Справа № 200/144/20-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 р. Справа№200/144/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мозгової Н.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про визнання дій неправомірними, скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2020 року, позивач ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вулиця Генерала Батюка, будинок №40) про визнання неправомірними дії щодо відмови у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання, скасування рішення про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, зобов`язання призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що повідомленням №Р-1485-21-62 від 25.11.2019 року йому та дружині ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг на підставі п.7 Постанови КМУ №505 від 01.10.2014 року. Зазначив, що з 07.10.2016 року він працює слюсарем - сантехніком на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у ФОП ОСОБА_3 , а дружина працевлаштована на посаді покоївки з 28.03.2017 року. Вважає, що під час винесення рішення про відмову у призначенні адресної допомоги відповідачем були порушені права позивача.

Ухвалою суду від 13.01.2020 року позовна заява залишена без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 27.01.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач надав до суду відзив, в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що виплату спірної допомоги позивачу припинено на підставі п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505, а відтак адресна допомога позивачу призначенню не підлягає. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) є внутрішньо переміщеною особою, місце проживання якого було зареєстровано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , а фактичне місце проживання/перебування - на підконтрольній українській владі території за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28.10.2014 року № (а.с.6).

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 позивач з 03.04.2017 року на умовах строкового договору працює слюсарем - сантехніком у БВ «Смерека» (а.с.7).

Вказане підтверджується довідкою №2 від 03.01.2020 року, яка видана ФОП ОСОБА_4 (а.с.8)

Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 09.08.1987 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 29.08.1987 року (а.с.15).

ОСОБА_2 на умовах строкового договору з 28.03.2017 року працює на посаді покоївки у БВ «Смерека», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_3 та довідкою №1 від 03.01.2020 року, яка видана ФОП ОСОБА_4 (а.с.13,14).

25.07.2019 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, де просив призначити щомісячну адресну допомогу на нього та дружину з 31.07.2019 року. До заяви було додано: копії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, копії довідок з роботи (а.с.34).

Рішенням Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради від 20.08.2019 року позивачу було відмовлено у наданні допомоги переміщеним особам на проживання (а.с.36).

У повідомленні відповідача від 20.08.2019 про прийняте рішення щодо відмови позивачу у призначенні допомоги вказано, що згідно з п. 7 постанови КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505, якщо особа працездатного віку не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення допомоги, її розмір на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється (а.с.37).

12.11.2019 року позивач надав звернення до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради щодо виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг (а.с.16).

25.11.2019 року відповідачем була надана відповідь, у якій зазначено про те, що згідно заяви ОСОБА_2 від 28.10.2014 року, родині позивача була призначена грошова допомога з 28.10.2014 року по 27.02.2015 року. Однак, оскільки ОСОБА_1 на його дружина не працевлаштувалися протягом періоду з жовтня 2014 року по лютий 2015 року, підстави для призначення допомоги відсутні (а.с.17).

Не погодившись із відмовою у призначенні допомоги внутрішньо переміщеним особам позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначає "Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (надалі за текстом - Порядок №505).

Відповідно до пункту 2 Порядку №505 було передбачено, що грошова допомога надається громадянам України, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Разом з цим, з огляду на інші положення пункту 2, така допомога могла бути призначена і на кожний наступний шестимісячний строк, у випадку подання представником сім`ї до уповноваженого органу заяви, в якій повідомляється про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`явлення довідки всіх членів сім`ї про взяття їх на облік як осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Відповідно до п. 3 Порядку № 505 особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначалась.

При цьому, аналізуючи вказану норму, суд дійшов висновку про те, що пункт 3 Порядку № 505 не передбачає абсолютну заборону на призначення щомісячної адресної допомоги тим особам, яким вона була припинена відповідно до пункту 7 вказаного Порядку, а містить чітке і однозначне правило щодо не призначення допомоги саме на наступний строк, під яким слід розуміти один шестимісячний строк (оскільки тільки на такий строк допомога і призначається), що йде за тим, у якому виплату допомоги було припинено особі на підставі пункту 7 Порядку №505, тому вищезазначеним Порядком не заборонено звертатись позивачу з заявою саме про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, після того, як вона вже отримувала її та підстав для відмови у призначенні такої допомоги немає, оскільки чинним законодавством не встановлено чіткої заборони на призначення такої допомоги особі в подальшому.

Як передбачено абзацом першим пункту 8 Порядку № 505, уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї.

Таким чином, із аналізу правових норм, які викладені у Порядку № 505 вбачається, що звернення уповноваженого представника сім`ї має бути розглянуте уповноваженим органом у чітко встановлений строк та прийнято відповідне рішення, результати якого мають бути повідомлені уповноваженому представнику сім`ї.

Тобто, Порядком № 505 покладається обов`язок як на внутрішньо переміщену особу, так й на уповноважений орган щодо дотримання встановленої та визначеної процедури розгляду заяв про призначення грошової допомоги, в тому числі щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, на оплату житлово-комунальних послуг.

Верховним Судом у постанові від 27 березня 2018 року по аналогічній адміністративній справі №333/3750/17 (2-а/333/199/17) висловлено правову позицію, що у разі припинення виплати особі грошової допомоги на підставі пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, така допомога їй не призначається лише на наступний строк. При цьому, чинним законодавством не встановлено заборони на призначення такої допомоги особі в подальшому. З системного аналізу пункту 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг вбачається, що вказаним пунктом регулюються умови припинення призначеної грошової допомоги та умови поновлення виплат допомоги, яка була раніше призначена але її виплата була припинена з зазначених підстав. Порядок не містить заборони чи інших обмежень на право отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за умови її отримання раніше. Допомога надається не більше ніж на 6 місяців і у подальшому за заявою строк може бути пролонговано.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України Суд зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності. Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

На підставі аналізу пунктів п.п.2-7,12 Порядку №505 суд дійшов висновку, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2-7,12 Порядку №505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та його дружина прийняті на роботу до ФОП ОСОБА_4 та з 2017 року працевлаштовані.

Зазначені факти також підтверджуються записами в трудовій книжці позивача НОМЕР_4 та трудовій книжці його дружини НОМЕР_3 .

Враховуючи те, що позивач та його дружина працевлаштовані з 2017 року, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що позивач звертався до відповідача із заявою про призначення щомісячної допомоги 25.07.2019 року, яка містила всі необхідні дані для призначення такої допомоги, вищевказана допомога повинна була бути призначена позивачу з дня звернення за її призначенням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач необґрунтовано відмовив позивачеві у призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сім`ю за його заявою від 25.07.2019 року.

Разом з цим, позивач звертається до суду з проханням: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання, скасувати рішення про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, зобов`язати призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 2 статті 9 КАС України суду надане право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сім`ю позивача, для належного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дії Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам за заявою від 25.07.2019 року, визнання протиправним та скасування рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради № Р-1485-21-62 від 25.11.2019 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та зобов`язання Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу ОСОБА_1 відповідно до заяви від 25.07.2019 року.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с.21)

Таким чином, судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вулиця Генерала Батюка, будинок №40) про визнання неправомірними дії щодо відмови у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання, скасування рішення про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, зобов`язання призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вулиця Генерала Батюка, будинок №40) щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам за заявою від 25.07.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради №Р-1485-21-62 від 25.11.2019 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (місцезнаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Г. Батюка, 40, ) призначити та виплатити щомісячну адресну грошову допомогу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) відповідно до заяви від 25.07.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вулиця Генерала Батюка, будинок №40) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Повний текст судового рішення складено та підписано 23 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая