Справа № 473/169/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 р.м. ОдесаСправа № 473/169/20

Головуючий в І інстанції: Ротар М.М.

Дата та місце ухвалення рішення:05.02.2020 р.

м. Вознесенськ

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.
судді Градовського Ю.М.
судді Турецької І.О.
за участю секретаря - Коваль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Аннич Руслана Мироновича на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2020 року за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержанта поліції Аннич Руслана Мироновича про визнання дій посадової особи протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержанта поліції Аннич Р.М. про визнання дій відповідача щодо складання постанови серії ДП 18 № 683323 від 01.01.2020 року про адміністративне правопорушення та визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 683323, закриття провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 01 січня 2020 року поліцейським 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержантом поліції Аннич Р.М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 683323, згідно якої на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач вважає дану постанову незаконною у зв`язку із допущенням процесуальних порушень під час розгляду адміністративної справи. Так, позивач посилався на те, що відповідно до фактичних обставин по справі вчинення ним правопорушення відбулось 01.01.2019 року, тобто за рік до розгляду справи по суті, що є суперечливим. Позивач вважає, що зі змісту даної постанови не зрозуміло, де знаходиться міст, на якому він допустив порушення п. 14.6 ПДР, оскільки у фактичних обставинах, зазначених поліцейським відображено лише адміністративно-територіальну одиницю - місто Вознесенськ та вул. Київську. Також позивач вважає, що поліцейським у порушення вимог чинного законодавства не складався протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, який мав би передувати постанові по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач вважає, що він, як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, був позбавлений можливості ознайомитись з доказами вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки уповноваженою особою такі докази йому надані не були, а розгляд справи здійснювався без будь-якої підготовки до розгляду справи, що є порушенням ст.ст. 278, 279 КУпАП.

На підставі викладеного, позивач просив визнати протиправними дії відповідача по складанню оскаржуваної постанови, а саму постанову визнати протиправною та скасувати.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2020 року позов задоволено. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 683323 та закрито провадження по справі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Аннич Р.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, просив скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01 січня 2020 року поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Аннич Р.М. було складено постанову серії ДП 18 № 683323, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, а саме: порушення правил обгону.

У постанові зазначено, що 01.01.2019 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «КІА MAGENTIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у м. Вознесенськ по вул. Київський здійснив обгін кількох транспортних засобів, які рухались в попутному напрямку на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, а саме - на мосту, чим порушив п.п. "г" п. 14.6 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що з наданих відповідачем доказів неможливо встановити вчинення позивачем правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності згідно оскаржуваної постанови, а також наданими доказами не підтверджено дотримання відповідачем процедури розгляду справи. Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка сама є предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

В свою чергу, ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, без складення відповідного протоколу про скоєння адміністративного правопорушення.

Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Слід зазначити, що єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР), порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В ході розгляду даної справи встановлено, що відповідачем було винесено відносно ОСОБА_1 постанову по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із порушенням ним п.п. "г" п. 14.6 ПДР України.

Підпунктом "г" пункту 14.6 Правил дорожнього руху передбачено, що обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Відповідно до п. 1.10 ПДР, обгін - це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

У постанові по справі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «КІА MAGENTIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у м. Вознесенськ по вул. Київський здійснив обгін кількох транспортних засобів, які рухались в попутному напрямку на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, а саме - на мосту, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач посилався на те, що вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом з реєстратора MOVI0095, який було надано до суду, з якого вбачається, що позивач у порушення ПДР здійснив обгін, що змусило службовий автомобіль співробітників поліції зупинитися та пропустити автомобіль позивача, який рухався у зустрічному напрямку, для уникнення аварійної ситуації. Після чого співробітниками поліції було прийнято рішення зупинити транспортний засіб «КІА MAGENTIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , для складання адміністративних матеріалів.

Також відповідач зазначив, що відеозаписом MOVI0096 зафіксовано, як співробітники поліції розмовляють з водієм, який знаходився у своєму транспортному засобі, після чого почав рухатись з місця та на швидкості попрямував у невідомому напрямку, чим створив небезпеку не тільки для себе, а також для інших учасників дорожнього руху.

Крім того, відповідач вказав, що відеозаписом № з нагрудного відеореєстратора DM-4021 зафіксовано як впродовж тривалого часу поліцейський автомобіль намагається наздогнати транспортний засіб позивача, після чого автомобіль було зупинено та водій намагався втекти з місця зупинки.

В свою чергу, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 30 Закону України "Про Національну поліцію", визначено, що поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Згідно ст. 31 вказаного Закону поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як: зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В даному випадку посадовими особами відповідача факт порушення позивачем Правил дорожнього руху було зафіксовано відеореєстратором, розміщеним на службовому автомобілі патрульної поліції.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що зафіксовані вказаним технічним засобом відомості є доказами в розумінні статті 251 КУпАП та ст.ст. 73-78 КАС України.

Дослідивши надані відповідачем докази у підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення та правомірності винесення оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів встановила наступне.

Зафіксувавши допущення водієм транспортного засобу «КІА MAGENTIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушення Правил дорожнього руху, що виразилось у порушенні правил обгону на мосту, співробітниками поліції було зупинено вказаний транспортний засіб.

Суд першої інстанції, при постановленні рішення посилався на те, що відеозаписом з відеореєстратора з службового автомобіля зафіксовано факт здійснення обгону автомобілем сірого кольору, при цьому з даного доказу не вбачається марка та державний номер транспортного засобу. Після чого працівники поліції зупиняються біля автомобіля марки «КІА MAGENTIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який при цьому не рухався та стояв на обочині. Відеофіксація вказаних подій здійснювалася на відеореєстратор з службового автомобіля, що не дає можливості встановити хто саме перебував за кермом вказаного транспортного засобу та про що на протязі 5 хвилин (12:29 12:33 час на відео реєстраторі) розмовляли працівники поліції з водієм транспортного засобу марки «КІА MAGENTIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Колегія суддів в свою чергу зазначає, що наданим відеозаписом зафіксовано, як після розвороту транспортного засобу, на якому здійснювали патрулювання поліцейські, патрульний автомобіль під`їхав до транспортного засобу позивача «КІА MAGENTIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стояв край дороги. В свою чергу, колегія суддів враховує, що при виявленні факту порушення, патрульний автомобіль рухався у зустрічному напрямку та був вимушений зупинитись та пропустити автомобіль «КІА MAGENTIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, рухаючись назустріч по тій же полосі, на якій знаходився патрульний автомобіль, тобто по зустрічній смузі, здійснював обгін інших трьох транспортних засобів. Після чого поліцейські вимушені були здійснити розворот та під`їхати до зупиненого ними транспортного засобу позивача.

З матеріалів справи встановлено, що на позивача, окрім постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 683323 від 01.01.2020 року, було складено також протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 285891 про скоєння ним правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-2 КУпАП, а саме невиконання вимоги працівників поліції про зупинення транспортного засобу, що змусило останніх здійснювати його переслідування.

В ході розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказане вище правопорушення, Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області у постанові від 05.02.2020 року у справі № 473/109/20 було встановлено, що 01.01.2020 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом по вул. Київська в м. Вознесенську, виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу та надав на огляд відповідні документи.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, зібраними по справі доказами встановлено, що саме транспортний засіб позивача - автомобіль «КІА MAGENTIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зафіксований відеореєстратором патрульного автомобіля в момент здійснення обгону на мосту інших транспортних засобів по вул. Київській у м. Вознесенську, у зв`язку з чим був зупинений співробітниками поліції для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Факт виконання ОСОБА_1 вимоги поліцейських про зупинення транспортного засобу підтверджено судом рішенням, яке набрало законної сили.

Зазначене свідчить про порушення позивачем п.п. "г" п. 14.6 ПДР, та наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

В свою чергу, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

З наданого відповідачем відеозапису встановлено, що після того, як позивач зупинився на вимогу поліцейських, співробітники поліції протягом декількох хвилин розмовляли з водієм транспортного засобу «КІА MAGENTIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювали перевірку його водійського посвідчення, однак, до закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення та до складання постанови по справі про адміністративне правопорушення водій покинув місце зупинки та направився у невідомому напрямку, що змусило поліцейських здійснювати переслідування вказаного автомобіля.

Зазначене свідчить про те, що поліцейськими розпочато процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак, з незалежних від відповідача причин, а саме залишення водієм місця зупинки, винесення постанови не відбулось одразу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач вжив всіх залежних від нього заходів по дотриманню процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, тоді як дії позивача були направлені на перешкоджання виконанню посадовими особами патрульної поліції своїх повноважень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, розгляду справи про адміністративне правопорушення, притягненню винної особи до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що правомірність дій відповідача по притягненню ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності узгоджується з приписами глави 22 КУпАП.

Відповідальність за порушення пункту 14.6 ПДР передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, згідно з якою перевищення порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В ході розгляду даної справи відповідачем доведено належними доказами факт вчинення позивачем порушення п.п. "г" п. 14.6 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП та, відповідно, правомірності прийняття постанови серії ДП18 № 683323 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього штрафу в розмірі 425 грн.

В свою чергу, звертаючись з позовом до суду першої інстанції, позивач просив, окрім скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, визнати протиправними дії відповідача по складанню постанови по справі про адміністративне правопорушення.

З цього приводу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлені основні повноваження поліції, яка відповідно до покладених на поліцію завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як вже зазначалось вище, згідно положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції наділені повноваженнями розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 122 КУпАП. При цьому, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Аннич Р.М. наділений повноваженнями розглядати справи про адміністративні правопорушення та приймати постанови про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у вигляді накладення стягнень, передбачених санкціями відповідних статей КУпАП.

Таким чином, в даному випадку, приймаючи за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Аннич Р.М. реалізовував надані йому законодавством повноваження та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ході розгляду даної справи не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідач при винесені оскаржуваної постанови вийшов за межі наданих йому повноважень або діяв у непередбачений законом спосіб, а тому відсутні підстави вважати незаконними його дії по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Отже, за правилами наведеної норми процесуального законодавства захисту в суді підлягають, зокрема, порушені органом державної влади та його посадовими особами права, свободи та інтереси фізичних осіб.

В даному випадку оскаржувані за цим позовом дії інспектора поліції реалізовані відповідною постановою, а тому колегія суддів вважає, що вказані дії не порушують права та інтереси позивача у розумінні наведених приписів адміністративного процесуального законодавства.

З урахуванням викладеного, колегія судів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Доводи позивача по справі не спростовують наведених висновків суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що при розгляді справи судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, відповідно до ст.317 КАС України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Аннич Руслана Мироновича - задовольнити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2020 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержанта поліції Аннич Руслана Мироновича про визнання дій посадової особи протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 19.03.2020 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька