Справа № 460/733/19
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2020 року м. РівнеСправа №460/733/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування вимог,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі ГУ ДФС у Рівненській області, відповідач) про:

визнання протиправними дії ГУ ДФС у Рівненській області щодо внесення 05.09.2018 до даних АІС "Податковий блок" відомостей про встановлення позивачу ознаки незалежної професійної діяльності, щодо взяття позивача на податковий облік як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність та/або фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, та щодо взяття на облік платників внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність;

визнання протиправними дії ГУ ДФС у Рівненській області щодо визначення позивачу бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2018 по 31.12.2018 як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, та нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за цей період в сумі 2457,18 грн;

визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2019 №Ф-7100-50.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець 15.09.2006, перебуває на обліку в контролюючому органі як платник єдиного внеску. Крім того, 26.12.2008 ОСОБА_1 отримано свідоцтво №642 про право на зайняття адвокатською діяльністю. Зазначив, що ним подаються до контролюючого органу звіти та вчасно сплачується єдиний внесок як фізичною особою-підприємцем. Проте, 05.09.2018 відповідачем внесено до даних АІС "Податковий блок" відомості про встановлення позивачу ознаки незалежної професійної діяльності, та взято позивача на податковий облік як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність та/або фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. 28.02.2019 з електронного кабінету платника податків позивач дізнався про наявність в нього заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 989,11 грн. Крім того, 20.03.2019 він отримав від контролюючого органу вимогу від 12.03.2019 №Ф-7100-50 про сплату боргу (недоїмки) у сумі 989,11 грн. Покликаючись до положень п.65.3 ст.65 Податкового кодексу України, зазначив, що підстав реєстрації його як самозайнятої особи, яка проводить незалежну професійну діяльність, немає. Вказав, що Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не передбачає порядку обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою проведення незалежної професійної діяльності. Вважає, такі дії відповідача протиправними, оспорювану вимогу такою, що прийнята всупереч вимогам чинного законодавства, а тому є протиправною.

Ухвалою суду від 01.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач у строк встановлений судом подав відзив, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказав, що відповідно до положень Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом, а адвокатська діяльність незалежна професійна діяльність адвоката зі здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Водночас, податковим законодавством визначено, що самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб. Зазначив, що згідно з пп.4 п.6.7 розділу VI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.11.2011 №1588, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фактично позивач являється одночасно зареєстрованим фізичною особою-підприємцем та самознайнятою особою адвокатом. У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою № 5-ОПП з позначкою Зміни та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності. У зв`язку з наявною заборгованістю та відповідно до вимог чинного законодавства відповідачем було сформовано оспорювану вимогу. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Протокольною ухвалою суду від 24.04.2019 у підготовчому засіданні прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог, за змістом якої позивач просив

визнати протиправними дії ГУ ДФС у Рівненській області щодо внесення 05.09.2018 до даних АІС "Податковий блок" позивачу відомостей про встановлення ознаки незалежної професійної діяльності, щодо взяття позивача на податковий облік як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність та/або фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, та щодо взяття позивача на облік платників внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність;

визнати протиправними дії ГУ ДФС у Рівненській області щодо визначення позивачу бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2018 по 31.03.2019 як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, та нарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за цей період в сумі 5211,36 грн як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність;

визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2019 №Ф-7100-50.

Крім того, встановлено строк для подання відповідачем відзиву на заяву про збільшення позовних вимог.

Відповідач у строк встановлений судом подав відзив, у якому заперечив проти задоволення збільшених позовних вимог з підстав, викладених у первинному відзиві. Крім того, вказав на безпідставність доводів позивача про протиправність дій ГУ ДФС у Рівненській області щодо внесення 05.09.2018 до даних АС «Податковий блок» відносно позивача відомостей про встановлення ознаки незалежної професійної діяльності, щодо взяття позивача на податковий облік як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність та/або фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та щодо взяття позивача на яка провадить незалежну професійну діяльність. Зазначив, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків і зборів урегульовані Податковим кодексом України, яким передбачено повноваження контролюючого органу щодо адміністрування, зокрема, єдиного внеску, та податковий контроль. Відтак, дії контролюючого органу щодо внесення до електронних баз даних інформації щодо платника податків та зборів без прийняття податкових повідомлень-рішень не породжують правових наслідків для такого платника та не порушують його права, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується контролюючими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовується для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань) з метою здійснення податкового контролю. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 31.05.2019 продовжено строк підготовчого провадження до 19.06.2019.

Ухвалою суду від 04.06.2019 провадження у справі зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №520/3939/19 (№Пз/9901/10/19). Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, судове рішення від 02.09.2019 у зразковій справі №520/3939/19 (№Пз/9901/10/19) набрало законної сили 04.12.2019, а повний текст постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 оприлюднено 18.12.2019.

Ухвалою суду від 27.01.2020 провадження у справі поновлено.

Протокольною ухвалою суду від 10.02.2020 у підготовчому засіданні прийнято заяву про збільшення позовних вимог (а.с.92-94), за змістом якої позивач просив:

визнати протиправними дії ГУ ДФС у Рівненській області щодо внесення 05.09.2018 до даних АІС "Податковий блок" відомостей про встановлення позивачу ознаки незалежної професійної діяльності, щодо взяття позивача на податковий облік як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність та/або фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, та щодо взяття позивача на облік платників внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність;

визнати протиправними дії ГУ ДФС у Рівненській області щодо визначення позивачу бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2018 по 31.03.2019 як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, та нарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за цей період в сумі 5211,36 грн як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність;

визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.03.2019 №Ф-7100-50 та від 14.05.2019 №0-260896-50.

Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на заяву про збільшення позовних вимог.

Протокольною ухвалою від 10.02.2020 замінено відповідача ГУ ДФС у Рівненській області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Рівненській області (далі ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач).

Ухвалою суду від 10.02.2020 продовжено строк підготовчого провадження до 17.02.2020.

Відповідач у строк, встановлений судом, подав відзив (а.с.159-164), у якому заперечив проти задоволення збільшених позовних вимог з підстав, викладених у попередніх відзивах. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Протокольною ухвалою від 17.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.03.2020.

Ухвалою суду від 04.03.2020 у зв`язку з клопотаннями учасників справи про розгляд справи без їх участі, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 15.09.2006, з 15.092006 перебуває на обліку в органі доходів і зборів як платник податків та платник єдиного внеску, та за видом економічної діяльності (КВЕД) здійснює, зокрема, діяльність у сфері права 69.10, що підтверджується випискою та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.17, 19-21). Подавав до контролюючого органу Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, щомісячно сплачував ЄСВ в сумі 819,06 грн за 2018 рік та в сумі 918,06 грн за січень 2019 року (а.с.23-25,26-38).

26.12.2008 ОСОБА_1 видано свідоцтво №642 про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.18).

Відповідно до відомостей з реєстраційних даних, наданих відповідачем, 15.09.2018 позивачу встановлено ознаку незалежної професійної діяльності (адвокат) та внесено відомості для обліку за основним місцем з ознакою "платник не подав заяви для взяття на облік" (а.с.56-58).

З інтегрованої картки позивача за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) встановлено, що 21.01.2019 нараховано єдиний внесок для ФОП, по терміну сплати 21.01.2019, в сумі 2457,18, а також 21.01.2019 нараховано єдиний внесок для ФОП, в т.ч. з незалежною професійною діяльністю, по терміну сплати 21.01.2019, в сумі 2457,18 грн. З урахуванням наявної переплати та фактично сплачених позивачем сум, за даними контролюючого органу станом на 28.02.2019 обліковується недоїмка по єдиному внеску в сумі 989,11 грн.

Також суд встановив, що за даними інтегрованої картки позивача 19.04.2019 нараховано єдиний внесок ФОП по терміну сплати 19.04.2019 в сумі 2754,18 грн, а також 19.04.2019 нараховано єдиний внесок ФОП, в тому числі з незалежною професійною діяльністю, в сумі 2745,18 грн. З урахуванням сплачених позивачем сум, за даними контролюючого органу обліковується недоїмка станом на 30.04.2019 в сумі 6497,47 грн (а.с.59).

Отже, відповідно до досліджених судом реєстраційних відомостей та інтегрованої картки з єдиного внеску, судом встановлено, що ОСОБА_1 обліковується в контролюючому органі як фізична особа-підприємець, якому нараховується єдиний внесок, а також як особа з ознакою незалежної професійної діяльності, якому також нараховується єдиний внесок.

Суд встановив, що 12.03.2019 ГУ ДФС у Рівненській області сформовано вимогу №Ф-7100-50 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску (станом на 28.02.2019) на суму 989,11 грн (а.с.42), а 14.05.2019 - вимогу №Ф-260896-50 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску (станом на 30.04.2019) на суму 1907,17 грн (а.с.95).

Вважаючи дії та рішення контролюючого органу протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Адміністративна справа №460/733/19 відповідає ознакам типової справи, які визначені Верховним Судом при розгляді зразкової справи №520/3939/19 (№Пз/9901/10/19), а саме: перебування позивача, який є фізичною особою - підприємцем та особою, що здійснює незалежну професійну діяльність, на обліку контролюючого органу як платника єдиного внеску; установлення контролюючим органом за власною ініціативою платнику єдиного внеску - фізичній особі - підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності, що обумовило виникнення в останнього обов`язку сформувати та подати до органів доходів і зборів окремий звіт; визначення статусу фізичної особи - підприємця з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності на рівні підзаконних нормативно-правових актів; можливість подвійного нарахування єдиного внеску за результатами здійснення одного й того ж виду господарської діяльності - як підприємницької, так і незалежної професійної діяльності.

Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відтак, при вирішенні даної справи суд враховує правові висновки, викладені в рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.09.2019 у зразковій справі №520/3939/19 (№Пз/9901/10/19), та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у цій справі, провадження №11-1111заі19.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За визначенням підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 65.1 статті 65 ПК України, взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Згідно з пунктом 65.2 статті 65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

При цьому, відповідно до підпункту 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 ПК України, контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Таким чином, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Відповідно до положень пунктів 178.1, 178.2 статті 178 ПК України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

З аналізу зазначених положень законодавства вбачається, що адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 ПК України, лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.

Щодо питання обліку та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2464-VI).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (ч.2 ст.2 Закону №2464-VI).

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону №2464-VI визначено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VІ установлено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону №2464-VI, узяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI, здійснюється органом доходів і зборів із внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (ч.2 ст.5 Закону №2464-VI).

Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 №1162, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.12.2014 за №1553/26330 (далі - Порядок №1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI (п.3 розділу І Порядку №1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 15.05.2003 №755-IV (далі - Закон №755-IV) (п.4 розділу ІІ Порядку №1162).

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою №12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (п.1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI, подають заяву за формою №1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (п.2 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755-IV, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою №2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (п.3 розділу ІІІ Порядку №1162).

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абз.2 ч.3 ст.16 Закону №2464-VI).

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування (абз.3 ч.1 ст.20 Закону №2464-VI).

Відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абз.3 ч.2 ст.20 Закону №2464-VI).

Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з реєстру застрахованих осіб визначається Положенням про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1 (далі - Положення №10-1).

З метою забезпечення обробки інформації в реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (п.1 розділу ІІІ Положення №10-1).

Облікова картка відкривається в разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом №2464-VI (п.2 розділу ІІІ Положення №10-1).

За змістом пункт 2 розділу ІV Положення №10-1 до облікових карток реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску до ДФС України, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів, визначає Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 (далі - Порядок №435).

Пунктом 16 розділу ІV Порядку №435 передбачено, що фізичні особи - підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску (додаток 5).

У даній справі спірним є питання сплати позивачем єдиного внеску за двома підставами, а саме як фізичною особою - підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, та особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність з того ж виду діяльності за КВЕД.

Позивач перебуває на обліку в органі доходів і зборів саме як фізична особа підприємець, є платником єдиного податку 3 групи (а.с.22) та єдиного внеску, що підтверджується відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.19-21). Також позивач подає Звіти (форми №Д5) про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування (а.с.23-24), та на підставі таких звітів сплачує єдиний внесок, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.26-38).

Водночас застосовані судом у цій справі норми права свідчать про те, що фізична особа - підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску. Законом №2464-VI не передбачається порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

При цьому аналіз пунктів 1, 2 розділу ІІІ Порядку №1162 вказує на те, що цим Порядком не передбачено для контролюючого органу можливості самостійно взяття на облік як платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності. Взяття такої особи на облік платників єдиного внеску можливе виключно за її заявою.

До того ж, як передбачено у пункті 4 розділу VI Порядку №1162, фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою платник не подав заяви для взяття на облік.

Як встановлено судом, позивач не звертався до контролюючого органу із заявою за формою №1-ЄСВ. Натомість відповідач самостійно встановив позивачу як фізичній особі - підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності до ІКП з КБК 71040000 (а.с.59, 165).

Відтак, дії відповідача щодо самостійного встановлення позивачу як фізичній особі - підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності до ІКП з КБК 71040000 не узгоджуються з нормами Порядку №1162, якими визначено процедуру взяття на облік платників єдиного внеску.

Крім того, системний аналіз норм Закону №2464-VI та Положення №10-1 свідчить про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи - підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до Пенсійного фонду України щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом №2464-VI як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

При цьому, доводи відповідача щодо статусу та порядку взяття на облік платника єдиного внеску та перебування на обліку, які ґрунтуються на аналізі норм ПК України та розробленого відповідно до нього Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.11.2011 №1588, суд не враховує при вирішенні спірних правовідносин з огляду на положенням пункту 1.3 статті 1 ПК України, за якими цей Кодекс не регулює питання, зокрема, погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також положення частини другої статті 2 Закону № 2464-VI, згідно з якими виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Оскільки позивач не перебуває на обліку платників єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітності як такий платник, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно встановив позивачу як платнику єдиного внеску (фізичній особі - підприємцю) ознаку незалежної професійної діяльності та нарахував на цій підставі єдиний внесок.

Крім того, здійснивши аналіз пункту 16 розділу ІV Порядку №435, суд дійшов висновку про наявність колізії між положеннями нормативно-правових актів різної юридичної сили, а саме: приписи пункту 16 розділу ІV Порядку №435, яким передбачено обов`язок формування та подання звіту фізичною особою - підприємцем, з ознакою незалежної професійної діяльності, не відповідають положенням пунктів 4 та 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI.

При цьому, положення пункту 16 розділу IV Формування звіту Порядку №435 відсилають до додатка 5 Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, розділом 6 якого визначені типи платника, серед яких окремо зазначено ФО - на загальній системі оподаткування, ФО - на спрощеній системі оподаткування, особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, членів фермерського господарства. Визначення окремого типу платника фізична особа - підприємець, з ознакою незалежної професійної діяльності формою звіту не передбачено.

Відтак, взяття та перебування на обліку платників єдиного внеску фізичної особи - підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом №2464-VI не передбачено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що хоча процедура щодо обліку платників єдиного внеску й була встановлена підзаконним нормативно-правовим актом, однак у частині визначення видів платників єдиного соціального внеску вона суперечить Закону №2464-VI, тому немає підстав вважати, що дії органу, який використовував таку процедуру, узгоджуються з принципом належного врядування, оскільки надано перевагу приписам нормативно-правового акта, нижчому за ієрархією від указаного Закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.01.2012 у справі Рисовський проти України підкреслено особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (параграф 70).

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у зразковій справі №520/3939/19 (№Пз/9901/10/19) підкреслено, що існування нечіткого, суперечливого нормативного регулювання порушує принцип правової визначеності.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що одним з принципів податкового законодавства України відповідно до норм статті 4, пункту 56.21 статті 56 ПК України є принцип презумпції добросовісності дій, рішень платника податків, у зв`язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання фіскальному органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено належними та допустимими доказами, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена судом.

Такий підхід національного законодавства також узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції. Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідно до частини першої та другої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, встановлено, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо внесення до даних АІС "Податковий блок" відомостей про встановлення позивачу ознаки незалежної професійної діяльності; щодо взяття позивача на податковий облік як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність та/або фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності; щодо взяття позивача на облік платників внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність; щодо визначення позивачу бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2018 по 31.03.2019 як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, та нарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за цей період в сумі 5211,36 грн, як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність та, як наслідок, про протиправність оскаржуваних вимог, оскільки такі прийняті всупереч положенням чинного законодавства.

При цьому, суд зазначає, що правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.12.2019 у зразковій справі №520/3939/19, спростовано доводи органу доходів і зборів в цілому, а тому відсутня необхідність аналізувати кожен аргумент відповідача окремо.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підтверджені належними й допустимими доказами. З урахуванням правових висновків Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Судові витрати суд присуджує на користь позивача відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м.Рівне, 33023; ) про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування вимог задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Рівненській області щодо внесення 05.09.2018 до даних АІС "Податковий блок" відомостей про встановлення ОСОБА_1 ознаки незалежної професійної діяльності, взяття ОСОБА_1 на податковий облік як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність та/або фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, та взяття ОСОБА_1 на облік платників внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Рівненській області щодо визначення ОСОБА_1 бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2018 по 31.03.2019 як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДФС у Рівненській області від 12.03.2019 №Ф-7100-50 та від 14.05.2019 №0-260896-50.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м.Рівне, 33023; ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1536,80 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 березня 2020 року.

Суддя Дорошенко Н.О.