постанова є не законною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративні правопорушення закриттю.

Керуючись ст.ст. 123, 251, 268, 276, 283, 287-289 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 229, 243-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора батальйону №1 роти №5 лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області Андрющенко С.С. про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК №1747890 від 15 листопада 2019 року винесену інспектором батальйону 1 роти №5 лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області Андрющенком Сергієм Сергійовичем у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.123 КУпАП та накладенні адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340грн..

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий: Р. В. Демчик