Справа № 420/7017/19
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7017/19
УХВАЛА

17 березня 2020 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження питання про зупинення провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу в письмовій відповіді № 14/1-1103 від 11.11.2019 року на інформаційний запит від 05.11.2019 року, відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповіді в повному обсязі щодо запитуваної інформації:

- не надання інформації про заробітну плату помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 6 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року;

- не надання інформації про всі виплати нарахованих та сплачених страхових внесків з заробітної плати до Пенсійного Фонду України помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 6 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року;

- надання відповіді на інформаційний запит від 05.11.2019 року з порушенням строків, встановлених статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

- надання відповіді на інформаційний запит від 05.11.2019 року з порушенням вимог статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», щодо не зазначення порядку оскарження відмови в задоволенні запиту;

- зобов`язати відповідача надати позивачу письмову відповідь на інформаційний запит від 05.11.2019 року відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», в повному обсязі щодо запитуваної інформації:

- надати інформацію про заробітну плату помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 6 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року;

- надати інформацію про всі виплати нарахованих та сплачених страхових внесків з заробітної плати до Пенсійного Фонду України помісячно: за 09.2009 року, за період: з 25 жовтня 2010 року по 25 липня 2011 року, з 6 грудня 2011 року по 23 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 березня 2015 року, з 07.11.2015 року по 16.09.2019 року;

- надати відповідь на інформаційний запит від 05.11.2019 року, з врахуванням вимог статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», щодо зазначення порядку оскарження відмови в задоволенні запиту;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.

Згідно з матеріалами справи, відповідач бажає, щоб справа розглядалась за його участю.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин, заборонивши:

відвідування закладів освіти її здобувачами;

проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Спортивні заходи дозволяється проводити без участі глядачів (уболівальників).

Розпорядженням Одеського міського голови № 218 від 15.03.2020 р. «Про тимчасове зупинення роботи об`єктів загального користування, розташованих у м. Одесі, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19», відповідно до статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Указу Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби НОМЕР_1 , спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації від 18 лютого 2020 року № 97-/од-2020 «Про заходи щодо запобігання занесенню і поширенню на території Одеської області гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом 2019-nCoV», на виконання Протоколу засідання міської комісії з питань зниження ризику інфікування та попередження розповсюдження гострої респіраторної інфекції, спричиненої коронавірусом COVID-19, від 15 березня 2020 року, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19 16 березня 2020 року з 00.00 тимчасово зупинено роботу таких об`єктів загального користування незалежно від форми власності та підпорядкування з присутністю більше 10 осіб, розташованих у м. Одесі, до особливого розпорядження міського голови та скасування обмежувальних заходів:

кінотеатрів, театрів, музеїв, галерей, бібліотек та інших культурних і розважальних закладів;

дитячих розважальних центрів та клубів, майданчиків, у тому числі спортивних;

фітнес-клубів, тренажерних залів, басейнів, спортивних майданчиків та стадіонів;

зоопарків, водних парків, парків атракціонів;

усіх магазинів, крім продуктових та аптек;

торговельно-розважальних центрів;

будівельних ринків та інших (крім продуктових);

ресторанів, закладів громадського харчування, серед іншого у готелях, барів, клубів, кафе, дискотек, пабів;

інших закладів та установ (на розсуд та під особисту відповідальність керівника).

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року № 1645-III карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 32 цього Закону обмежувальні протиепідемічні заходи встановлюються місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за поданням відповідного головного державного санітарного лікаря у разі, коли в окремому населеному пункті, у дитячому виховному, навчальному чи оздоровчому закладі виник спалах інфекційної хвороби або склалася неблагополучна епідемічна ситуація, що загрожує поширенням інфекційних хвороб. Обмеженням підлягають ті види господарської та іншої діяльності, що можуть сприяти поширенню інфекційних хвороб.

Види і тривалість обмежувальних протиепідемічних заходів встановлюються залежно від особливостей перебігу інфекційної хвороби, стану епідемічної ситуації та обставин, що на неї впливають.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що перешкоджає прибуттю до суду, якщо його особиста участь буде визнана судом обов`язковою, - до одужання.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Водночас, при повній або частковій відсутності норм, які регулюють певні суспільні відносини, можливо застосувати аналогію закону, тобто, рішення справи або окремого юридичного питання на основі правової норми, розрахованої на схожі випадки.

Слід зазначити, що застосування аналогії забороняється, якщо вона прямо заборонена законом, чи якщо закон пов`язує настання юридичних наслідків з наявністю конкретних норм.

При вирішенні справи по аналогії закону чи аналогії права обов`язковим є дотримання таких умов: аналогія допустима лише у випадку повної чи часткової відсутності правових норм; суспільні відносини, до яких застосовується аналогія, повинні знаходитися у сфері правового регулювання; повинна бути схожість між обставинами справи і наявною нормою за суттєвими юридичними ознаками; пошук норми, що регулює аналогічний випадок, повинен здійснюватися спочатку в актах тієї ж галузі права, у випадку відсутності - в іншій галузі права і у законодавстві в цілому; винесене у процесі використання аналогії правове рішення не повинно суперечити нормам закону, його меті; обов`язково повинно бути мотивоване пояснення причин застосування рішення по аналогії до конкретного випадку.

Отже у разі, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне, застосувавши аналогію положення закону п. 1 ч. 2 ст. 236 КАС України, що є найбільш приближеним за змістом до ситуації, що склалася на території України та Одеської області, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, задля захисту життя та здоров`я учасників справи та працівників суду, зупинити провадження по справі до відміни карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 7, 205, 236, 248, 256, 294, 295, Перехідними положеннями КАС України, суд -

ухвалив:

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди до відміни карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України, та у строк, встановлений ст. 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

Суддя М.Г. Цховребова