Справа № 500/365/20
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/365/20

19 березня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі: судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, у якому просить:

визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Тернопільській області від 14.01.2020 № Ф-9921-54;

зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області привести у відповідність облікові картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: громадянина Микитів Олега Ігоровича, самозайнятої особи Микитів Олега Ігоровича, фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , оскільки це одна і та ж особа з одним і тим же кодом ).

Ухвалою суду від 05.02.2020 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області в частині позовних вимог про зобов`язання Головне управління ДПС у Тернопільській області привести у відповідність облікові картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: громадянина Микитів Олега Ігоровича, самозайнятої особи Микитів Олега Ігоровича, фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , оскільки це одна і та ж особа з одним і тим же кодом ) на підставі пункту 4 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а.с.25-27).

Ухвалою суду від 05.02.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області в частині позовної вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Тернопільській області від 14.01.2020 № Ф-9921-54 (а.с.28-30).

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та є арбітражним керуючим. Як фізична особа-підприємець своєчасно проводить сплату єдиного соціального внеску. Про взяття на облік платником податку як особи, що здійснює незалежну професійну діяльність (арбітражний керуючий), до податкового органу не звертався, та, відповідно, на обліку як самозайнята особа не перебуває.

Разом з тим, відповідачем прийнято щодо нього вимогу про сплату єдиного внеску, заборгованість по якому станом на 31.10.2019 склала 16825,10 грн. Позивач вважає, що відсутні підстави для нарахування та сплати єдиного внеску щодо нього. Посилається на положення Податкового кодексу України, Порядку обліку платників податків та зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011, Положення про реєстр страхувальників, затверджений наказом Міністерства фінансів України №1162 від 24.11.2014 в частині взяття на облік платником податку та платником єдиного внеску фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність. Вказує, що оскільки він зареєстрований як фізична особа - підприємець і в межах цієї діяльності надає послуги як арбітражний керуючий, та відсутній факт взяття його на облік як самозайнятої особи, то дії відповідача щодо подвійного нарахування йому єдиного соціального внеску є протиправними. Також вважає, що має перебувати в реєстрі страхувальників лише один раз як фізична особа підприємець.

20.02.2020 в межах строку встановленого судом від Головного управління ДПС у Тернопільській області надійшов відзив на позов (а.с.37-39). Відповідач у відзиві на позов його заперечує та посилається на положення Податкового кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 № 755-ІV (далі - Закон № 755), Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI від (далі - Закон № 2464), Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 №469) (далі - Інструкція №449).

Вказує, що ОСОБА_1 відповідно до відомостей інформаційної системи податкового органу з 18.01.2008 зареєстрований як суб`єкт господарювання та одночасно взятий на облік за категорією страхувальника - фізична особа-підприємець, який обрав спрощену систему оподаткування, з 12.04.2013 взятий на облік з ознакою незалежної професійної діяльності «Арбітражний керуючий».

Оскільки позивачем єдиний внесок як самозайнятою особою (арбітражним керуючим) не нараховувався та не сплачувався, то Головним управлінням ДПС повідомлено ОСОБА_1 шляхом виставлення відповідної вимоги про сплату боргу (недоїмки), про наявність у нього заборгованості станом на 31.12.2019 року зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 14 988,98 грн.

Представник відповідача вважає, що оскаржувана вимога про сплату боргу є правомірною та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 27.02.2020 суд заслухав пояснення учасників справи та оголосив перерву у зв`язку з витребуванням додаткових доказів до 15.30 год 12.03.2020.

Судове засідання у цій справі, призначене на 12.03.2020, було відкладено через неявку позивача (його представника) до 10.30 год 19.03.2020.

Учасники справи подали до суду додаткові докази.

В подальшому представники сторін подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відтак, судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши пояснення учасників справи у судовому засіданні 27.02.2020, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем із 18.01.2008, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) внесено відомості за №0010527, позивач як підприємець взятий на облік платником податків в Тернопільському управлінні Головного управління ДПС у Тернопільській області з 21.01.2008, як платник єдиного внеску з 18.01.2008 (а.с.71-74).

Згідно з даними ЄДР станом на 29.01.2020 видами діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , серед інших, є 69.10 «Діяльність у сфері права», 70.22 «Консультування з питань комерційної діяльності й керування», 74.90 «Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н. в. і. у.» (а.с.71-72).

У зв`язку з тим, що відповідно до даних ЄДР 13.11.2018 року (у період, за який виставлена вимога про сплату єдиного внеску) державним реєстратором вчинялися реєстраційні дії щодо зміни видів діяльності ОСОБА_1 , то судом досліджено відомості ЄДР до цієї дати, зокрема в частині видів діяльності.

Згідно з даними ЄДР станом на 12.11.2018 видами діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , серед інших, були 69.10 «Діяльність у сфері права», 70.22 «Консультування з питань комерційної діяльності й керування», відсутній вид діяльності - 74.90 «Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н. в. і. у.» (а.с.73-74).

Відповідно до відомостей інформаційної системи «Податковий блок. Облік платників податків, розділу «Реєстраційні дані» ОСОБА_1 з 01.01.2019 є платником єдиного податку 3 групи, у відомостях розділу види діяльності основним видом діяльності зазначено 70.22 «Консультування з питань комерційної діяльності й керування», в розділі «Ознака незалежної професійної діяльності» вказано арбітражний керуючий, дата встановлення ознаки незалежної професійної діяльності 12.04.2013, у розділі «Дані Реєстрів про реєстрацію незалежної професійної діяльності» зазначено арбітражний керуючий на підставі документа №229, виданого 26.02.2013 (а.с.51-56).

ОСОБА_1 є арбітражним керуючим, здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого Міністерством юстиції України 26.02.2013 за № 229 (а.с.18).

Такий вид діяльності як діяльність арбітражного керуючого (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) включається до видів економічної діяльності класу 70.22 «Консультування з питань комерційної діяльності й керування» (а.с.75).

І такий вид діяльності (КВЕД 70.22) є одним з видів діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 згідно з відомостями ЄДР (а.с.71-74). Тобто діяльність позивача як підприємця охоплювалася (співпадала) з його діяльністю як арбітражного керуючого протягом 2013-2019 років.

Як вбачається з письмових пояснень представника відповідача (а.с.88-89) та даних зворотного боку інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 по єдиному внеску за 2016-2019 роки (а.с.44-50), протягом 2017-2018 років ОСОБА_1 в даних інтегрованої картки відображено нарахування єдиного внеску по фізичній особі підприємцю у розмірі мінімального страхового внеску і нарахування єдиного внеску по особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у розмірі мінімального страхового внеску (подвійне нарахування), у 2019 роках нарахування єдиного внеску проводилось позивачу лише як фізичній особі - підприємцю. Позивач проводив сплату єдиного соціального внеску лише як фізична особа-підприємець, що підтверджується даними інтегрованої картки та квитанціями про перерахування єдиного внеску (а.с.84-87).

14.01.202 Головне управління ДПС у Тернопільській області прийняло вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9921-54, згідно з якою за позивачем, як фізичною особою, станом на 31.12.2019 рахується сума боргу зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 14988,98 грн відповідно до статті 25 Закону № 2464-VI (а.с.10).

Позивач не погоджується з вимогою про сплату боргу (недоїмки), у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, суд, зважаючи на предмет позову, перевіряє чи оскаржуване рішення відповідача вимога про сплату боргу прийняте у відповідності до зазначених вище умов.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI), Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за № 460/26905, Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 №1162, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03.12.2014 за №1553/26330 (далі - Порядок № 1162), Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зареєстрованим постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон № 2464-VI. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 Закону № 2464-VI).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).

Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI (у редакції Закону №77-VIII від 28.12.2014) платниками єдиного внеску є:

фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що Закон № 2464-VI не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.

Позивач ОСОБА_1 є платником єдиного внеску - фізичною особою-підприємцем, який з 01.01.2019 обрав спрощену систему оподаткування, тобто є платником єдиного внеску в розумінні пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 2464-VI облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 5 Закону № 2464-VI).

Відповідно до статті 5 Закону № 2464-VI та інших нормативно-правових актів розроблено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03.12.2014 за № 1553/26330, (далі - Порядок № 1162), який є нормативно-правовим актом у розумінні частини третьої статті 117 Конституції України та джерелом права, яке застосовується судом, відповідно до частини другої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01.01.2016, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку № 1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах, зокрема, 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску (пункт 3 розділу ІІ Порядку № 1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).

Суд встановив, що позивач як фізична особа-підприємець із 18.01.2008 перебуває на обліку контролюючого органу як платник єдиного внеску, що підтверджується відомостями, які містяться в ЄДР (а.с.55).

Розділом ІІІ Порядку № 1162 встановлено порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755.

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №1162).

Аналіз положень цього Порядку свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою № 1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» Порядок №1162 не передбачає.

До набрання чинності Порядком № 1162 діяв Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 № 458, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1646/24178.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ цього Порядку взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, органом доходів і зборів здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від них заяви про взяття на облік платником єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком.

Постановою правління Пенсійного фонду України 27.09.2010 № 21-6, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 за № 995/18290, був затверджений Порядок взяття на облік та зняття з обліку в органах Пенсійного фонду України платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, глава 4 якого визначала порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

Згідно з пунктом 4.2 глави 4 цього Порядку платники єдиного внеску (крім фізичних осіб), платники єдиного внеску (фізичні особи), на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», беруться на облік в органах Пенсійного фонду за місцем проживання не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від них заяви за формою згідно з додатком 4 або 5. Заява зазначеними платниками подається в 10-денний термін із дня початку провадження відповідної діяльності або укладення трудового договору з найманим працівником чи укладення договору цивільно-правового характеру з фізичною особою.

Кожен з наведених порядків взяття на облік фізичних осіб, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», передбачав подання фізичною особою відповідної заяви за встановленої форми для взяття на облік платником єдиного внеску.

Суд встановив, що позивач здійснює незалежну професійну діяльність - арбітражного керуючого (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) на підставі Свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 26.02.2013 №229. При цьому ОСОБА_1 після отримання Свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 26.02.2013 №229 заяву за встановленою формою до контролюючого органу для реєстрації платником єдиного внеску в межах незалежної професійної діяльності не подавав. Натомість 12.04.2013 відповідач самостійно встановив позивачу як фізичній особі-підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності, що не узгоджується з наведеними нормами, якими визначена процедура взяття на облік платників єдиного внеску.

Представником відповідача надано до суду лише копію заяви для взяття на облік фізичної особи підприємця як платника податків (а не єдиного соціального внеску), подану до контролюючого органу 21.01.2008 (а.с.57), тобто задовго до набуття статусу арбітражного керуючого.

Щодо внесення відомостей про платника єдиного внеску до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Державний реєстр створюється для забезпечення, зокрема, ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації (частина перша статті 16 Закону № 2464-VI).

Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 16 Закону № 2464-VI).

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац другий частини третьої статті 16 Закону № 2464-VI).

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац третій частини першої статті 20 Закону № 2464-VI).

Відомості про фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абзац третій частини другої статті 20 Закону № 2464-VI).

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562, затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Положення №10-1), яке відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

З метою забезпечення обробки інформації в Реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (пункт 1 розділу ІІІ Положення № 10-1).

Облікова картка відкривається у разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом (пункт 2 розділу ІІІ Положення № 10-1).

До облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Як вбачається з форми витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (додаток 8 до Положення № 10-1, пункт 6 розділу V), до відомостей, які містить цей витяг, віднесено й відомості щодо статусу застрахованої особи, серед типів якого нормотворець визначає фізичну особу-підприємця і самозайняту особу, під якою мається на увазі особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, що обумовлює висновок про те, що такого статусу застрахованої особи, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, Положення № 10-1 не визначає.

Системний аналіз норм Закону № 2464-VI та Положення № 10-1 дає підстави для висновку про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи-підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до ПФУ щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Враховуючи те, що позивач не перебуває на обліку платника єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подавав звітність як такий платник, суд доходить висновку про безпідставне встановлення відповідачем позивачу як платнику єдиного внеску фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування на цій підставі єдиного внеску.

Верховний Суд у постанові від 02.09.2019 у зразковій справі № 520/3939/19 зробив правовий висновок, згідно якого за наявного існуючого правового регулювання взяття та перебування на обліку платника єдиного внеску фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності не передбачено. Взяття контролюючим органом на облік особи як платника єдиного внеску - фізичної особи-підприємця (пункт 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI) та внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб унеможливлює нарахування єдиного внеску за іншим типом платника без прийняття відповідних рішень і внесення змін щодо попереднього обліку особи у спосіб, визначений Законом і підзаконними нормативно-правовими актами. Підзаконний нормативно-правовий акт спеціальної облікової політики в частині визначення такої категорії платників єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності не відповідає статті 4 Закону №2464-VI. Зміна контролюючим органом обліку особи платника єдиного внеску в спосіб, не встановлений Законом або встановлений підзаконним нормативно-правовим актом, який не відповідає Закону в цій частині, та нарахування на підставі таких дій єдиного внеску, суперечить принципам законності та належного врядування.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що статус фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та, як наслідок, порядок обліку та сплати єдиного внеску такою особою Закон № 2464 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не передбачає.

З огляду на те, що Закон № 2464 не визначає окремого статусу та специфіки обліку, звітності та сплати єдиного внеску для таких осіб, а нормами податкового законодавства передбачено, що такі особи мають статус фізичної особи-підприємця, суд дійшов висновку, що належним виконанням позивачем обов`язку із сплати єдиного внеску є ведення єдиного податкового обліку та сплата податків саме як фізична особа-підприємець, у тому числі за видом діяльності арбітражного керуючого.

Оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) сформована у зв`язку із автоматичним внесенням до інтегрованої картки платника зобов`язань зі сплати сум єдиного внеску по одній і тій же особі двічі: один раз як по платнику єдиного внеску фізичній особі підприємцю, другий як по платнику єдиного внеску особі, що здійснює незалежну професійну діяльність.

Позивачем сплачені суми єдиного внеску у розмірі не нижче мінімального як фізичною особою-підприємцем, а, виходячи з наведених вище положень законодавства, подвійне нарахування мінімального розміру єдиного внеску за 2017-2018 роки від провадження одного й того ж виду діяльності як підприємця та самозайнятої особи є протиправним.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У цій справі, заперечуючи проти позову, відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Тернопільській області №Ф-9921-54 від 14.01.2020, оскільки позивачем доведено неправомірність дій відповідача щодо формування податкової вимоги про сплату недоїмки у розмірі 14988,98 грн у зв`язку з протиправним обліком ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця та з ознакою незалежної професійної діяльності.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частинами першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 840,00 грн, що підтверджуються квитанцією № ПН2313065 від 27.01.2020 (а.с.8).

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.01.2020 №Ф-9921-54.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,00 грн (вісімсот сорок грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Тернопільській області (вулиця Білецька, 1, місто Тернопіль, 46003, ідентифікаційний код юридичної особи 43142763).

Повний текст рішення складено та підписано 19.03.2020.

Суддя Чепенюк О.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя Чепенюк О.В.