Справа № 480/3078/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 р.Справа № 480/3078/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Зеленського В.В. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Олійник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Воловик С.В., м. Суми) від 29.11.2019 (повний текст рішення складено 09.12.2019) по справі №480/3078/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, третя особа - ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням уточнень, просить: визнати протиправним та скасувати наказ № 1141 від 27.06.2019 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення сувора догана; визнати протиправним та скасувати наказ № 1205 від 10.07.2019 про застосування дисциплінарного стягнення; визнати протиправним та скасувати наказ № 250 о/с від 10.07.2019 в частині звільнення позивача з посади начальника Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області; поновити позивача на посаді начальника Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області № 1205 від 10.07.2019 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення "звільнення з посади".

Визнано протиправним та скасовано Наказ Головного управління Національної поліції в Сумській області № 250 о/с від 10.07.2019 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Поновлено ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід.н. НОМЕР_1 ) на посаді начальника Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області.

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування Наказу Головного управління Національної поліції в Сумські області № 1141 від 27.06.2019 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення "сувора догана" відмовлено.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що у висновку службового розслідування зазначено, окрім інших порушень службової дисципліни, які були допущені ОСОБА_1 , про неналежний соціально-психологічний клімат у колективі Лебединського ВП ГУНП в Сумській області та про факти його грубої та нетактовної поведінки по відношенню до підлеглих, що підтверджується, у тому числі відеозаписами, які були надані поліцейськими Лебединського ВП. Водночас у рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 не надано оцінки цьому доказу та не наведено аргументів відхилення цього доказу, а також не надано оцінки жодним аргументам представника відповідача щодо порушень ОСОБА_1 п.п. 2, 6 ч. 1 ст. З Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Стверджує, що довідки про результати вивчення стану соціально-психологічного клімату та стилю керівництва керівної ланки Лебединського ВП (т.1 а.с.240- 248) складені за результатами здійсненого моніторингу стану соціально - психологічного клімату в колективі уповноваженим структурним підрозділом ГУНП за формою та змістом повністю відповідають вимогам наказу МВС України від 06.02.2019 №88, а тому помилково визнані судом неналежними та недопустимими. Оскільки суд першої інстанції під час ухвалення рішення не застосував наказ МВС України від 06.02.2019 №88, який підлягав застосуванню, то у розумінні п.4 ч. 1 ст. 317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Враховуючи, що наказ ГУНП в Сумській області від 10.07.2019 №1205 був виданий уповноваженою особою у передбаченому законом порядку, з урахуванням результатів службового розслідування, проведеного у строки, порядок і спосіб, передбачений Дисциплінарним статутом Національної поліції України, та з огляду на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права судом першої інстанції, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з квітня 2017 року проходив службу на посаді начальника Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Під час проходження служби позивачем, на нього згідно з Наказом № 1019 від 10.06.2019 (т. 2 а.с. 45-46) за порушення службової дисципліни, яке виразилось у незабезпеченні належного контролю за підпорядкованим особовим складом щодо організації діловодства та призвело до безпідставної і невиправданої тяганини під час виконання рішень суду, не направлення їх до відділу правового забезпечення ГУ НП для опрацювання і доповіді пропозицій щодо організації їх виконання керівництву ГУ НП, було накладено дисциплінарне стягнення "догана".

Наказом ГУ НП в Сумській області № 617 від 10.06.2019, за фактом неналежної організації службової діяльності Лебединського та Путивльського відділень поліції, призначено службове розслідування, за результатами якого, 24.06.2019 складений висновок (т. 1 а.с. 50-55).

За змістом вказаного висновку, дисциплінарна комісія встановила, що керівництвом Лебединського відділення поліції не організовано належним чином роботу підпорядкованого особового складу щодо розкриття розбійних нападів із тих, що перебувають у провадженні. Зокрема, повідомлено про підозру лише за 1 таким злочином з 9 у залишку. Не розслідувано жодного кримінального провадження, відкритого за фактом ДТП зі смертю потерпілого, не виявлено жодного факту збуту наркотиків, не ліквідовано жодного факту утримання наркопритону та не проведено жодної оперативної закупки наркотичних засобів. Не організовано належним чином роботу з протидії злочинам, які пов`язані з незаконним обігом зброї, боєприпасів та вибухових речовин, не в повній мірі проводиться профілактична робота з попередження вчинення злочинів неповнолітніми. Не приділяється належної уваги роботі щодо обрання запобіжних заходів особам, які скоїли тяжкі та особливо тяжкі злочини та встановленню майна підозрюваних, на яке можна накласти арешт. З огляду на зазначене, дисциплінарна комісія рекомендувала застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення "сувора догана".

Згідно з Наказом № 1141 від 27.06.2019 (т. 1 а.с. 47-48) за порушення службової дисципліни, яке виразилось у неналежній організації службової діяльності підпорядкованого відділення поліції щодо розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, протидії незаконному обігу наркотиків та зброї, розшуку злочинців, профілактичної роботи, а також недотриманні вимог пункту 4 розділу І, підпункту 3 пункту 8 розділу VI, підпункту 1 пункту 6 розділу VIII Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої Наказом МВС України № 575 від 07.07.2017, на підставі статей 11, 12, 13, 19, 20 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення "сувора догана".

Наказом № 600 від 06.06.2019 (т. 1 а.с. 69), за фактом можливого порушення службової дисципліни начальником Лебединського відділення поліції Сумського РВП ГУ НП в Сумській області, призначено службове розслідування, строк проведення якого продовжувався відповідно до Наказу № 719 від 05.07.2019 (т.1 а.с. 72).

За результатами службового розслідування, 10.07.2019 складений висновок (т. 1 а.с. 59-68), відповідно до якого дисциплінарна комісія встановила, що у період з 17.05.2019 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ "ТМО МВС України по Сумській області". Враховуючи необхідність надання додаткових результатів попереднього обстеження, за погодженням з завідуючою лікарні, позивач був відпущений додому. В подальшому, 29.05.2019 ОСОБА_1 зателефонував лікарю, якому повідомив, що за станом здоров`я не може з`явитись в лікарню, у зв`язку з чим, буде продовжувати лікування за місцем свого знаходження в м. Нова Каховка, а саме: в комунальному некомерційному підприємстві "Центральній міській лікарні міста Нова Каховка". Про виїзд за межі гарнізону позивач не повідомив ні безпосереднього керівника, ні керівництво ГУ НП, чим проігнорував вказівку ГУ НП в Сумській області № 399/01/12/2-2019 від 07.02.2017.

Крім того, під час службового розслідування були взяті до уваги довідки про результати вивчення стану соціально-психологічного клімату та стилю керівництва керівної ланки Лебединського ВП ГУ НП в Сумській області (т. 1 а.с. 240-248), у яких вказано, що у підрозділі склалася вкрай напружена ситуація у взаємовідносинах ОСОБА_1 та підлеглих, так як перший не поважає їх честь та гідність, допускає порушення їх прав. Така поведінка призвела до того що серед працівників наявний саботаж виконання службових завдань. При цьому, ОСОБА_1 не цікавиться проблемами працівників підрозділу, не створює умов для підвищення результативності їх роботи, не опікується професійним ядром, дозволяє собі грубу та нетактовну поведінку до підлеглих, що підтверджується відеозаписом, наданим поліцейськими Лебединського ВП.

Також, дисциплінарною комісією, у ході проведеного аналізу стану організації роботи Лебединського відділення поліції протягом І півріччя 2019 року, виявлено ряд недоліків у роботі позивача, зокрема, не забезпечення безпосередньої організації роботи підпорядкованого особового складу зі збору інформації про осіб, які вчинили правопорушення, про події та факти, які можуть сприяти їх розслідуванню і розкриттю; не належну організацію першочергових заходів та невідкладних слідчих дій; неякісне виконання доручень слідчих.

З огляду на встановлені обставини, беручи до уваги вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення, дисциплінарна комісія рекомендувала застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення "звільнення з посади".

Згідно з Наказом № 1205 від 10.07.2019 (т. 1 а.с. 56-57), за порушення службової дисципліни, яке виразилось у невжитті заходів належної організації діяльності очолюваного підрозділу, не забезпечення сприятливого стану морально-психологічного клімату в колективі, наслідком чого стало розбалансування його роботи, що негативно вплинуло на стан забезпечення правопорядку на території Лебединського району, на підставі статей 11, 12, 13, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення "звільнення з посади".

Наказом № 250 о/с від 10.07.2019 (т. 1 а.с. 58), ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції ГУ НП в Сумській області з 10.07.2019.

Не погоджуючись із наказами про застосування до позивача дисциплінарних стягнень, позивач звернувся до суду із вимогами про їх скасування та поновлення на роботі.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відповідності оскаржуваного Наказу № 1141 від 27.06.2019 критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, оскільки під час перевірок несення служби особовим складом Лебединського відділення поліції, відповідальними особами протягом січня-червня 2019 року виявлено ряд недоліків у роботі відділення, зафіксованих у рапортах, що свідчать про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни та, з урахуванням діючого на той час стягнення "догана", наявність підстав для застосування суворішого стягнення - "сувора догана".

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, тому колегія суддів не вбачає правових підстав для надання правової оцінки законності та обґрунтованості рішення суду в цій частині.

Задовольняючи позовні вимоги в іншій частині, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваних наказів від 10.07.2019 критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, з огляду на те, що ГУ НП в Сумській області не навело жодного мотиву застосування такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з посади та недоцільності застосування таких видів стягнення, як попередження про неповну службову відповідність чи пониження у спеціальному званні на один ступінь.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України "Про Національну поліцію".

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII.

На виконання статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", окрім іншого, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до статті 19 Закону, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

За змістом статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, службовою дисципліною є дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", службова дисципліна зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть встановлену Статутом дисциплінарну відповідальність (стаття 11 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушення обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також вчинення дій, що підривають авторитет поліції, визнається дисциплінарним проступком.

За вчинення дисциплінарного проступку, з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків, як засіб підтримання службової дисципліни, застосовується дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частини 1, 2 статті 13 Дисциплінарного статуту).

Частина 3 статті 13 Статуту встановлює види дисциплінарних стягнень, а саме: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків, проводиться службове розслідування.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень врегульований статтею 19 Статуту. Так, частини 1, 2 цієї статті визначають, що за результатами службового розслідування складається висновок, який підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Відповідно до частин 3 згаданої статті, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; попередня бездоганна поведінка; високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника (частина 4 статті 19 Статуту).

При цьому, частина 5 статті 19 Статуту передбачає, що для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставини, що обтяжують відповідальність поліцейського, визначені частиною 6 згаданої статті. До таких обставин, зокрема, належить вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення.

На виконання частин 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що за порушення службової дисципліни, до поліцейського може бути застосований один із визначених видів дисциплінарного стягнення, в тому числі і сувора догана та звільнення з посади. Втім, застосування стягнення можливе лише в тому разі, коли порушення службової дисципліни сталося внаслідок винної протиправної поведінки поліцейського, яка належним чином доведена та підтверджена відповідними достатніми доказами.

Колегія суддів уважає слушним посилання суду першої інстанції про те, що обираючи вид дисциплінарного стягнення, який має бути застосований, керівник порушника зобов`язаний враховувати, зокрема, характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, наявність та ступінь вини порушника. Фактично, при обранні виду дисциплінарного стягнення має дотримуватись принцип пропорційності, тобто, справедливий баланс між тяжкістю проступку, вчиненого внаслідок доведеної винної протиправної поведінки порушника, негативними наслідками, до яких призвела чи може призвести така поведінка з одного боку, та суворістю покарання за вчинений проступок, глибиною необхідного втручання у права порушника, необхідних для досягнення мети застосування стягнення, з другого боку.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним наказу № 1205 від 10.07.2019 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення та наказу № 250 о/с від 10.07.2019 в частині звільнення позивача з посади начальника Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, колегія суддів перш за все ураховує мотиви, які покладені в основу оскаржуваних наказів.

Так, у висновку службового розслідування, стверджуючи про наявність підстав для застосування дисциплінарного стягнення "звільнення з посади", в провину ОСОБА_1 ставиться те, що він не повідомив свого безпосереднього керівника про виїзд за межі гарнізону, чим порушив вказівку ГУ НП в Сумській області № 399/01/12/2-2019 від 07.02.2017, а також не забезпечив сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, що призвело до розбалансування його роботи та негативно вплинуло на стан забезпечення правопорядку на території Лебединського району.

Такі доводи відповідача суд першої інстанції визнав необґрунтованими та не підтвердженими належними й достатніми доказами, з чим також погоджується суд апеляційної інстанції.

З огляду на матеріали справи, зокрема з висновку службового розслідування вбачається, ОСОБА_1 у період з 17.05.2019 по 29.05.2019 перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ "ТМО МВС України по Сумській області". 29.05.2019 керівництву стало відомо про виїзд за межі області. З метою з`ясування обставин в той же день управлінням кадрового забезпечення підготовлено запит до ДУ "ТМО МВС України по Сумській області", на що отримано відповідь, що з відома завідуючої відділення лікарні позивач був відпущений до дому (за місцем попереднього проживання позивача у Херсонській області) для надання додаткових результатів попереднього обстеження. 29.05.2019 ОСОБА_1 телефоном повідомив завідуючій стаціонарним відділенням ДУ "ТМО МВС України по Сумській області" про погане самопочуття, неможливість прибуття до лікувального закладу 29.05.2019 та подальше лікування у місті Нова Каховка Херсонської області, що стало підставою для виписки його зі стаціонару.

Оскільки про виїзд за межі гарнізону ОСОБА_1 ні безпосереднього керівника, ані керівництво ГУНП в Сумській області не повідомляв, такі дії відповідач кваліфікував як порушення службової дисципліни.

Доводячи наявність обов`язку у позивача повідомляти безпосереднього керівника про виїзд за межі гарнізону, ГУ НП в Сумській області посилається на лист т.в.о. начальника ГУ НП полковника поліції Григорова О.О . № 399/01/12/2-2019 від 07.02.2017, адресований начальникам управлінь, відділів, секторів апарату ГУ НП, начальникам структурних підрозділів ГУ НП області (т. 1 а.с. 89).

Дослідивши зміст вказаного листа, колегія суддів з`ясувала, що у листі здійснено аналіз дисциплінарної практики щодо неналежного виконання підлеглими службової дисципліни. Зокрема, таке невиконання (неналежне виконання) стосується фактів не повідомлення безпосереднього керівника та ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області" про перебування на лікарняному, про виїзд за межі гарнізону, за кордон, запізнень на службу та інше. Одночасно, у листі міститься вимога про доведення під особистий підпис кожного працівника, що у разі виявлення порушення, зазначених фактів, до них будуть вжиті заходи дисциплінарного впливу, аж до звільнення зі служби (роботи) в поліції. При цьому, адресатів попереджено про персональну відповідальність за невиконання даної вказівки.

Колегія суддів уважає, що у вказаному листі № 399/01/12/2-2019 від 07.02.2017 не встановлено обов`язку поліцейського повідомляти про виїзд за межі гарнізону безпосереднього керівника, а лише здійснено інформування про те, що факти такого неповідомлення мають місце і що вони є невиконанням службової дисципліни.

До того ж колегія суддів ураховує той факт, що позивач перебував на лікарняному та з відома ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області" з поважних причин здійснив виїзд за межі гарнізону, а тому такі обставини в жодному випадку не можуть розцінюватися як порушення службової дисципліни та невиконання позивачем службових вказівок.

Колегія суддів звертає увагу на те, що самим відповідачем не заперечується факт того, що 29.05.2019 керівництву стало відомо про виїзд позивача за межі області, що опосередковано підтверджує посилання позивача про повідомлення управлінню кадрового забезпечення про виїзд за межі гарнізону та вжиття ним всіх можливих заходів про інформування безпосереднього роботодавця про вказані вище обставини.

Отже, такі висновки відповідача, викладені в матеріалах службового розслідування, про порушення позивачем службової дисципліни та не виконання службових вказівок, викладених в листі № 399/01/12/2-2019 від 07.02.2017, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Колегія суддів також уважає безпідставними висновки відповідача, зазначені в матеріалах службового розслідування, про незабезпечення ОСОБА_1 сприятливого стану морально-психологічного клімату в колективі, що призвело до розбалансування його роботи та негативно вплинуло на стан забезпечення правопорядку на території Лебединського відділення поліції.

Так, вирішуючи питання правомірності застосування до позивача дисциплінарного стягнення "звільнення з посади", що ГУ НП в Сумській області не обґрунтовало належним чином підстави застосування крайнього заходу відповідальності та не навело жодного мотиву застосування саме такого виду дисциплінарного стягнення та недоцільності застосування таких видів стягнення, як попередження про неповну службову відповідність чи пониження у спеціальному званні на один ступінь.

В даному випадку колегія суддів ураховує, що згідно довідки про наявність заохочень і стягнень (а.с. 98-99, т. 1) позивач мав 24 заохочення, нагороджений відзнакою Президента України "За участь в антитерористичній операції", починаючи з 25.01.1990 безперервно перебував на службі в органах внутрішніх справ, успішно пройшов атестацію та прийнятий на службу в Національну поліцію України. Починаючи з 2002 року постійно займав посади керівного складу, починаючи з посади начальника відділення дільничних інспекторів районного відділу до посади начальника районного відділення поліції, що свідчить наявність навичок керівництва та можливості управління колективом, та спростовує твердження відповідача про незабезпечення ОСОБА_1 сприятливого стану морально-психологічного клімату в колективі.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції правомірно визнав довідки про результати вивчення стану соціально-психологічного клімату та стилю керівництва керівної ланки Лебединського ВП (т. 1 а.с. 240-248) неналежними та недостатніми доказами на підтвердження неналежного виконання позивачем управлінської дисципліни, оскільки відповідач не надав відомостей про обставини, які зумовили необхідність психологічного дослідження.

Щодо посилання заявника апеляційної скарги про ненадання оцінки доказу - відеозапису, яким підтверджується нетактовна поведінка позивача по відношенню до підлеглих та не наведено аргументів відхилення цього доказу, а також не надано оцінки жодним аргументам представника відповідача щодо порушень ОСОБА_1 п.п. 2, 6 ч. 1 ст. З Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що підтверджується довідками про результати вивчення стану соціально-психологічного клімату та стилю керівництва керівної ланки Лебединського ВП складені за результатами здійсненого моніторингу стану соціально - психологічного клімату в колективі, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В контексті розгляду цієї справи, вирішуючи питання превілеювання одного доказу над іншим, суд першої інстанції правомірно взяв до уваги довідку по результати оцінювання роботи поліції жителями міста Лебедина та району, відповідно до якого працівники Лебединського ВП добросовісно відносяться до виконання службових обов`язків та грамотно планують роботу по формуванню партнерських відносин із населенням, а також врахував заяву колективу Лебединського відділення Сумського районного відділу поліції ГУ НП в Сумській області, яку підписали 40 працівників цього відділу, що містить прохання поновити позивача на роботу (тобто свідчить про відсутність конфліктних ситуацій в колективі) та статистичні показники роботи відділу.

Вказане вище у поєднанні з службовою характеристикою позивача, перебуванням позивача на керівних посадах більше десяти років, безсумнівно є аргументом на користь тих доказів, які надані позивачем, та підтверджують правомірність відхилення судом першої інстанції доказів, які надані відповідачем.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що всі надані сторонами докази були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення оскаржуваного рішення, та їм була надана належна правова оцінка в тій мірі, яка є необхідна для постановлення законного та обгрунтованого рішення.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про неправомірність оскаржуваних наказів від 10.07.2019 та необхідністю поновлення позивача на посаді.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 по справі № 480/3078/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Зеленський Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 17.03.2020.