Справа № 160/10503/19
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСерьогіної О.В.
за участі секретаря судового засіданняТрайдук С.В.
представника позивача представника відповідачаПрилєпова О.А. Чабан О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Дніпро-Контракт" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
28.10.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма «Дніпро-Контракт» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.12.2019 року.
16.12.2019 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив наступне. В ході проведення перевірки встановлено, що господарські операції позивача із контрагентами мають наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме: недостатня кількість штатних працюючих осіб при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей; відсутність інформації про власні або орендовані фонди, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства; відсутність реального ланцюга постачання реалізованих ТМЦ. Разом з тим, в акті перевірки зроблено аналіз зареєстрованих податкових накладних в ЄРПН та встановлено відсутність придбання контрагентами (з моменту реєстрації) по ланцюгу постачання товарів, реалізованих на адресу позивача або що вони не були їх виробниками. Таким чином, згідно наявних даних ЄРПН, перевіркою неможливо підтвердити сутність господарської операції та можливість її виконання з урахуванням наявних трудових та матеріальних ресурсів у контрагентів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.
08.01.2020 року позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив на позов, в якому зазначає, що податкове законодавство не ставить формування платником фінансового результату до оподаткування з податку на додану вартість, формування податкового кредиту, у пряму залежність від інших осіб (контрагентів), від дотримання останніми податкової дисципліни (фактичної сплати контрагентом податку до бюджету), їх господарських та виробничих можливостей, можливої фіктивності. Питання формування фінансового результату до оподаткування з податку на додану вартість, а також віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від добросовісності податкового обліку третіх осіб. Недотримання податкового законодавства третіми особами не є підставою для позбавлення платника податку права на формування відповідного фінансового результату до оподаткування з податку на додану вартість, на відшкодування податку на додану вартість, якщо останній виконав усі передбачені законом вимоги для відображення фінансового результату з податку на додану вартість, а також умови щодо отримання відшкодування ПДВ та має всі документальні підтвердження розміру результату до оподаткування з податку на додану вартість та податкового кредиту. Крім того, чинне законодавство не передбачає виникнення додаткового обов`язку у платника податку з контролю за дотриманням його контрагентами правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, ТОВ Фірма «Дніпро-Контракт» не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають за межами його впливу. На підтвердження операцій з постачання товару (надання послуг) від контрагентів до ТОВ Фірма «Дніпро-Контракт» наявні всі необхідні підтверджуючі документи, а саме: письмові договори, підписані керівниками підприємств та скріплені печатками, специфікації до договорів, видаткові накладні, що підтверджують фактичну поставку товару, товаро-транспортні накладні, податкові накладні на відповідні операції, сертифікати якості (у разі необхідності) та ін. документи. Контрагентами на відповідні операції були складені та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні. Всі вищезазначені документи надавалися посадовим особам органу ДФС під час проведення перевірки. Таким чином, позивач має всі документальні підтвердження правильності формування фінансового результату до оподаткування з податку на додану вартість, формування податкового кредиту по взаємовідносинам із вказаними в Акті контрагентами за період з 01.03.2018 року по 30.09.2018 року. Також, в акті перевірки не наведено фактів та доказів, які б безспірно підтверджували недобросовісність саме ТОВ - Фірма «Дніпро-Контракт» як платника податків, або свідчили про його обізнаність щодо протиправного характеру діяльності своїх контрагентів та/або їх постачальників.
Усною ухвалою суду від 19.02.2020 року, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2020 року.
У судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, що наведені у позові та у відповіді на відзив на позов. Представник відповідача вимоги позову не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Видами діяльності позивача, є: 27.12 виробництво електророзподільної та контрольної апаратури (основна); інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 25.11 виробництво будівельних металевих конструкцій і частин; 46.49 оптова торгівля іншими товарами господарського призначення та інше.
Відповідно до висновків вказаного акта, перевіркою встановлено:
-п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.10 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 5 547 647 грн., в т.ч.: за березень 2018 року в сумі 1 619 760 грн., за квітень 2018 року в сумі 747 834 грн., за травень 2018 р. в сумі 622 010 грн., за липень 2018 року в сумі 1 122 796 грн., за серпень 2018 року в сумі 689 870 грн. та за вересень 2018 року в сумі 745 377 грн.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПКУ України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
За приписами пункту 198.3 наведеної статті, Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Із наведеного вбачається, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ, є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.
Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених за виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України.
Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до пункту 1.2 Наказу №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу №88).
Згідно з пунктом 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача, тощо.
Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Сама по собі наявність первинних документів (актів надання послуг та податкових накладних) не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності формування податкового кредиту, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій, а також не доведення факту дійсного руху активів та товару між учасниками відповідних операцій.
З цього приводу також звертається увага, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету на суму податкового кредиту. Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Судом встановлено, що 26.01.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Дніпро-Контракт» (Покупець) та ТОВ «Фундатіс» (Постачальник) укладено договір поставки № 26/01, відповідно до умов якого:
п.1.1. постачальник зобов`язується в порядку й на умовах даного договору передати у власність покупцеві, а покупець прийняти й оплатити продукцію виробничо-технічного п.1.2. ціна, кількість, асортименти, строки поставки товару оговорюються в додатках (специфікаціях) до даного Договору, які узгоджуються й підписуються обома сторонами попередньо, додаються до даного Договору і є його невід`ємною частиною.
п.2.1. у пакет документації до кожної поставки товару за даним договором входить: рахунок, видаткова накладна, податкова накладна, сертифікат якості (якщо товар підлягає сертифікації).
п.2.2 постачальник гарантує, що товар за даним договором належить йому на праві власності, не перебуває в заставі, права третіх осіб на товар відсутні.
2.4. умови поставки товару оговорюються сторонами в специфікаціях до даного договору.
3.1. загальна сума за договором визначається шляхом підсумовування всіх Специфікацій, є невід`ємною частиною даного договору, включаючи ПДВ.
8.1. даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на те особами та діє до 31 грудня 2018р.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надані наступні первинні документи: видаткові накладні №105 від 29.03.2018 року на загальну суму 897 500 грн. (в т.ч ПДВ - 149 583,33 грн.); № 109 від 29.03.2018 року на загальну суму 694 000 грн. (в т.ч ПДВ - 115 666,67 грн.); №106 від 29.03.2018 року на загальну суму 542 000 грн. (в т.ч ПДВ - 90 333,33 грн.); №108 від 26.03.2018 року на загальну суму 320 400 грн. (в т.ч ПДВ - 53 400 грн.); №104 від 26.03.2018 року на загальну суму 296 526,38 грн. (в т.ч ПДВ - 49 421,06 грн.); №42 від 16.03.2018 року на загальну суму 254 469,02 грн. (в т.ч ПДВ - 42 411,50 грн.); №44 від 23.03.2018 року на загальну суму 253 715,65 грн. (в т.ч ПДВ - 42 285,94 грн.); №40 від 16.03.2018 року на загальну суму 253 600,94 грн. (в т.ч ПДВ - 42 266,82 грн.); №24 від 05.03.2018 року на загальну суму 247 333,24 грн. (в т.ч ПДВ - 41 222,21 грн.); №21 від 01.03.2018 року на загальну суму 232 431,70 грн. (в т.ч ПДВ - 38 738,62грн.); №107 від 26.03.2018 року на загальну суму 230 183,41 грн. (в т.ч ПДВ - 38 363,90грн.); №29 від 07.03.2018 року на загальну суму 229 319,08 грн. (в т.ч ПДВ - 38 219,85 грн.); №45 від 23.03.2018 року на загальну суму 228 592,34 грн. (в т.ч ПДВ - 38 098,72 грн.); №46 від 23.03.2018 року на загальну суму 209 944,15 грн. (в т.ч ПДВ - 34 990,69 грн.); №28 від 07.03.2018 року на загальну суму 200 845,92грн. (в т.ч ПДВ - 33 474,32 грн.); №31 від 12.03.2018 року на загальну суму 193 778,77 грн. (в т.ч ПДВ - 32 296,46грн.); №103 від 26.03.2018 року на загальну суму 179 092,80 грн. (в т.ч ПДВ - 29 848,80 грн.); №27 від 07.03.2018 року на загальну суму 173 255,62 грн. (в т.ч ПДВ - 28 875,94 грн.); №19 від 01.03.2018 року на загальну суму 168 137,28 грн. (в т.ч ПДВ - 28 022,88 грн.); №30 від 12.03.2018 року на загальну суму 139 802,60 грн. (в т.ч ПДВ - 23 300,43 грн.); №22 від 01.03.2018 року на загальну суму 130 539,60 грн. (в т.ч ПДВ - 21 756,60 грн.); №23 від 05.03.2018 року на загальну суму 126 800,47 грн. (в т.ч ПДВ - 21 133,41 грн.); №18 від 01.03.2018 року на загальну суму 82 294,14грн. (в т.ч ПДВ - 13 715,69 грн.); №101 від 26.03.2018 року на загальну суму 80 782,26 грн. (в т.ч ПДВ - 13 463,71 грн.); №102 від 26.03.2018 року на загальну суму 77 103,46грн. (в т.ч ПДВ - 12 850,58 грн.); №41 від 16.03.2018 року на загальну суму 76 423,20 грн. (в т.ч ПДВ - 12 737,20 грн.); №39 від 16.03.2018 року на загальну суму 66 221,26 грн. (в т.ч ПДВ - 11 036,88 грн.); №20 від 01.03.2018 року на загальну суму 65 000 грн. (в т.ч ПДВ - 10 833,33 грн.); №32 від 12.03.2018 року на загальну суму 42 565,64 грн. (в т.ч ПДВ - 7 094,27 грн.) та податкові накладні №105 від 29.03.2018 року на загальну суму 897 500 грн. (в т.ч ПДВ - 149 583,33 грн.); № 109 від 29.03.2018 року на загальну суму 694 000 грн. (в т.ч ПДВ - 115 666,67 грн.); №106 від 29.03.2018 року на загальну суму 542 000 грн. (в т.ч ПДВ - 90 333,33 грн.); №108 від 26.03.2018 року на загальну суму 320 400 грн. (в т.ч ПДВ - 53 400 грн.); №104 від 26.03.2018 року на загальну суму 296 526,38 грн. (в т.ч ПДВ - 49 421,06 грн.); №42 від 16.03.2018 року на загальну суму 254 469,02 грн. (в т.ч ПДВ - 42 411,50 грн.); №44 від 23.03.2018 року на загальну суму 253 715,65 грн. (в т.ч ПДВ - 42 285,94 грн.); №40 від 16.03.2018 року на загальну суму 253 600,94 грн. (в т.ч ПДВ - 42 266,82 грн.); №24 від 05.03.2018 року на загальну суму 247 333,24 грн. (в т.ч ПДВ - 41 222,21 грн.); №21 від 01.03.2018 року на загальну суму 232 431,70 грн. (в т.ч ПДВ - 38 738,62грн.); №107 від 26.03.2018 року на загальну суму 230 183,41 грн. (в т.ч ПДВ - 38 363,90грн.); №29 від 07.03.2018 року на загальну суму 229 319,08 грн. (в т.ч ПДВ - 38 219,85 грн.); №45 від 23.03.2018 року на загальну суму 228 592,34 грн. (в т.ч ПДВ - 38 098,72 грн.); №46 від 23.03.2018 року на загальну суму 209 944,15 грн. (в т.ч ПДВ - 34 990,69 грн.); №28 від 07.03.2018 року на загальну суму 200 845,92грн. (в т.ч ПДВ - 33 474,32 грн.); №31 від 12.03.2018 року на загальну суму 193 778,77 грн. (в т.ч ПДВ - 32 296,46грн.); №103 від 26.03.2018 року на загальну суму 179 092,80 грн. (в т.ч ПДВ - 29 848,80 грн.); №27 від 07.03.2018 року на загальну суму 173 255,62 грн. (в т.ч ПДВ - 28 875,94 грн.); №19 від 01.03.2018 року на загальну суму 168 137,28 грн. (в т.ч ПДВ - 28 022,88 грн.); №30 від 12.03.2018 року на загальну суму 139 802,60 грн. (в т.ч ПДВ - 23 300,43 грн.); №22 від 01.03.2018 року на загальну суму 130 539,60 грн. (в т.ч ПДВ - 21 756,60 грн.); №23 від 05.03.2018 року на загальну суму 126 800,47 грн. (в т.ч ПДВ - 21 133,41 грн.); №18 від 01.03.2018 року на загальну суму 82 294,14грн. (в т.ч ПДВ - 13 715,69 грн.); №101 від 26.03.2018 року на загальну суму 80 782,26 грн. (в т.ч ПДВ - 13 463,71 грн.); №102 від 26.03.2018 року на загальну суму 77 103,46грн. (в т.ч ПДВ - 12 850,58 грн.); №41 від 16.03.2018 року на загальну суму 76 423,20 грн. (в т.ч ПДВ - 12 737,20 грн.); №39 від 16.03.2018 року на загальну суму 66 221,26 грн. (в т.ч ПДВ - 11 036,88 грн.); №20 від 01.03.2018 року на загальну суму 65 000 грн. (в т.ч ПДВ - 10 833,33 грн.); №32 від 12.03.2018 року на загальну суму 42 565,64 грн. (в т.ч ПДВ - 7 094,27 грн.) Всього на суму 6 692 659,33 грн., в т.ч. ПДВ 1 115 443,14грн. На підтвердження транспортування товару надані товарно-транспортні накладні (Договір №1-2018 від 02.01.2018 року з ФОП Мушта) №18 від 01.03.2018 року; №22 від 01.03.2018 року; №19 від 01.03.2018 року; №20 від 01.03.2018 року; №21 від 01.03.2018 року; №24 від 05.03.2018 року; №27 від 07.03.2018 року; №28 від 07.03.2018 року; №29 від 07.03.2018 року; №30 від 12.03.2018 року; №31 від 12.03.2018 року; №32 від 12.03.2018 року; №39 від 16.03.2018 року; №40 від 16.03.2018 року; №41 від 16.03.2018 року; №42 від 16.03.2018 року; №46 від 23.03.2018 року; №44 від 23.03.2018 року; №45 від 23.03.2018 року; №101 від 26.03.2018 року; №102 від 26.03.2018 року; №103 від 26.03.2018 року; №104 від 26.03.2018 року; №105 від 29.03.2018 року; №106 від 29.03.2018 року; №107 від 26.03.2018 року; №108 від 26.03.2018 року; №109 від 29.03.2018 року. № 1202 від 13.04.2018 року на суму 100 000,00 грн.; № 1235 від 19.04.2018 року на суму 392 040,00 грн. Розрахунки проводились у безготівковій формі згідно наступних платіжних доручень: №468 від 09.02.2018 року на суму 102 427,32 грн.; №715 від 01.03.2018 року на суму 87 231,46 грн.; №503 від 15.02.2018 року на суму 29 129,38 грн.; №710 від 28.02.2018 року на суму 200 000 грн.; №801 від 07.03.2018 року на суму 290 737,95 грн.; №851 від 14.03.2018 року на суму 307 500 грн.; №884 від 16.03.2018 року на суму 1 157 779,01 грн.; №899 від 19.03.2018 року на суму 107 752,44грн.; №1121 від 04.04.2018 року на суму 147 726,32грн.; №1204 від 16.04.2018 року на суму 364 934,71грн.; №1393 від 23.04.2018 року на суму 300 000грн.; №1397 від 24.04.2018 року на суму 500 000грн.; №1398 від 24.04.2018 року на суму 200 000грн.; №1429 від 26.04.2018 року на суму 256 250грн.; №1405 від 25.04.2018 року на суму 358 750грн.
28.03.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Дніпро-Контракт» (Покупець) та ТОВ «МАГНІТ ТК» (Постачальник) на підставі ідентичних договорів укладено договір поставки № 28/03/1 та договір поставки № 26/03/1 від 26.03.2018 року, відповідно до умов якого:
п.1.1. постачальник зобов`язується в порядку й на умовах даного договору передати у власність Покупцеві, а Покупець прийняти й оплатити продукцію виробничо-технічного п.1.2. ціна, кількість, асортименти, строки поставки товару оговорюються в додатках (специфікаціях) до даного Договору, які узгоджуються й підписуються обома сторонами попередньо, додаються до даного Договору і є його невід`ємною частиною.
п.2.1. у пакет документації до кожної поставки товару за даним договором входить: рахунок, видаткова накладна, податкова накладна, сертифікат якості (якщо товар підлягає сертифікації).
п.2.2 постачальник гарантує, що товар за даним договором належить йому на праві власності, не перебуває в заставі, права третіх осіб на товар відсутні.
2.4. умови поставки товару оговорюються сторонами в специфікаціях до даного договору.
3.1. загальна сума за договором визначається шляхом підсумовування всіх Специфікацій, є невід`ємною частиною даного договору, включаючи ПДВ.
8.1. даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на те особами та діє до 31 грудня 2018р.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надані наступні первинні документи, а саме видаткові накладні: №5 від 28.03.2018 року на загальну суму 347 500 грн. (в т.ч ПДВ - 57 916,67 грн.); №6 від 28.03.2018 року на загальну суму 581 000 грн. (в т.ч ПДВ - 96 833,33 грн.); №12 від 28.03.2018 року на загальну суму 543 000 грн. (в т.ч ПДВ - 90 500 грн.); №8 від 28.03.2018 року на загальну суму 543 000 грн. (в т.ч ПДВ - 90 500 грн.); №11 від 28.03.2018 року на загальну суму 691 000 грн. (в т.ч ПДВ - 115 166,67 грн.); №7 від 26.03.2018 року на загальну суму 320 400 грн. (в т.ч ПДВ - 53 400 грн.) та податкові накладні: №5 від 28.03.2018 року на загальну суму 347 500 грн. (в т.ч ПДВ - 57 916,67 грн.); №6 від 28.03.2018 року на загальну суму 581 000 грн. (в т.ч ПДВ - 96 833,33 грн.); №12 від 28.03.2018 року на загальну суму 543 000 грн. (в т.ч ПДВ - 90 500 грн.); №8 від 28.03.2018 року на загальну суму 543 000 грн. (в т.ч ПДВ - 90 500 грн.); №11 від 28.03.2018 року на загальну суму 691 000 грн. (в т.ч ПДВ - 115 166,67 грн.); №7 від 26.03.2018 року на загальну суму 320 400 грн. (в т.ч ПДВ - 53 400 грн.). Всього на суму 3 025 900 грн., в т.ч. ПДВ 504 316,67 грн. На підтвердження транспортування товару надані товарно-транспортні накладні (Договір №1-2018 від 02.01.2018 року з ФОП Мушта)) №8 від 28.03.2018 року; №12 від 28.03.2018 року; №6 від 28.03.2018 року; №5 від 28.03.2018 року; №11 від 28.03.2018 року; №7 від 26.03.2018 року. Всього на суму 3 025 900 грн., в т.ч. ПДВ 504 316,67грн. Розрахунки проводились у безготівковій формі згідно наступних платіжних доручень: №1203 від 16.04.2018 року на суму 332 849,00грн.; № 1231 від 19.04.2018 року на суму 205 000,00 грн.
03.04.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Дніпро-Контракт» (Покупець) та ТОВ «ПРОНТА КОМЕРС» (Постачальник) укладено договір № 03/04-18, відповідно до умов якого:
п.1.1 постачальник зобов`язується в порядку й на умовах даного договору передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити продукцію виробничо-технічного призначення
п.1.2. ціна, кількість, асортименти, строки поставки товару оговорюються в додатках (специфікаціях) до даного Договору, які узгоджуються й підписуються обома сторонами попередньо, додаються до даного Договору і є його невід`ємною частиною.
п.2.1. у пакет документації до кожної поставки товару за даним договором входить: рахунок, видаткова накладна, податкова накладна, сертифікат якості (якщо товар підлягає сертифікації).
3.1. загальна сума за договором визначається шляхом підсумовування всіх Специфікацій, є невід`ємною частиною даного договору, включаючи ПДВ.
8.1. даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на те особами та діє до 31 грудня 2018р.
24.05.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Дніпро-Контракт» (Покупець) та ТОВ «АРІАНТ ІНВЕСТ КОМПАНІ» (Постачальник) укладено договір № 24/05-2018, відповідно до умов якого:
п.1.1 постачальник зобов`язується в порядку й на умовах даного договору передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити продукцію виробничо-технічного призначення.
п.1.2. ціна, кількість, асортименти, строки поставки товару оговорюються в додатках (специфікаціях) до даного Договору, які узгоджуються й підписуються обома сторонами попередньо, додаються до даного Договору і є його невід`ємною частиною.
п.2.1. у пакет документації до кожної поставки товару за даним договором входить: рахунок, видаткова накладна, податкова накладна, сертифікат якості (якщо товар підлягає сертифікації).
3.1. загальна сума за договором визначається шляхом підсумовування всіх Специфікацій, є невід`ємною частиною даного договору, включаючи ПДВ.
8.1. даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на те особами та діє до 31 грудня 2018р.
18.05.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Дніпро-Контракт» (Покупець) та ТОВ «КОРДІАНТ ІНВЕСТ» (Постачальник) укладено договір № 18/05-1, відповідно до умов якого:
п.1.1 постачальник зобов`язується в порядку й на умовах даного договору передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити продукцію виробничо-технічного призначення.
п.1.2. ціна, кількість, асортименти, строки поставки товару оговорюються в додатках (специфікаціях) до даного Договору, які узгоджуються й підписуються обома сторонами попередньо, додаються до даного Договору і є його невід`ємною частиною.
п.2.1. у пакет документації до кожної поставки товару за даним договором входить: рахунок, видаткова накладна, податкова накладна, сертифікат якості (якщо товар підлягає сертифікації).
3.1. загальна сума за договором визначається шляхом підсумовування всіх Специфікацій, є невід`ємною частиною даного договору, включаючи ПДВ.
8.1. даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на те особами та діє до 31 грудня 2018р.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надані наступні первинні документи, а саме видаткові накладні: №РН-112 від 22.05.2018 року на загальну 53 384,94грн. (в т.ч ПДВ - 8 897,49грн.); №РН-111 від 22.05.2018 року на загальну 150 204,26грн. (в т.ч ПДВ - 25 034,04грн.); №РН-110 від 22.05.2018 року на загальну 91 196,54грн. (в т.ч ПДВ - 15 199,42грн.); №РН-116 від 22.05.2018 року на загальну 41 422,80грн. (в т.ч ПДВ - 6 903,80грн.); №РН-113 від 22.05.2018 року на загальну 191 513,03грн. (в т.ч ПДВ - 31 918,84грн.); №РН-115 від 22.05.2018 року на загальну 8 700 грн. (в т.ч ПДВ - 1 450грн.); №РН-114 від 22.05.2018 року на загальну 86 695,66грн. (в т.ч ПДВ - 14 449,28грн.); №РН-106 від 18.05.2018 року на загальну 27 327,98грн. (в т.ч ПДВ - 4 554,66грн.); №РН-105 від 18.05.2018 року на загальну 128 485,75грн. (в т.ч ПДВ - 21 414,29грн.); №РН-109 від 18.05.2018 року на загальну 40 238,56грн. (в т.ч ПДВ - 6 706,43грн.); №РН-108 від 18.05.2018 року на загальну 206 698,37грн. (в т.ч ПДВ - 34 449,73грн.); №РН-107 від 18.05.2018 року на загальну 260 438,24грн. (в т.ч ПДВ - 43 406,37грн.) та податкові накладні № 112 від 22.05.2018 року на загальну 53 384,94грн. (в т.ч ПДВ - 8 897,49грн.); №111 від 22.05.2018 року на загальну 150 204,26грн. (в т.ч ПДВ - 25 034,04грн.); №110 від 22.05.2018 року на загальну 91 196,54грн. (в т.ч ПДВ - 15 199,42грн.); №116 від 22.05.2018 року на загальну 41 422,80грн. (в т.ч ПДВ - 6 903,80грн.); №РН113 від 22.05.2018 року на загальну 191 513,03грн. (в т.ч ПДВ - 31 918,84грн.); №115 від 22.05.2018 року на загальну 8 700 грн. (в т.ч ПДВ - 1 450грн.); №114 від 22.05.2018 року на загальну 86 695,66грн. (в т.ч ПДВ - 14 449,28грн.); №106 від 18.05.2018 року на загальну 27 327,98грн. (в т.ч ПДВ - 4 554,66грн.); №105 від 18.05.2018 року на загальну 128 485,75грн. (в т.ч ПДВ - 21 414,29грн.); №109 від 18.05.2018 року на загальну 40 238,56грн. (в т.ч ПДВ - 6 706,43грн.); №108 від 18.05.2018 року на загальну 206 698,37грн. (в т.ч ПДВ - 34 449,73грн.); №107 від 18.05.2018 року на загальну 260 438,24грн. (в т.ч ПДВ - 43 406,37грн.). Всього на суму 1 286 306,40 грн., (в т.ч. ПДВ 214 384,40грн.). Транспортування товару здійснювалося за рахунок позивача шляхом залучення перевізника ФОП Мушта (Договір №1-2018 від 02.01.2018 року) за наступними товарно-транспортними накладними: № 112 від 22.05.2018 року; № 111 від 22.05.2018 року; №110 від 22.05.2018 року; №116 від 22.05.2018 року; №113 від 22.05.2018 року; №115 від 22.05.2018 року; № 114 від 22.05.2018 року; № 106 від 18.05.2018 року; № 105 від 18.05.2018 року; № 109 від 18.05.2018 року; № 108 від 18.05.2018 року; № 107 від 18.05.2018 року. Розрахунки провадились у безготівковій формі за наступними платіжними дорученнями: №2210 від 02.07.2018 року на суму 193 602,92грн.; №2370 від 13.07.2018 року на суму 67 448,35грн. № 2515 від 23.07.2018 року на суму 42 364,49 грн.; №2519 від 23.07.2018 року на суму 307 500грн.; № 2518 від 23.07.2018 року на суму 307 500грн.; №3161 від 13.09.2018 року на суму 212 250грн.
01.06.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Дніпро-Контракт» (Покупець) та ТОВ «МЕГАХРОМ» (Постачальник) укладено договір № 0106, відповідно до умов якого:
п.1.1 постачальник зобов`язується в порядку й на умовах даного договору передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити продукцію виробничо-технічного призначення.
п.1.2. ціна, кількість, асортименти, строки поставки товару оговорюються в додатках (специфікаціях) до даного Договору, які узгоджуються й підписуються обома сторонами попередньо, додаються до даного Договору і є його невід`ємною частиною.
п.2.1. у пакет документації до кожної поставки товару за даним договором входить: рахунок, видаткова накладна, податкова накладна, сертифікат якості (якщо товар підлягає сертифікації).
3.1. загальна сума за договором визначається шляхом підсумовування всіх Специфікацій, є невід`ємною частиною даного договору, включаючи ПДВ.
8.1. даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на те особами та діє до 31 грудня 2018р.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надані наступні первинні документи, а саме видаткові накладні: №26 від 26.07.2018 року на загальну 263 941,20грн. (в т.ч ПДВ - 43 990,2грн.); №23 від 26.07.2018 року на загальну 197 496грн. (в т.ч ПДВ - 32 916грн.); №27 від 26.07.2018 року на загальну 290 772,48грн. (в т.ч ПДВ - 48 462,08грн.); №24 від 26.07.2018 року на загальну 161 256грн. (в т.ч ПДВ - 26 876грн.); №25 від 26.07.2018 року на загальну 175 639,69грн. (в т.ч ПДВ - 29 273,28грн.); №21 від 24.07.2018 року на загальну 242 825,90грн. (в т.ч ПДВ - 40 470,98грн.); №18 від 24.07.2018 року на загальну 130 419,25грн. (в т.ч ПДВ - 21 736,54грн.); №20 від 24.07.2018 року на загальну 168 961,28грн. (в т.ч ПДВ - 28 160,21грн.); №19 від 24.07.2018 року на загальну 153 456грн. (в т.ч ПДВ - 25 576грн.); №22 від 24.07.2018 року на загальну 237 125,63грн. (в т.ч ПДВ - 39 520,94грн.) та податкові накладні №26 від 26.07.2018 року на загальну 263 941,20грн. (в т.ч ПДВ - 43 990,2грн.); №23 від 26.07.2018 року на загальну 197 496грн. (в т.ч ПДВ - 32 916грн.); №27 від 26.07.2018 року на загальну 290 772,48грн. (в т.ч ПДВ - 48 462,08грн.); №24 від 26.07.2018 року на загальну 161 256грн. (в т.ч ПДВ - 26 876грн.); №25 від 26.07.2018 року на загальну 175 639,69грн. (в т.ч ПДВ - 29 273,28грн.); №21 від 24.07.2018 року на загальну 242 825,90грн. (в т.ч ПДВ - 40 470,98грн.); №18 від 24.07.2018 року на загальну 130 419,25грн. (в т.ч ПДВ - 21 736,54грн.); №20 від 24.07.2018 року на загальну 168 961,28грн. (в т.ч ПДВ - 28 160,21грн.); №19 від 24.07.2018 року на загальну 153 456грн. (в т.ч ПДВ - 25 576грн.); №22 від 24.07.2018 року на загальну 237 125,63грн. (в т.ч ПДВ - 39 520,94грн.). Всього на суму 20 21 893,43 грн., (в т.ч. ПДВ - 336 982,23грн.). Транспортування товару здійснювалося за рахунок позивача шляхом залучення перевізника ФОП Мушта (Договір №1-2018 від 02.01.2018 року) за наступними товарно-транспортними накладними: № 27, №26, №24, №23, №25 від 26.07.2018 року, №18, №19, №20, №21, №22 від 24.07.2018 року. Розрахунки провадились у безготівковій формі за наступним платіжним дорученням №2831 від 13.08.2018 року на суму 222 408,28 грн.
20.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Дніпро-Контракт» (Покупець) та ТОВ «ОБСІДІАН ІНВЕСТ» (Постачальник) укладено договір № 20/08-2018, відповідно до умов якого:
п.1.1 постачальник зобов`язується в порядку й на умовах даного договору передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити продукцію виробничо-технічного призначення.
п.1.2. ціна, кількість, асортименти, строки поставки товару оговорюються в додатках (специфікаціях) до даного Договору, які узгоджуються й підписуються обома сторонами попередньо, додаються до даного Договору і є його невід`ємною частиною.
п.2.1. у пакет документації до кожної поставки товару за даним договором входить: рахунок, видаткова накладна, податкова накладна, сертифікат якості (якщо товар підлягає сертифікації).
3.1. загальна сума за договором визначається шляхом підсумовування всіх Специфікацій, є невід`ємною частиною даного договору, включаючи ПДВ.
8.1. даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на те особами та діє до 31 грудня 2018р.
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надані наступні первинні документи, а саме видаткові накладні: №26 від 03.09.2018 року на загальну 86 380,93грн. (в т.ч ПДВ - 14 396,82грн.); №29 від 03.09.2018 року на загальну 78 206,51грн. (в т.ч ПДВ - 13 034,42грн.); №28 від 03.09.2018 року на загальну 107 741,47грн. (в т.ч ПДВ - 17 956,91грн.); №27 від 03.09.2018 року на загальну 360 480грн. (в т.ч ПДВ - 60 080грн.); №16 від 27.08.2018 року на загальну 44 400грн. (в т.ч ПДВ - 7 400грн.); №20 від 27.08.2018 року на загальну 41 113,99грн. (в т.ч ПДВ - 6 852,33грн.); №18 від 27.08.2018 року на загальну 108 756,54грн. (в т.ч ПДВ - 18 126,09грн.); №17 від 27.08.2018 року на загальну 189 081,36грн. (в т.ч ПДВ - 31 513,56грн.); №19 від 27.08.2018 року на загальну 106 836,10грн. (в т.ч ПДВ - 17 806,02грн.); №9 від 23.08.2018 року на загальну 67 516,68грн. (в т.ч ПДВ - 11 252,78грн.); №12 від 23.08.2018 року на загальну 298 904,20грн. (в т.ч ПДВ - 49 817,37грн.); №10 від 23.08.2018 року на загальну 317 317,02грн. (в т.ч ПДВ - 52 886,17грн.); №11 від 23.08.2018 року на загальну 112 091,52грн. (в т.ч ПДВ - 18 681,92грн.); №13 від 23.08.2018 року на загальну 126 202,16грн. (в т.ч ПДВ - 21 033,69грн.); №15 від 23.08.2018 року на загальну 43 471,22грн. (в т.ч ПДВ - 7 245,20грн.);
№14 від 23.08.2018 року на загальну 118 534,97грн. (в т.ч ПДВ - 19 755,83грн.) та податкові накладні №26 від 03.09.2018 року на загальну 86 380,93грн. (в т.ч ПДВ - 14 396,82грн.); №29 від 03.09.2018 року на загальну 78 206,51грн. (в т.ч ПДВ - 13 034,42грн.); №28 від 03.09.2018 року на загальну 107 741,47грн. (в т.ч ПДВ - 17 956,91грн.); №27 від 03.09.2018 року на загальну 360 480грн. (в т.ч ПДВ - 60 080грн.); №16 від 27.08.2018 року на загальну 44 400грн. (в т.ч ПДВ - 7 400грн.); №20 від 27.08.2018 року на загальну 41 113,99грн. (в т.ч ПДВ - 6 852,33грн.); №18 від 27.08.2018 року на загальну 108 756,54грн. (в т.ч ПДВ - 18 126,09грн.); №17 від 27.08.2018 року на загальну 189 081,36грн. (в т.ч ПДВ - 31 513,56грн.); №19 від 27.08.2018 року на загальну 106 836,10грн. (в т.ч ПДВ - 17 806,02грн.); №9 від 23.08.2018 року на загальну 67 516,68грн. (в т.ч ПДВ - 11 252,78грн.); №12 від 23.08.2018 року на загальну 298 904,20грн. (в т.ч ПДВ - 49 817,37грн.); №10 від 23.08.2018 року на загальну 317 317,02грн. (в т.ч ПДВ - 52 886,17грн.); №11 від 23.08.2018 року на загальну 112 091,52грн. (в т.ч ПДВ - 18 681,92грн.); №13 від 23.08.2018 року на загальну 126 202,16грн. (в т.ч ПДВ - 21 033,69грн.); №15 від 23.08.2018 року на загальну 43 471,22грн. (в т.ч ПДВ - 7 245,20грн.); №14 від 23.08.2018 року на загальну 118 534,97грн. (в т.ч ПДВ - 19 755,83грн.). Всього на суму 2 207 034,67 грн., (в т.ч. ПДВ - 367 839,11грн.). Транспортування товару здійснювалося за рахунок позивача шляхом залучення перевізника ФОП Мушта (Договір №1-2018 від 02.01.2018 року) за наступними товарно-транспортними накладними: №9, №10 №11, №12, №13, №14, №15 від 23.08.2018 року; №16, №17, №18, №19, №20 від 27.08.2018 року; №26, №27, №28, №29 від 03.09.201року. Розрахунки провадились у безготівковій формі за наступним платіжним дорученням №3115 від 11.09.2018 року на суму 173 164,83 грн., №3158 від 13.09.2018 року на суму 215 250грн., №3211 від 20.09.2018 року на суму 350 000грн., №3212 від 20.09.2018 року на суму 381 850грн.; №3271 від 27.09.2018 року на суму 407 855,70грн.; № 3326 від 01.10.2018 року на суму 69 608,98грн.; №3381 від 03.10.2018 року на суму 307 500грн.; №4277 від 13.12.2018 року на суму 301 805,16грн.
Судом встановлено, що наведені документи, складені за результатами здійснення вище наведених господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, а тому, є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону, тобто містять: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, і, як наслідок, вони є такими, які підлягають обов`язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
Суд зазначає, що наявність окремих недоліків у складенні первинних документів у разі, якщо вони не перешкоджають ідентифікації учасників операції та встановленню її змісту, не може бути підставою для висновку про недійсність таких документів.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Товарно-транспортна накладна не є первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції з поставки товарів, оскільки не відображає відомості про господарську операцію з поставки товару, а відображає відомості про господарську операцію перевезення, а тому є безпідставним твердження відповідача, що відсутність товарно-транспортних накладних вказує на те, що господарські операції з поставки товарно-матеріальних цінностей не здійснювалися.
Таким чином, вказані первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують реальність та здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
В матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки контролюючий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача на укладення договорів з вказаним контрагентом (та їх умислу) без наміру створити наслідки, які передбачені договором.
Навпаки, документально доведено виконання зобов`язань щодо отримання товару, виконання послуг та оплати товару.
Відповідно до частини першої та другої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
Суд звертає увагу на те, що на момент здійснення правовідносин контрагенти позивача були зареєстровані як юридична особа, були платниками податку на додану вартість, що відповідачем не спростовано.
Податкові накладні, виписані контрагентами на адресу позивача, надавалися позивачем при проведенні перевірки, відображені в акті перевірки та містять усі передбачені законом реквізити, тобто, відповідають вимогам ст. 201 Податкового кодексу України, що є підставою для віднесення позивачем сум ПДВ, сплачених у складі вартості послуг, отриманих від вищевказаного контрагента-постачальника, до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Разом з тим, ст. 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому органи державної податкової служби України не позбавлені права та можливості вжити необхідних заходів у тому числі примусового характеру до порушника податкового законодавства - ТОВ «ДНІПРОКОНТИНЕНТ», ТОВ «МЕЛЬМАРК», ТОВ «ДІСЕРІ», ТОВ «ЛЕУСКОНСОЛ», ТОВ «АРНЕСТ», ТОВ «САБСТЕНД», ТОВ «ГРАЙМ СІСТЕМС» (анулювати реєстрацію платника ПДВ, донарахувати суму податку, звернутися до суду з позовом про скасування державної реєстрації тощо).
Чинним законодавством України не передбачено обов`язку платника податків, а також не надано йому права перевіряти достовірність даних, які вказуються контрагентом в його первинних документах, а також контролювати показники податкової звітності по податках та обов`язкових платежах. Це саме стосується і перевірки платником податків намірів контрагентів щодо сплати ними державі податків.
Таким чином, обставини, наведені відповідачем у акті перевірки, є недостатніми для висновку про наявність підстав для того, щоб вважати, що операції з вказаними контрагентами позивача не спричиняють реального настання правових наслідків, і відповідно для нарахування податкових зобов`язань та штрафних санкцій.
Відсутність у контрагента-постачальника матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 30.01.2018 року у справі № 2а/1770/3360/12, від 19.06.2018 року у справі № 826/7704/16.
Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним, оскільки, така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Варто врахувати, що згідно з частиною 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаним судом недійсним (презумпція правомірності). Єдиною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом. Правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні (стаття 234 ЦК України).
Відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Разом з тим, судом встановлено рух активів (товару), встановлено зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача.
Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого на час вирішення спору статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною другою якої визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-VI, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
На сьогоднішній день, судами України при вирішенні спорів з податковими органами застосовані три основні рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Інтерсплав» проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес АД» проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03).
Рішення Європейського суду з прав людини у податкових спорах не дозволяють поставити публічний інтерес (наповнення бюджету) вище приватного (свобода господарської діяльності та захист права власності). За інших обставин платник податку не має нести відповідальність за порушення законодавства своїми контрагентами.

Так, у пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Бізнес Суппорт Центр проти Болгарії» суд наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Суппорт Центр) це не мало б.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» висловлено позицію, відповідно до якої суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У справі «Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства» (рішення від 25 листопада 1999 року) Європейський суд з прав людини вказав, що однією з вимог, яка випливає зі словосполучення "встановлений законом", є передбачуваність. Норму не можна вважати "законом", якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях. З іншого боку, хоча визначеність у законі надзвичайно бажана, забезпечення її може призвести до надмірної ригідності, тоді як закон ніколи не повинен відставати від обставин, що змінюються. Ступінь чіткості, яку мають забезпечувати формулювання національних законів і яка в жодному випадку не може охопити всі непередбачувані обставини, значною мірою залежить від змісту певного документа, сфери, на яку поширюється закон, а також від кількості та статусу тих, кому він адресований.

З наведеного вбачається, що особа, діючи у відповідності до встановленої законодавством України поведінки у рамках певних обставин, очікує досягнення певного результату та прогнозує конкретні ситуації у правовідносинах з контролюючим органом.

А саме, при сплаті податку на додану вартість особа має розраховувати на використання податкового кредиту в порядку, визначеному податковим законодавством.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що документи, які були надані для перевірки, відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак в повній мірі підтверджують реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Еконія 21», а також право на формування податкового кредиту.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також умови укладених договорів, суд доходить висновку, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з іншими доказами свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої в статті 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларований позивачем податковий кредит за господарськими операціями з ТОВ «Фундатіс», ТОВ «МАГНІТ ТК», ТОВ «ПРОНТА-КОМЕРС», TOB «АРІАНТ ІНВЕСТ КОМПАНІ», ТОВ «КОРДІАНТ ІНВЕСТ», ТОВ «МЕГАХРОМ», ТОВ «ОБСІДІАН ІНВЕСТ» сформовано безпідставно за господарськими операціями, які фактично не виконувались.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що висновки акта перевірки № 36811/04-36-14-09/23359123 від 04.07.2019р не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, відсутності належних доказів правомірності прийнятого відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Дніпро-Контракт» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.07.2019 року підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 19210,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 3451 від 22.10.2019 року.

З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 19210,00 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 255 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 30.07.2019 року.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Дніпро-Контракт" (49100, м. Дніпро, пр. Героїв. буд. 4 , кв. 583, ) судові витрати у розмірі 19 210,00грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 березня 2020 року.

Суддя О.В. Серьогіна