Справа № 822/4950/14
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4950/14
УХВАЛА

19 березня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в складі колегії: головуючого-судді Шевчука О.П. , суддів Петричковича А.І. , Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про визнання незаконним та скасування наказу №130-д від 24 жовтня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Фонду державного майна України про визнання незаконним та скасування наказу №130-д від 24 жовтня 2014 року.

Ухвалою суду від 24 листопада 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про визнання незаконним та скасування наказу.

Ухвалою суду від 25 лютого 2015 року зупинено провадження у справі №822/4950/14 за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про скасування наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до вирішення Конституційним судом України справи за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п`ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади".

Згідно ухвали суду від 27 квітня 2017 року суддею Шевчуком О.П. прийнято адміністративну справу №822/4950/14 за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про визнання незаконним та скасування наказу №130-д від 24 жовтня 2014 року та визнання протиправними дій, до свого провадження.

Оглядом матеріалів адміністративної справи суд зазначає, що хоча й не відпали обставини, які зумовили зупинення провадження, однак кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку.

Станом на 17.03.2020 Конституційним Судом рішення не прийнято, однак рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Полях та інші проти України" від 17.10.2019 визначено, що оскільки розгляд справи в суді триває понад п`ять років, останній не може вважатися розумним строком судового розгляду справи в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд України 20.11.2014 звернувся до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 6 частини 1, пунктів 2, 13 частини 2, частини 3 статті 3 Закону України від 16.09.2014 року №1682-VII Закону України "Про очищення влади".

25.12.2014 Верховний Суд України звернувся до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) частини 3 статті 4 Закону України "Про очищення влади" положенням статті 38, частини 2 статті 61, частини 1 статті 62 Конституції України.

20.01.2015 року 47 народних депутатів України звернулися до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин 3, 6 статті 1, частин 1, 2, 3, 4, 8 статті 3, пункту 2 частини 5 статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 16.09.2014 року №1682- VII Закону України "Про очищення влади".

Ухвалою від 01.04.2015 Перша колегія Конституційного Суду України об`єднала провадження за вищевказаними конституційними поданнями в одне конституційне провадження.

На офіційному сайті Конституційного Суду України розміщено інформацію про те, що ухвалами колегії суддів Конституційного Суду України відкриті конституційні провадження за вищезазначеними поданнями, ухвалою Конституційного Суду України об`єднано конституційні провадження у справу, справа розглядається Судом з 06.07.2017 року.

Однак, станом на 17.03.2020 відсутня офіційна інформація щодо розгляду Конституційним Судом України вищезазначеної справи, об`єднаної в одне конституційне провадження.

Суд зазначає, що 17.10.2019 Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) прийнято рішення у справі "Полях та інші проти України" (заяви №№ 58812/15, 53217/16, 56099/16, 23231/18 та 47749/18), яка стосувалась звільнення п`яти державних службовців згідно із Законом про очищення (люстрацію) влади 2014 року.

Згідно з прес-релізом секретаря ЄСПЛ 356 (2019) від 17.10.2019, за наслідками розгляду справи "Полях та інші проти України" ЄСПЛ дійшов висновку про порушення, в тому числі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглядаючи справу перших трьох заявників як скаргу на тривалість внутрішнього судового розгляду, який тривав понад чотири з половиною роки на одному рівні юрисдикції, включаючи провадження в Конституційному Суді про конституційність Закону про люстрацію, ЄСПЛ констатував, що специфіку судочинства в Конституційному Суді потрібно враховувати при розгляді питання тривалості провадження у справах заявників, однак цей фактор не надає повне пояснення затримки судового розгляду в таких справах.

Як зазначив ЄСПЛ, Верховний Суд попросив терміново розглянути питання про конституційність Закону про люстрацію, а Уряд не показав, що інші нагальні справи Конституційного Суду мають перевагу. З липня 2017 року на рівні Конституційного Суду не відбулося ні жодних суттєвих подій, поза межами обговорень, ні переконливих пояснень того, чому встановлені законом строки розгляду зазначеного питання були перевищені.

З огляду на вказане, ЄСПЛ дійшов висновку, що тривалість провадження у справах перших трьох заявників не може вважатися розумною, і відхилив заперечення Уряду щодо невичерпання засобів судового захисту. Він також постановив, що було порушено право трьох заявників на судовий розгляд у розумні строки.

У справі "Беллет проти Франції" ЄСПЛ зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Суд наголошує, що провадження у даній справі було зупинене 25.02.2015 до розгляду Конституційним Судом України конституційного провадження відносно конституційності Закону України "Про очищення влади". При цьому, рішення з цього приводу Конституційним Судом України до цього часу не прийнято.

Отже, розгляд даної адміністративної справи в суді першої інстанції наразі триває понад чотири роки, а тому суд враховує позицію ЄСПЛ, що такий термін не може вважатися розумним строком судового розгляду справи в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за змістом якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Більше того, на переконання суду, подальше зупинення провадження у даній справі після його поновлення, ставило б під сумнів дотримання принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права та вказувало б на порушення розумних строків розгляду, а також ставило під сумнів наявність в Україні ефективних засобів правового захисту.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 237 КАС України (в редакції станом на 17.03.2020), провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", який набрав чинності 15 грудня 2018 року, Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.10 ч.1 перехідних положень розділу VII КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст.3 КАС України, порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ч.3 ст.6 КАС України, звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України. Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року №ETS N 005, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992, згідно якого зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Суд встановив, що ухвалою Конституційного Суду України від 18 березня 2015 року відкрито конституційне провадження у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п`ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади".

Суд вважає, що розгляд даної справи та прийняття рішення по суті в межах даного адміністративного позову можливе за відсутності рішення Конституційного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих норм та положень Закону України "Про очищення влади", оскільки на дату прийняття оспорюваного наказу відповідачем та його оскарження в судовому порядку , Закон України "Про очищення влади" чинний, дія окремих його положень не зупинена.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно п.5 ч.1 ст.361 КАС України встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи є підставою для провадження за нововиявленими обставинами.

Пунктом 11 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного ( без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що існують підстави для поновлення провадження у справі, так як на даний час, відповідно до вимог ст.ст.3, 7, 236, 361 КАС України, для вирішення справи по суті відсутня потреба очікувати набрання законної сили судовим рішеннями Конституційного Суду України за розглядом Конституційних подань 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п`ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади".

Відтак, суд дійшов висновку про доцільність поновлення провадження у даній справі.

Відповідно до частини 3 статті 237 КАС України провадження у справі продовжується зі стадії, на якій його було зупинено.

Отже, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією КАС України з 15.12.2017.

Частиною 1 статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до частини 3 статті 12 КАС України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За правилами пункту 1 частини 6 статті 12 КАС України визначено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

З урахуванням приписів пункту 1 частини 6 статті 12 КАС України, справа розглядатиметься за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до статті 179 КАС України, в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання для виконання завдання підготовчого провадження.

Згідно статті 159 КАС України, при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у визначених цим Кодексом випадках.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного вище, суд дійшов висновку, поновити провадження у справі та призначити підготовче засідання у даній справі, про що повідомити її учасників.

Керуючись статтями 237, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити провадження у розгляді справи № 822/4950/14 за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про про визнання незаконним та скасування наказу №130-д від 24 жовтня 2014 року.

Розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Призначити справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 14.04.2020 р. о 10:00 год. в приміщенні Хмельницького окружного адміністративного суду за адресою м. Хмельницький, вул. Козацька, 42.

Витребувати у Фонду державного майна України довідку про розрахунок середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 за період з 27 жовтня 2014 року по 17 березня 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".

Надати відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення йому ухвали про поновлення провадження у справі.

Копія відзиву та доданих документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву (відповіді на відзив, заперечення) до суду.

До відзиву додаються : 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву (відповіді на відзив, заперечення) і доданих доказів іншим учасникам справи.

Повідомити учасників справи про відсутність технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя Судді О.П. Шевчук А.І. Петричкович П.І. Салюк