Справа № 380/390/20
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/390/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Карп`як О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області (79011, м. Львів, вул. Д. Вітовського, 18) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення на користь бюджету 2 550,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем є борг, який виник на підставі рішення від 11 вересня 2019 р. № 0143, винесеного за порушення вимог ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» в частині не подання пояснень по факту вчинення правопорушення та інформації щодо вартості розповсюдження реклами відповідачем.

Ухвалою суду від 21 січня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Копію вказаної ухвали суду надіслано відповідачу за адресою: АДРЕСА_1. До суду повернулося повідомлення про вручення №978, з якого вбачається про отримання копії ухвали відповідачем 30 січня 2020 року. Відзив на позовну заяву відповідач не подала, з клопотаннями та іншими заявами до суду не зверталася.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради на адресу відповідача скеровано вимогу від 05.04.2019 року № 23/Р-18-1320 про усунення порушень вимог частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу», а саме: самовільно встановлено виносну спеціальну конструкцію зовнішньої реклами, одноярусний двосторонній двопл. рекламоносій на тротуарі на вул. Окуневського, 3.

На адресу Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області надійшло подання Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 03.05.2019 року № 23/Р-18-1819 про порушення відповідачем Закону України «Про рекламу».

17 липня 2019 року головним спеціалістом відділу контролю за рекламою та дотриманням анти тютюнового законодавства Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області складено протокол № 0134 про порушення відповідачем частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу».

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу» позивачем направлено відповідачу вимогу від 18 липня 2019 р. № 07-4-12/5442 на адресу: 79493, м. Львів-Рудно, вул. Лісна, 1А, в якій вказано про необхідність уповноваженому представнику до 16 серпня 2019 р. надати до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області наступні документи:

- свідоцтво про державну реєстрацію або виписки з ЄДРПОУ;

- договору оренди приміщення чи документ на право власності або договір на право тимчасового користування місцем для розміщення рекламного засобу;

- договору з розповсюджувачем (рекламодавцем) реклами, актів виконаних робіт до нього;

- дозволу на розміщення зовнішньої реклами (якщо такий є);

- документів щодо вартості розповсюдженої реклами, та/або виготовлення реклами, та/або вартості розповсюдження реклами;

- документів, що підтверджують факт оплати за виготовлену рекламу (макетів реклами тощо), акти виконаних робіт;

- інших документів, що мають відношення до справи та письмові пояснення по факту вчинення порушення законодавства про рекламу.

Цією вимогою відповідача додатково повідомлено, що відповідно до частини 6 статті 27 Закону України «Про рекламу» та пункту 2 Порядку накладання штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 693 від 26 травня 2004 р. за неподання або подання свідомо неправдивої інформації щодо вартості розповсюдженої реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених повноважень, на розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

12 серпня 2019 року начальником Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області Баркит Є.Є. прийнято рішення відносно позивача про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

11 вересня 2019 р. відбулося засідання відносно відповідача, про що складено протокол № 0177. Згідно з протоколом засідання у справі про порушення законодавства про рекламу відповідачем встановлено наступне: в порушення вимог частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу» Фоп ОСОБА_1 прийнято рішення про самовільне розміщення зовнішньої реклами (один рекламоносій на тротуарі) за адресою: м. Львів, вул. Окуневського, 3 без дозволу органу місцевого самоврядування. В порушення вимог частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу» не подано пояснення по факту вчинення правопорушення та інформації щодо вартості розповсюдження реклами.

11 вересня 2019 року посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області на підставі матеріалів справи, протоколу засідання у справі про порушення законодавства про рекламу від 11 вересня 2019 р., попередніх висновків, доповідної записки, керуючись ст. 27 Закону України "Про рекламу", прийнято рішення № 0143, якими на відповідача накладено штраф у розмірі 2 550 грн. 00 коп. за порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення зовнішньої реклами.

Вищезазначене рішення направлено на адресу відповідача листом з повідомленням від 11.09.2019 року № 07-4-12/6778. Як вбачається з копії рекомендованого повідомлення про вручення №808, рішення відповідач отримала 16.09.2019.

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, визначеної рішенням № 0143 від 11 вересня 2019 р. у добровільному порядку, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження, розміщення та споживання реклами визначено відповідно до Закону України «Про рекламу» від 03.07.1996 №270/96-ВР (далі по тексту Закон №270/96-ВР).

Статтею 1 Закону № 270/96-ВР передбачено, що зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг, а знижка визначається як тимчасове зменшення ціни товару, яке надається покупцям (споживачам).

Частиною першою статті 16 Закону №270/96-ВР передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Під час видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється.

Частиною 1 статті 251 Закону № 270/96-ВР передбачено, що реклама об`єктів будівництва з метою продажу житлових або нежитлових приміщень, в тому числі пов`язаних із залученням коштів населення, дозволяється лише за наявності ліцензії (дозволу) на здійснення будівельної діяльності та дозволу на виконання будівельних робіт на конкретному об`єкті, що рекламується. Така реклама має містити номер ліцензії (дозволу), дату її видачі та найменування органу, який видав цю ліцензію (дозвіл).

Положеннями ч.2 ст. 26 Закону № 270/96-ВР встановлено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео - та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 27 Закону № 270/96-ВР за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ч.7 ст. 27 Закону № 270/96-ВР у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 р. № 693 (далі - Порядок.).

Відповідно до вимог п. 9 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року за №693, підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Держспожінспекції та її територіальних органів.

Пунктом 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу визначено, що за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Згідно з вимогами п.18 вказаного Порядку за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Як вбачається з п. 20 Порядку передбачено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Суд встановив, що відповідач самовільно розмістив зовнішню рекламу (один рекламоносій на тротуарі) за адресою: м. Львів, вул. Окуневського, 3, без дозволу органу місцевого самоврядування з ознаками порушення вимог частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу». Відповідачем не надано на вимогу контролюючого органу документи, що необхідні для здійснення ними повноважень щодо контролю, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.

Як встановлено судом, зареєстрованим місцезнаходженням відповідача є: АДРЕСА_1, на яке і направлялись вимоги та рішення. На підтвердження отримання відповідачем рішення № 0143 від 11 вересня 2019 р долучено копії повідомлення про вручення поштового відправлення № 059.

На день розгляду справи сума штрафу за рішенням № 0143 від 11 вересня 2019 р. відповідачем не оскаржено та не сплачено, тому враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а штраф у розмірі 2 550 грн. 00 коп. підлягає стягненню.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 73 - 77, 79, 90, 139, 242- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів - задоволити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного бюджету України штраф за порушення законодавства про рекламу у розмірі у розмірі 2 550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень) 00 коп.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд.

Повне судове рішення складено 20.03.2020 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна