Справа № 826/5660/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року м. Київ № 826/5660/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства «ПАУЕР»
доДержавної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

Прийняв до уваги наступне

Приватне підприємство «ПАУЕР» звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ , від 22.03.2016.

Ухвалою суду від 08 квітня 2018 року (суддя Огурцов О.П.) відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017 №4998 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» адміністративну справу №826/5660/16 повторно розподілено на суддю Власенкову О.О.

Ухвалою суду від 27.11.2017 вказану справу прийнято до свого провадження.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.06.2018 №921 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» адміністративну справу №826/5660/16 повторно розподілено на суддю Арсірія Р.О.

Ухвалою суду від 08.06.2018 прийнято справу №826/5660/16 до свого провадження. Розгляд адміністративної справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Як слідує з матеріалів справи, представник позивача підтримує позовну заяву та просить суд її задовольнити.

Представник відповідача заперечує проти позову з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву від 28.07.2016.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, в порядку ст.76 Податкового кодексу України в приміщенні ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві проведено перевірку своєчасної оплати (перерахування) суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість.

За результатами перевірки ДПІ складено акт від 01.03.2016 № 703/26-54-12-01-11.

Як висновок, податковим органом виявлено, що платником сплачено суми самостійно визначеного грошового зобов`язання з порушенням визначених законодавством строків.

22 березня 2016 відповідачем на підставі акта перевірки № 703/26-54-12-01-11 від 01.03.2016, прийнято наступні оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а саме:

- , яким позивачу за затримку на 27 25 16 15 1 календарних днів сплати грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» в сумі 9 732,70 грн застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 10% в сумі 973,27 грн.

- , яким позивачу за затримку на 30 і більше календарних днів сплати грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» в сумі 138 171,30 грн застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 20% в сумі 27 634,26 грн.

Не погоджуючись з правомірністю та обґрунтованістю вказаних ППР, позивач посилається на те, що грошові зобов`язання з податку на прибуток сплачувались своєчасно та в повному обсязі, внаслідок чого доводи контролюючого органу про затримку на 249, 280 календарних днів сплати грошового зобов`язання є безпідставними.

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

У відповідності до п. п. 20.1.4, п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно абз.1 п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 75.1.1. ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно п.76.2 ст.76 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно п. 2.5.1. Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 № 165 (далі - Методичні рекомендації), акт про результати камеральної перевірки складається у вигляді відповідного зразка, який наведено у додатку №2 і складається у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності.

Аналіз вищенаведених правових положень дозволяє дійти до висновків, що камеральна перевірка повинна бути проведена, в даному випадку, виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях з податку на прибуток, (розрахунках) платника податків;

Як вбачається зі змісту та форми акта від 01.03.2016 № 703/26-54-12-01-11, контролюючим органом проведена камеральна перевірка.

Згідно складеного акту, фіскальний орган проводив перевірку не податкової звітності ПП «ПАУЕР», а перевірку своєчасності сплати (перерахування) підприємством суми податкового зобов`язання з податку на додану вартсіть, що відповідно до пункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, в редакції 01.03.2016, є предметом саме документальної, а не камеральної перевірки.

В той же час, відповідно до Методичних рекомендацій (додатку №2 форма акту) камеральні перевірки можуть бути проведені лише з приводу перевірки даних, задекларованих у податковій звітності та з використанням податкової декларації (розрахунку) та бази даних Міністерства доходів і зборів.

На відміну від камеральної перевірки, документальна невиїзна перевірка потребує наявності наказу про призначення документальної перевірки та обов`язкового доведення до відома платника податків про дату та місце її проведення.

Проте, позивач не отримав від відповідача копії наказу про проведення документальної невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку перевірки та місце її, що є підтвердженням порушення відповідачем при проведенні перевірки вимог діючого законодавства, зокрема контролюючий орган діяв не у спосіб, передбачений Законом.

Таким чином, діючи не у спосіб, передбачений Законом, відповідач провів камеральну перевірку з питань, які є відмінними від питань, що входять до предмета камеральної перевірки, в результаті чого суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем з порушенням встановленого законом порядку, на підставі акту перевірки, який складений з порушенням.

До того ж, як зазначає позивач, а зворотнього з посиланням на належні та допустимі докази відповідачем не надано, в перевіряємому періоді вчасно було подано без виключення всі податкові декларації по податку на додану вартість, підтвердженням чого є отримані Квитанції №2 про прийняття податкової звітності (звітність подавалась в електронному вигляді), а всі самостійно визначені суми податкових зобов`язань були сплачені у повному обсязі, підтвердженням чого є платіжні доручення, які прийняті і проведені банком.

Враховуючи викладене, спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем з порушенням ПК України, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, а також доводи стосовно заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись положеннями статей 2, 72-77, 90 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №№ , від 22.03.2016, прийняті Державною податковою інспекцією у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Стягнути на користь Приватного підприємства «ПАУЕР» судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Приватне підприємство «ПАУЕР» (04212, м.Київ, вул.Зої Гайдай, 9/8, кв.(офіс) 75, ).

ДЕРЖАВНА ПОДАТКОВА ІНСПЕКЦІЯ У ОБОЛОНСЬКОМУ РАЙОНІ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДФС У М. КИЄВІ (04213, м.Київ, вул.Героїв Сталінграда, 58 ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Р.О. Арсірій