Справа № 753/17773/19
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2020-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2020 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва адміністративний позовом ОСОБА_1 до рядового поліції 2 роти, 1 батальйону, 1 полку Департаменту патрульної поліції в м. Києві Іванюти Дмитра Олександровича про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звертаючись до Дніпровського районного суду міста Києва, як місцевого адміністративного суду, просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1466792 від 29 серпня 2019 року, мотивуючи позов тим, що 29 серпня 2019 року приблизно о 10 год. 40 хв. ОСОБА_1 рухаючись службовим автомобілем «Опель астра» д.н.з. НОМЕР_1 по пр-т. С. Бандери, що у м. Києві, безпідставно був зупинений працівниками патрульної поліції, оскільки працівники поліції побачили у ОСОБА_1 тимчасове посвідчення водія, інспектори заявили, що останній перебуває у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння та запропонували водію поїхати до найближчого медичного закладу для здачі аналізів на перевірку зловживання спиртними напоями, чи наркотичними речовинами. Без проведення дослідження біологічного матеріалу, лікар-нарколог склав висновок про, те що позивач перебуває в стані наркотичного сп`янінням на підставі чого був складений протокол про адміністративне правопорушення по ст. 130 КУпАП, після того як складено протокол позивача було притягнуто до адміністративного відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП та складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач не рухався на червоний сигнал світлофора, оскільки після перетину перехрестя почав блимати жовтий колір і після автомобіля позивача проїхало ще декілька автомобілів.

01 листопада 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовному провадження без виклику сторін.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого убачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а тому просить у задоволені позову відмовити. Зокрема зазначив, що інспектором під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та винесення постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні законодавством України, при цьому, жодним чином не порушив права позивача, а постанова повністю відповідає вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 262 КАС України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 29 серпня 2019 року рядовим поліції 2 роти, 1 батальйону, 1 полку Департаменту патрульної поліції в м. Києві Іванютою Дмитром Олександровичем, винесено постанову про адміністративне правопорушення серія ЕАВ № 1466792 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 29 серпня 2019 року о 10 год. 52 хв. в м. Києві по пр-т. С. Бандери, 23, водій проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофор, чим порушив п. 8.7.3 є ПДР України.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Згідно положень статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За вимог п. 8.7.3. Е Правил дорожнього руху, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери Інспектора рядового поліції Іванюти Дмитра Олександровича, відеозапис з останньої датується 29 серпня 2019 року по пр-тС. Бандери, 23, в м. Києві в період складання постанови відносно позивача. При цьому, зі змісту даного запису не вбачається факту проїзду автомобіля «Опель» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 саме на червоний сигнал світлофора. Натомість, позивачем на даному відео зазначено, що можливо ним було здійснено проїзд на жовтий сигнал світлофора, в той час як оскаржувана постанова містить чітке формулювання проїзду позивача саме на червоний сигнал світлофора.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Проте, як свідчать матеріали справи, в порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху. Зокрема, у матеріалах були відсутні матеріали фото-чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, яким суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Крім того, згідно з п. 1 частини першої ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, відповідачем, суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність його дій під час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не надано доказів на яких ґрунтується висновок (постанова) про вчинення особою - ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами адміністративного впливу проводяться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону.

Як роз`яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Дана вимога також порушена відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем, суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність її дій під час винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та не надано доказів на яких ґрунтується висновок (постанова) про вчинення особою - ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Зважаючи на вищевикладене, постанова серії ЕАВ № 1466792 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу Адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до рядового поліції 2 роти, 1 батальйону, 1 полку Департаменту патрульної поліції в м. Києві Іванюти Дмитра Олександровича про скасування постанови

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 7, 251, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст. 2, 4, 5, 6, 7, 211, 217, 241, 245, 246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до рядового поліції 2 роти, 1 батальйону, 1 полку Департаменту патрульної поліції в м. Києві Іванюти Дмитра Олександровича про скасування постанови,- задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1466792 від 29 серпня 2019 року винесену УПП у м. Києві Інспектором рядовий поліції Іванютою Дмитром Олександровичем про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя :