Справа № 580/22/20
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року справа № 580/22/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Баклаженко Н.В

представника позивача - Пропадущого А.В. (за ордером),

представника відповідача - Краснюк О.М. (за довіреністю),

розглянувши по суті у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - акціонерне товариство «Черкаський приладобудівний завод» та дочірнє підприємство «Зета» приватного акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не врахування до страхового стажу позивача періоди роботи з червня 2012 року по квітень 2018 року в акціонерному товаристві «Черкаський приладобудівний завод», та з травня по липень 2019 року у дочірньому підприємстві «Зета» приватного акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод», ;

- зобов`язати відповідача врахувати до стажу позивача періоди роботи з червня 2012 року по квітень 2018 року в акціонерному товаристві «Черкаський приладобудівний завод», та з травня по липень 2019 року у дочірньому підприємстві «Зета» приватного акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод», .

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі.

Ухвалою суду від 03.02.2020 вирішено здійснювати подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач не врахував до страхового стажу позивача періоди роботи з червня 2012 року по квітень 2018 року в акціонерному товаристві «Черкаський приладобудівний завод», та з травня по липень 2019 року у дочірньому підприємстві «Зета» приватного акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод», , оскільки через невиконання вказаними підприємствами обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаних підприємствах, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених вище.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечив, надав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що обов`язок стосовно сплати страхових внесків покладається згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» саме на страхувальника, тобто роботодавця. Однак, у відповідача відсутні докази того, що у періоди роботи позивача з червня 2012 року по квітень 2018 року в акціонерному товаристві «Черкаський приладобудівний завод», та з червня по липень 2019 року в дочірньому підприємстві «Зета» приватного акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод», , вказані страхувальники (роботодавці) сплачували за позивача страхові внески, тому відсутні підстави для зарахування до трудового (страхового) стажу позивача вказані періоди його роботи.

Представники третіх осіб в судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з акціонерним товариством «Черкаський приладобудівний завод», та з дочірнім підприємством «Зета» приватного акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод», .

11.12.2019 представник позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив врахувати до стажу позивача періоди роботи з червня 2012 року по квітень 2018 року в акціонерному товаристві «Черкаський приладобудівний завод», та з травня по липень 2019 року у дочірньому підприємстві «Зета» приватного акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод», , що підтверджується записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , копія якої знаходиться у матеріалах адміністративної справи.

Листом відповідача від 18.12.2019 №107198/03 позивачу відмовлено у зарахуванні вказаного періоду роботи до його страхового стажу, оскільки у відповідача відсутні докази того, що за вказані періоди роботи позивача страхувальники (роботодавці) дійсно сплачували за позивача страхові внески.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що відповідач входить до складу органів Пенсійного фонду України та діє на підставі Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №41/26486, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 №28-2 (зі змінами).

Згідно з вказаним вище Положенням функції з призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії державою покладено виключно на органи Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 2 ст. 20 цього Закону).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахованими особами є громадяни, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи за договорами цивільно-правового характеру.

За осіб, які працюють на вищезазначених умовах, страхувальник (роботодавець) зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати до солідарної системи в установлені строки та в повному обсязі страхові внески від об`єкту для їх нарахування.

Згідно ч. 5, 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1. 2. 4 статті 14 нього Закону, календарний місяць; для страхувальників, зазначених у пункті 5 етапі 14 цього Закону квартал.

Таким чином, усі місяці роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі-працівнику заробітну плату та нараховувало відповідні страхові внески з неї, повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески чи ні або незалежно від того, чи обліковуються вказані страхові внески відповідачем у реєстрі застрахованих осіб.

Як встановлено судом із матеріалів справи, позивач у період часу з червня 2012 року по квітень 2018 року дійсно працював в акціонерному товаристві «Черкаський приладобудівний завод», та у період час з травня по липень 2019 року працював у дочірньому підприємстві «Зета» приватного акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод», , що підтверджується записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , копія якої знаходиться у матеріалах адміністративної справи однак за вказані періоди вказаними страхувальниками (роботодавцями) не сплачено за позивача страхові внески до ПФУ.

Однак суд зазначає, що внаслідок невиконання АТ «Черкаський приладобудівний завод» та ДП «Зета» приватного акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України у вказані періоди, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаних підприємствах, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16) та у постанові від 24 травня 2018 року у справі №12392/16-а.

Таким чином, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з червня 2012 року по квітень 2018 року в акціонерному товаристві «Черкаський приладобудівний завод», та період роботи з червня по липень 2019 року у дочірньому підприємстві «Зета» приватного акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод», до страхового стажу за порушення, вчинене вказаними страхувальниками (роботодавцями), оскільки згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області врахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи у травні 2019 року у дочірньому підприємстві «Зета» приватного акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод», , то в цій частині позову необхідно відмовити, оскільки згідно наданого відповідачем до суду відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування, вказаний період зарахований позивачу до його трудового стажу.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 грн. позивачем до позову надано: договір про надання правової допомоги від 12.09.2019 №028; додаткова угода від 12.09.2019 №2; квитанції від 25.09.2019 №0.0..1 на суму 800 грн. та від 18.11.2019 №0.0..1 на суму 200 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не врахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з червня 2012 року по квітень 2018 року в акціонерному товаристві «Черкаський приладобудівний завод», та з червня по липень 2019 року у дочірньому підприємстві «Зета» приватного акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод», .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області врахувати до стажу ОСОБА_1 періоди роботи з червня 2012 року по квітень 2018 року в акціонерному товаристві «Черкаський приладобудівний завод», та з червня по липень 2019 року у дочірньому підприємстві «Зета» приватного акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод», .

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.А. Гайдаш

Рішення складено у повному обсязі 18.03.2020.