Справа № 759/7125/19
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 березня 2020 року

Київ

справа №759/7125/19

адміністративне провадження №К/9901/6019/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 січня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі № 759/7125/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління (центру) надання адміністративних послуг Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління (центру) надання адміністративних послуг Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач), де просив:

визнати незаконними дії (бездіяльність) відповідача в обмеженні доступу позивача в опрацюванні його звернення до ЦНАП за наданням адміністративних послуг, що є несумісними з нормами ЗУ «Про адміністративні послуги» (відмова опрацювати три заяви про державну реєстрацію речових прав за одним квитком електронної черги), нормами ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та Порядку №1127»;

зобов`язати відповідача поліпшити якість надання адміністративних послуг за нормами статей 7, 10 Закону;

визнати незаконними дії (бездіяльність ) відповідача щодо ігнорування норм статті 18 ЗУ «Про звернення громадян»; забезпечення розгляду скарги позивача в його присутності та надання можливості ознайомлення з матеріалами скарги позивача;

притягнути до відповідальності відповідача за порушенням норм ЗУ «Про звернення громадян» згідно статті 24 Закону;

визнати незаконною постанову про адміністративне стягнення № 150658 від 13 вересня 2018 року згідно частини 1 статті 197 КУпАП за визначеною підставою правопорушення «за навмисне зіпсування паспорту» та порушення позивачем п.8,15,18 Положення про паспорт громадянина України;

скасувати постанову про адміністративне стягнення № 150658 від 13 вересня 2018 року;

зобов`язати відповідача застосувати заходи впливу, згідно норми статті 19 Закону за результатами розгляду його скарг від 13 вересня 2018 року та 24 вересня 2018 року.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року, позов задоволено частково. Визнано незаконною постанову винесену адміністратором відділу адміністративних послуг Управління ( Центру) надання адміністративних послуг Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Корженко Л.М. № 150658 від 13 вересня 2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 1 статті 197 КУпАП. Скасовано постанову винесену адміністратором відділу адміністративних послуг Управління ( Центру) надання адміністративних послуг Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Корженко Л.М. № 150658 від 13 вересня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 197 КУпАП. Решту позовних вимог залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Верхового Суду з касаційною скаргою.

У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.

За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

В свою чергу, за змістом пункту 10 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідними винятками згідно з частиною 4 статті 257 указаного Кодексу є справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відкриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції, виходячи з наведених положень норм КАС України, відніс таку справу до категорії справ незначної складності та розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

У поданій касаційній скарзі скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.

Дослідивши встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з`ясувавши характер спірних правовідносин, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту, врахувавши обсяг і характер досліджених судами доказів, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що ця адміністративна справа є справою незначної складності.

Викладене також не дає підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, а спір у цій справі не відноситься до категорії спорів, передбачених частиною 4 статті 257 згаданого Кодексу.

Відтак, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 січня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі № 759/7125/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління (центру) надання адміністративних послуг Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду