Справа № 320/3737/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3737/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сквирський комбінат хлібопродуктів" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Сквирський комбінат хлібопродуктів" з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.07.2019 № .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 03.07.2019 №.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, а оскаржуване рішення прийняте з урахуванням вимог чинного законодавства, оскільки ТОВ "Сквирський комбінат хлібопродуктів" занижено фінансовий результат оподаткування своєї діяльності та завищено податковий кредит, за рахунок включення до витрат сум по розрахункам з контрагентами, які не ґрунтувались на товарних господарських операціях.

Відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сквирський комбінат хлібопродуктів" на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, до суду не з`явилися.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

За наведених обставин, колегія суддів вирішила здійснити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДФС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ „Сквирський комбінат хлібопродуктів", результати якої оформлено Актом про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ „Сквирський комбінат хлібопродуктів" від 11.06.2019 №476/10-36-12-02/00954544, яким встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.10 ст. 10 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення за березень 2019 року, а саме значення рядка 21, на загальну суму 44225,00 грн.

На підставі викладених в акті перевірки від 11.06.2019 №476/10-36-12-02/00954544 висновків, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.07.2019 № , яким позивачу визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 44225,00 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідач не спростував обставини реального виконання спірних операцій, засвідчених поданими платником первинними документами, та не скористався правами, наданими йому податковим законодавством для безпосереднього з`ясування обставин, які б підтвердили або спростували висновки про неможливість виконання контрагентами позивача господарських операцій.

Оцінюючи доводи апелянтів у взаємозв`язку з обставинами справи, колегія суддів виходить з наступного.

Податковий орган дійшов висновку про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Сквирський комбінат хлібопродуктів" положень Податкового кодексу України на підставі наявності кримінальних проваджень за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого Кримільним кодексом України, відповідно до яких постачальники позивача: ТОВ „ПРОФІ СТАЙЛ КОМПАНІ", ТОВ „СМП „Магніт", ТОВ „КРЕСТОН ДЖІ СІ ДЖІ АУДИТ" та ТОВ „Європа Транс Агро" безпідставно сформували податковий кредит із використанням первинних бухгалтерських документів, що не підтверджують обставин господарських операцій.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Положеннями п. 44.1, п. 44.2 ст. 44 ПК України встановлено обов`язок платників податків для цілей оподаткування вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до пп. «а», «б» п. 185.1 ст. 185 ПК об`єктом оподаткування (податком на додану вартість) є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ПК передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 198.1, 198.2 ст. 198 ПК до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленню пунктом 193.1 статті 193цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, правові наслідки у виді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 20 січня 2016 року (№ 21-4953а15) надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Тобто, предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції, а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту.

Матеріалами справи підтверджується, що 25 вересня 2018 року між ТОВ „Сквирський комбінат хлібопродуктів" (Покупець) та ТОВ „ПРОФІ СТАЙЛ КОМПАНІ" (Продавець) був укладений договір поставки металевих воріт №25/09.

Предметом договору є зобов`язання продавця передати покупцю і зробити установку в його приміщеннях, та зобов`язання покупця прийняти та оплатити секційні ворота промислові.

На виконання своїх договірних зобов`язань позивачем була здійснена передоплата на загальну суму 87 597,40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 21.02.2019 №1271 та від 01.03.2019 №1485.

У подальшому, на підставі видаткової накладної (додається) в лютому 2019 року ТОВ „ПРОФІ СТАЙЛ КОМПАНІ" передав позивачу ремкомплекти до металевих воріт на загальну суму 10435,00 грн.

Згідно видаткової накладної від 21.05.2019 № 113, ворота були поставлені в травні 2019 року.

Поставка воріт здійснювалась перевізником ТОВ "Ін-Тайм", що підтверджується декларацією про прийняття вантажу, наявною у матеріалах справи.

Також, 01 квітня 2019 року між ТОВ „Сквирський комбінат хлібопродуктів" (Покупець) та ТОВ "СМП "Магніт" (Постачальник) був укладений Договір поставки металу № 0104/19-1.

Предметом договору є зобов`язання постачальника передати у власність покупця та зобов`язання покупця прийняти та оплатити металопрокат.

На виконання договірних зобов`язань позивач оплатив за товар у сумі 46 500,77 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 04.03.2019 № 1548 та від 28.02.2019 № 1436 (37-38).

У березні 2019 року ТОВ „СМП „Магніт" передав позивачу метал на загальну суму 46 500,77 грн. Факт виконання договірних зобов`язань підтверджується видатковою накладною від 01.03.2019 №301-06. Транспортування металу здійснювалось за рахунок ТОВ „СМП „Магніт", що підтверджується товарно-транспортною накладною від 01.03.2019 № Р1-6.

Окрім того, між позивачем (Замовник) та ТОВ „КРЕСТОН ДЖІ СІ ДЖІ АУДИТ" (Виконавець) 14 березня 2019 року був укладений договір про надання аудиторських послуг № 2266/NS/l 12/01.

Предметом договору є зобов`язання виконавця надати послуги замовнику з аудиту комбінованої фінансової звітності Групи компаній за рік та зобов`язання замовника прийняти та оплатити такі послуги.

Возивач здійснив передоплату згідно договору на суму 75000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 20.03.2019 № 1981.

На суму передоплати була виписана та зареєстрована податкова накладна (додається) та внесена до податкового кредиту.

Також, між позивачем (Замовник) та ТОВ „Європа Транс Агро" (Виконавець) 18 лютого 2019 року був укладений договір про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № ТЕО-СКХП-2019.

Предметом договору є зобов`язання виконавця доставити автомобільним транспортом ввірений йому замовником вантаж та зобов`язання замовника сплатити за перевезення вантажу встановлену сторонами плату.

На виконання своїх договірних зобов`язань позивач здійснив оплату згідно договору на суму 54 376,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 07.03.2019 №1652 та від 27.03.2019 №2158.

У лютому 2019 року ТОВ „Європа Транс Агро" надав послуг по перевезенню вантажів на суму 54 376,00 грн, що підтверджується актом виконаних робіт від 28.02.2019 №1399.

Транспортування вантажу до позивача здійснювалось силами ТОВ „Європа Транс Агро", що підтверджується товарно-транспортними накладними від 19.02.2019.

По всім операціям, вчиненим позивачем з контрагентами, було складено та зареєстровано податкові накладні, а також наявні документи первинного бухгалтерського обліку, передбачені пунктом 201.11 статті 201 ПК України, які не мають юридичної дефектності.

Колегія суддів також зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Сквирський комбінат хлібопродуктів" на підтвердження реальності спірних операцій, серед іншого надано: сервісну книжку, гарантійний талон, сертифікат та фотокопії щодо поставленого та установленого ТОВ "Профі Стайл Компані" товару - воріт; сертифікати та лист директора ТОВ "СМП "Магніт" щодо товару та послуг - металопрокат; оформлений бюджет робіт з аудиту фінансової звітності, виконаної ТОВ „КРЕСТОН ДЖІ СІ ДЖІ АУДИТ", а також копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, згідно яких ТОВ "Європа Транс Агро" - контрагент з надання експедиційних послуг, є власником ряду транспортних засобів.

Дослідивши обставини справи та надані документи, колегія суддів приходить до висновку, що перелічені докази є достатніми, відповідають вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, містять всі обов`язкові для первинних документів реквізити та у встановленому порядку підтверджують правомірність доводів позивача.

Разом з тим, контролюючий орган стверджує про фіктивність та безтоварність здійснених ТОВ "Сквирський комбінат хлібопродуктів" господарських операцій, посилаючись на відомості з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно яких щодо контрагентів позивача існують відкриті кримінальні провадження.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на відомості щодо контрагентів позивача у кримінальних провадженнях, позаяк наявність кримінального провадження не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі № 822/551/18.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримувати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства. В матеріалах справи відсутні докази винесення вироку у кримінальних провадженнях відносно контрагента позивача.

Здійснення господарської діяльності контрагентом не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов`язок суб`єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента. Відомості, що є обов`язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій.

Окрім того, суд першої інстанції вірно вказав, що здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом фіктивного підприємництва щодо контрагентів позивача не свідчить про відсутність факту здійснення цих господарських операцій, оскільки обставини відсутності реального вчинення господарської операції необхідно встановлювати щодо кожної господарської операції окремо.

Окрім того, чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов`язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників (виконавців) при створенні підприємства та здійсненні господарської діяльності або через відсутність висновків зустрічних перевірок зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту та донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит.

Разом із тим, відповідачем не надано судового рішення, яке б набрало законної сили, щодо встановлення факту відсутності у контрагентів позивача мети на здійснення господарської діяльності та відсутності її реального здійснення. Також не наданого судового рішення у порядку статті 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів між позивачем та його контрагентом. У той же час, жодним нормативно-правовим актом не передбачено право податкового органу самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 822/551/18.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Натомість, наявні в матеріалах справи докази - первинні документи, належним чином підтверджують реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, у тому числі з: ТОВ „ПРОФІ СТАЙЛ КОМПАНІ", ТОВ „СМП „Магніт", ТОВ „КРЕСТОН ДЖІ СІ ДЖІ АУДИТ" та ТОВ „Європа Транс Агро"

Відтак, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновку суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи, та не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Парінов А.Б.

Судді: Беспалов О.О.

Ключкович В.Ю.