Справа № 263/16118/19
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року справа №263/16118/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Ястребової Л.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського першої роти батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Ковальової Тетяни Вікторівни. на рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2020 року у справі № 263/16118/19 (головуючий І інстанції Киян Д.В., рішення складено у приміщенні суду за адресою: м.Маріуполь, пр-т Металургів, б. 31) за позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції першої роти батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Ковальової Тетяни Вікторівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до сержанта поліції першої роти батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Ковальової Тетяни Вікторівни (далі-відповідач, сержант поліції Ковальова Т.В.) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.10.2019 року, серії ЕАК № 1643710 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП (а.с. 2-5).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2020 року позов задоволено (а.с. 52-55).

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 19.10.2019 року серії ЕАК № 1643710 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАПта застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень - скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Відповідач з вказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2020 року, задовольнити апеляційну скаргу та ухвалити нове судове рішення на користь відповідача. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідно до норм КАС України у суду відсутні повноваження визнавати дії посадових осіб неправомірними. Вважає, що судом взагалі не було зазначено якими доказами позивача спростовується факт його правопорушення (а.с. 34-36).

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, сторони заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Суд, заслухав суддю - доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Зі змісту постанови серії ЕАК № 1643710 від 19.10.2019 року, складеної сержантом поліції першої роти батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Ковальовою Тетяною Вікторівною вбачається, що ОСОБА_1 19.10.2019 року о 14:55 год. в м. Маріуполі по вул. Шевченка, керуючи транспортним засобом, здійснив виїзд на трамвайні колії зустрічного напрямку, чим порушив п.11.9 ПДР України, а саме: порушення заборони виїзду на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу, за що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн. (а.с. 6, 24).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.

Відповідно до приписів статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Крім того, згідно абзацу першого частини другої В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких зокрема: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

На підтвердження факту порушення позивачем п. 11.9 ПДР, відповідачем приєднано файл ЕАК 1643710 19.10.2019 року, проте оскаржувана постанова серії ЕАК № 1643710 19.10.2019 року не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, а відтак правомірність оскаржуваної постанови не підтверджено належними та допустимими доказами.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що з копії постанови наданої відповідачем до відзиву, вбачається, що вона заповнена печатними літерами, однак в ній наявний допис кульковою ручкою у п. 9 «DVR-34», який відсутній в постанові, наданій позивачеві, шо не допускається після того, як її складено та підписано (а.с.24).

Суд відхиляє твердження апелянта щодо визнання судом першої інстанції неправомірними дій відповідача, оскільки резолютивна частина оскаржуваного судового рішення не містить вказаної вимоги.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та незаконність винесеної відносно позивача постанови і накладення на нього адміністративного стягнення, оскільки посадовою особою під час складання постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 порушено вимоги стосовно її змісту.

Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, оскільки вони суперечать чинному законодавству та не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Рішення суду першої інстанції прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін рішення суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського першої роти батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Ковальової Тетяни Вікторівни. на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2020 року у справі № 263/16118/19 за позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції першої роти батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Ковальової Тетяни Вікторівни про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2020 року у справі № 263/16118/19 - залишити без змін.

Повний текст постанови складено та підписано 18 березня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Л.В. Ястребова