Справа № 480/3820/19
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 р. Справа № 480/3820/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Нікітас К.В.,

представника позивача - Литвиненко В.О.,

представника відповідача - Боброва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Сумитехнобудсервіс" до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправними та скасування пунктів припису,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс», звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до управління Держпраці у Сумській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати пункти №№ 11, 12, 13, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 22 припису управління Держпраці у Сумській області від 05.06.2019 року № 02-05/291.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідачем проведено планову перевірку дотримання ТОВ «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс», за результатами якої складено акт № 02-04/408 а також припис від 05.06.2019 року № 02-05/291 з вимогою усунення порушень відповідно до пунктів 1-22.

Позивач вважає, що пункти 11, 12, 13, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 22 припису є протиправними з огляду на наступне.

З пунктом 11 припису, в якому зазначено, що позивачем не забезпечено безпечну експлуатацію та технічне обслуговування димових та вентиляційних каналів в 249 (15138 квартир) багатоквартирних житлових будинків у відповідності до Правил безпеки системи газопостачання, а саме: ТОВ «Макрум» видаються Акти перевірки та прочищення ДВК на декілька квартир, а не на кожну окремо, позивач не погоджується, оскільки п. 6.8. глави V НПАОП 0.00-1.76-15 визначено, що перевірка і прочищення димових і вентиляційних каналів комунально-побутових об`єктів, житлових та громадських будинків оформляються актом, рекомендована форма якого наведена у додатку 2. Тобто рекомендована форма акту не є імперативною, а отже, не є обов`язковою до використання.

Щодо пунктів 12, 13, 15, 16, 17, 18, 22 припису, позивач зазначає, що відповідно до Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що є додатком до Порядку формування тарифів, послуга з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових газових мереж не входить.

У зв`язку з цим, пунктом 1.2. Договору № 794-У на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.08.2018 року та тарифом на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 09.01.2018 року № 23, виконання робіт з технічного обслуговування та поточний ремонт вказаних мереж не передбачено. Оскільки позивач, не є власником (балансоутримувачем) житлових будинків за договором № 794-У на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.08.2018 року, та не є управителем багатоквартирних будинків, відповідно він не є виконавцем послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту газових мереж у житлових будинках. Крім того, позивач не є уповноваженим співвласниками багатоквартирних будинків на проведення технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових газових мереж у зв`язку з тим, що воно не є оператором газорозподільної системи або суб`єктом господарювання, який має дозвіл на проведення таких робіт.

Також, оскільки позивачем не здійснюється експлуатація системи газопостачання природним газом населених пунктів, він не зобов`язаний отримувати дозвіл на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Щодо пункт 20 припису позивач зазначає, що рекомендована форма акту перевірки та прочищення димових і вентиляційних каналів комунально-побутових об`єктів, житлових та громадських будинків, передбачає підпис представника власника житлового будинку. Однак станом на дату перевірки особи, які можуть бути представниками власників житлових багатоквартирних житлових будинків, які знаходяться в зоні обслуговування Позивача, законодавством не визначено.

Також позивач звертає увагу на те, що підписи власників окремих квартир багатоквартирних будинків у зоні обслуговування позивача, які не визначені уповноваженими особами співвласників відповідно до закону, містяться у журналі обстеження і прочищення ДВК, який знаходиться у ТОВ «Макрум». Однак під час проведення планової перевірки вищевказаний журнал відповідачем не витребовувався.

Щодо пункту 21 припису, позивач зазначає, що оголовки димових та вентиляційних каналів зазначених в акті перевірки будинків не визнано аварійними у встановленому законом порядку.

Ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує, з огляду на наступне.

Представник відповідача зазначає, що позивач безпідставно посилається на порушення строків винесення припису, передбачених Порядком № 295, оскільки вимоги Порядку № 295 не застосовуються до здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері дотримання законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки.

В пункті 11, 20 припису зазначено про те, що не забезпечено експлуатацію та технічне обслуговування димових та вентиляційних каналів в 249 багатоквартирних житлових будинків, а саме акти перевірки та прочищення ДВК видаються на декілька квартир та в актах відсутні підписи власників будинків, що є порушенням підпункту 6.1, 6.2, 6.8 розділу 6 глави V НПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання». Рекомендована форма Акту первинної, повторної перевірки та прочищення димових і вентиляційних каналів комунально-побутових об`єктів, житлових та громадських будинків полягає в тому, що підприємство може розробити власну форму акту, проте з наявністю всіх необхідних даних, вказаних в рекомендованій формі. Зокрема, відповідач вважає, що перевірка та прочищення димових і вентиляційних каналів повинна проводитись в кожній квартирі окремо та в присутності власника (балансоутримувача та/або орендара (наймача), що підтверджується його підписом в акті.

В пунктах 12, 13, 15, 16, 17, 18, 22 припису зазначені порушення щодо експлуатації та технічного обслуговування системи газопостачання населених пунктів, а саме підземних, надземних та наземних газопроводів 249 багатоквартирних житлових будинків, що є порушенням вимог пункту 1 пункту 3.1 глави III; пункту 1.5, пункту 1.15 розділу 1, пункту 3.1, пункту 3.4 розділу 3, пункту 5.4 розділу 5 глави V НПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання». Відповідач стверджує, оскільки, система газопостачання населених пунктів, а саме підземні, надземні та наземні газопроводи 249 багатоквартирних житлових будинків, обслуговується саме позивачем, то відповідно до вимог статті 21 Закону України «Про охорону праці» підприємство повинно отримати дозвіл на експлуатацію устаткування підвищеної небезпеки та виконати відповідні роботи щодо технічного обслуговування системи газопостачання.

В пункті 21 припису зазначено про те, що не забезпечено безпечну експлуатацію та технічне обслуговування димових та вентиляційних каналів відповідно до Правил безпеки систем газопостачання, а саме «ТОВ «Макрум» видаються Акти перевірки та прочищення ДВК без зазначення фактичного стану димових та вентиляційних каналів (оголовки димових та вентиляційних каналів знаходяться в аварійному стані, що є порушенням вимог пункту 6.8 розділу 6 глави V НПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання». В позові зазначено про те, що підприємством направлено лист до департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради з проханням передбачити кошти та включити роботи з перемурування оголовків димових та вентиляційних каналів до титульного списку капітальних ремонтів. Отже, порушення вимог пункту 6.8 розділу 6 глави V НПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання» має місце та належним чином зафіксоване інспекторами Управління в акті перевірки.

Ухвалою суду було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, у період з 30.05.2019 року по 05.06.2019 року управлінням Держпраці у Сумській області було проведено планову перевірку дотримання товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс» вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки. За результатами проведеної планової перевірки відповідачем 05.06.2019 року було складено акт перевірки суб`єкта господарювання № 02-04/408, у розділі 5 якого викладено порушення вимог законодавства, які було виявлено під час перевірки (а.с. 15 - 20, т. 1).

За наслідками зазначеної перевірки відповідачем також було винесено припис від 05.06.2019 року № 02-05/291 з вимогою усунення порушень відповідно до пунктів 1-22 (а.с. 21 - 24, т. 1).

Позивач частково не погоджується з вимогами зазначеного припису, а саме пунктами 11, 12, 13, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 22 .

Так зі змісту оскаржуваного припису суд вбачає, що в пунктах 12, 13, 15, 16, 17, 18, 22 зазначені порушення щодо експлуатації та технічного обслуговування системи газопостачання населених пунктів, а саме підземних, надземних та наземних газопроводів 249 багатоквартирних житлових будинків:

- відсутні акти розмежування ділянок обслуговування (відповідальності) зовнішніх і внутрішніх газопроводів 249 багатоквартирних житлових будинків, які знаходяться в зоні обслуговування позивача, чим порушено ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 3.4. розділу V НПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання» (п.12 припису);

- не проведене технічне обслуговування внутрішніх та зовнішніх газопроводів та поточний ремонт в 249 багатоквартирних житлових будинків, які знаходяться в зоні обслуговування позивача, що є порушенням ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 5.10. розділу УНПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання» (п.13 припису);

- допущено експлуатацію обладнання підвищеної небезпеки без одержання дозволу територіального органу Держпраці на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме: системи газопостачання природним газом населених пунктів 249 багатоквартирних житлових будинків, які знаходяться в зоні обслуговування позивача, шо є порушенням ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 3.1. розділу III НПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання», а також п.п. 7, 9 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та п. 2 Додатку 3 до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1107 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 року № 48) (п.15 припису);

- на підприємстві не створена газова служба, не затверджено відповідне положення про газову службу та не визначено особу, відповідальну за газове господарство, що є порушенням ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 3.1. НПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання» (п.16 припису);

- не проведено періодичні технічні обстеження та комплексно приладові обстеження (КПО) підземних, надземних та наземних газопроводів 249 багатоквартирних житлових будинків, які знаходяться в зоні обслуговування позивача, що є порушенням ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 1.15. розділу V НПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання» (п. 17 припису);

- не проведені технічні огляди надземних газопроводів (1 раз на 6 місяців) 249 багатоквартирних житлових будинків, які знаходяться в зоні обслуговування позивача, що є порушенням ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 1.5. розділу V НПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання» (п.18 припису);

- у позивача як у власника (балансоутримувача) відсутня проектна і виконавча документація на об`єкти систем газопостачання 249 багатоквартирних житлових будинків, які знаходяться в зоні обслуговування підприємства, що є порушенням ст. 21 Закону України «Про охорону праці» (п.22 припису).

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, відносини за участю відповідних органів державної влади між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і єдиний порядок організації охорони праці в Україні встановлює та регулює Закон України «Про охорону праці».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме: створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов`язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання; розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці; забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються; впроваджує прогресивні технології, досягнення науки і техніки, засоби механізації та автоматизації виробництва, вимоги ергономіки, позитивний досвід з охорони праці тощо; забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин; організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів; розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці; здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці; організовує пропаганду безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці; вживає термінових заходів для допомоги потерпілим, залучає за необхідності професійні аварійно-рятувальні формування у разі виникнення на підприємстві аварій та нещасних випадків. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 38 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року N 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Основними завданнями Держпраці є: 1) реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб; 2) здійснення комплексного управління охороною праці та промисловою безпекою на державному рівні; 3) здійснення державного регулювання і контролю у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки; 4) організація та здійснення державного нагляду (контролю) у сфері функціонування ринку природного газу в частині підтримання належного технічного стану систем, вузлів і приладів обліку природного газу на об`єктах його видобутку та забезпечення безпечної і надійної експлуатації об`єктів Єдиної газотранспортної системи.

Також суд зазначає, що правові засади, функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу визначає Закон України «Про ринок природного газу».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» газорозподільна система - це технологічний комплекс, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій, безпосередньо споживачам.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості, визначає Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2494 (далі Кодекс ГРМ).

Розділом II Кодексу ГРМ визначено, що газорозподільна система є технологічним комплексом, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам, тиск якого не може перевищувати 1,2 МПа. Газові мережі, тиск яких менше 1,2 МПа та через які природний газ передається споживачам, є газорозподільною системою незалежно від їх власності та підпорядкування.

До складу ГРМ входять споруди і пристрої на газопроводах від місця надходження природного газу в ГРМ до пунктів призначення (об`єктів споживачів або суміжних Операторів ГРМ), зокрема, ГРМ включають: 1) газопроводи, зокрема підземні та/або надземні, високого, середнього та низького тиску; 2) обладнання для зниження тиску і підтримання його на заданому рівні, зокрема ГРП та ШРП; 3) установки електрохімічного захисту від корозії; 4) лінії технологічного зв`язку, споруди, обладнання автоматизованих систем контролю та управління технологічними процесами і установок електрохімічного захисту; 5) переходи через природні і штучні перешкоди (автомобільні дороги, залізниці, канали тощо); 6) будівлі та споруди для забезпечення експлуатації та оперативного обслуговування ГРМ; 7) споруди газорозподільних мереж, зокрема колодязі, запірна арматура, компенсатори, конденсатозбірники, контрольні трубки, контрольно-вимірювальні пункти, футляри, розпізнавальні і сигнальні знаки тощо.

Розділом III Кодексу газорозподільних систем визначені основні правила технічної експлуатації газорозподільної системи.

Відповідно до п. 1 розділу III Кодексу, експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ.

При цьому, відповідно до п.4 розділу І Кодексу, оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) є суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Згідно з п. 2 розд. III Кодексу, власники газової мережі, яка згідно з розділом ІІ цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ, до мереж якого підключені належні власникам газорозподільні системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобов`язані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ, або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному Оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу).

Договори експлуатації, господарського відання та користування укладаються за формами, визначеними у додатках 3-5 цього Кодексу (крім газових мереж, що є державним майном).

Технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових газових мереж у багатоквартирному будинку здійснюється на умовах договору, укладеного між співвласниками/особою, уповноваженою на це співвласниками, і суб`єктом, що має право на виконання таких робіт. При цьому види робіт, які входять до технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання в житлових будинках та здійснюються виключно Операторами ГРМ, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в нафтогазовому комплексі, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Разом з тим, суд зазначає, що вказаний перелік видів робіт центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в нафтогазовому комплексі, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на даний час не сформований та не затверджений.

Статтею 28 Закону України «Про охорону праці» визначено, що опрацювання та прийняття нових, перегляд і скасування чинних нормативно-правових актів з охорони праці провадяться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці, за участю професійних спілок і Фонду соціального страхування України та за погодженням з органами державного нагляду за охороною праці.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, від 15.05.2015, № 285 затверджено «Правила безпеки систем газопостачання" (далі - НПАОП 0.00-1.76-15).

Відповідно до п.1.1. НПАОП 0.00-1.76-15, ці правила поширюються на всіх суб`єктів господарювання незалежно від форм власності та організаційно-правової форми, діяльність яких пов`язана з будівництвом, ремонтом, розширенням, реконструкцією, технічним переоснащенням (далі - будівництво), експлуатацією систем газопостачання (далі - експлуатація), а також роздрібною торгівлею зрідженим вуглеводним газом у балонах.

Згідно з п. 3.4. розділу V НПАОП 0.00-1.76-15 розмежування ділянок обслуговування (відповідальності) зовнішніх і внутрішніх газопроводів, а також газопроводів і установок всередині підприємства повинно бути оформлене двостороннім актом з додаванням схеми граничних ділянок із зазначенням меж балансової належності.

Відповідно до п. 3.1. розділу ІІІ НПАОП 0.00-1.76-15 роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки відповідно до вимог Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1107 (далі - Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки).

Згідно з п. 6 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), дозвіл видається:

- роботодавцеві - на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 2, або на експлуатацію машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3;

- виробникові або постачальникові машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки (далі - виробник або постачальник) - на застосування машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3, якщо інша форма оцінки його відповідності, яка є обов`язковою вимогою до нього, не встановлена технічними регламентами.

Пунктом 7 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дозвіл видається:

- Держпраці - на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у пункті 1 додатка 2;

- територіальним органом Держпраці - на виконання робіт підвищеної небезпеки, крім тих, що зазначені в абзаці другому цього пункту, та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3.

До таких робіт підвищеної небезпеки належать, зокрема, технологічне устатковання та його елементи магістральних газопроводів, нафтопроводів, продуктопроводів (нафтопродуктопроводів, аміакопроводів, етиленопроводів), систем газопостачання природним і зрідженим газом суб`єктів господарювання та населених пунктів, систем промислового та міжпромислового збору нафти і газу, об`єктів нафтогазовидобувної промисловості, а також газовикористовуюче обладнання потужністю понад 0,1 МВт.

Відповідно до п. 1.5. розділу V НПАОП 0.00-1.76-15 при технічному огляді надземні газопроводи необхідно перевіряти на можливий виток газу. Зовнішній стан газопроводу перевіряють візуально кріплення та фарбування, провисання труб, стан запірних пристроїв, ізолювальних з`єднань, опор, наявність діелектричних підкладок тощо. Технічні огляди трас надземних газопроводів здійснюються не рідше ніж один раз на 6 місяців. Результати обходів газопроводів фіксуються у журналі технічних оглядів і обходів газопроводів.

Згідно з п. 1.15. розділу V НПАОП 0.00-1.76-15, підземні (з металевих і поліетиленових труб), надземні та наземні газопроводи підлягають технічному обстеженню, в тому числі комплексному приладовому обстеженню відповідно до вимог Порядку технічного огляду, обстеження, оцінки та паспортизації технічного стану.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 24.10.2011 року № 640 затверджений Порядок технічного огляду, обстеження, оцінки та паспортизації технічного стану, здійснення запобіжних заходів для безаварійного експлуатування систем, п.1.4. якого передбачено, що цей Порядок є обов`язковим для юридичних та фізичних осіб, які мають у своїй власності або на балансі систему газопостачання, зазначену у п. 1.2 цього розділу, або займаються експлуатуванням, виконують технічний огляд та технічне обстеження зазначених систем газопостачання.

Пунктом 3.1. розділу V НПАОП 0.00-1.76-15 визначено, що на підприємстві, де експлуатується система газопостачання власними силами, повинна бути створена газова служба, затверджено відповідне положення про газову службу та визначено особу, відповідальну за газове господарство.

Згідно з п. 3.29. розділу V НПАОП 0.00-1.76-15 проектна і виконавча документація на об`єкти систем газопостачання, що експлуатуються, повинна зберігатися у власника (балансоутримувача). Вказана документація передається на зберігання газорозподільному підприємству у випадках укладання угоди на здійснення газорозподільним підприємством технічного обслуговування і ремонту, а також при передачі на баланс газорозподільного підприємства об`єктів систем газопостачання.

Згідно з п. 5.10. розділу V НПАОП 0.00-1.76-15, обов`язок утримувати в належному до експлуатації стані фасадні та внутрішні газопроводи покладено на власника (балансоутримувача та/або орендаря (наймача)) житлових і громадських будинків, підприємств комунального та побутового обслуговування населення.

З матеріалів справи суд вбачає, що на час проведення перевірки позивач був виконавцем послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на підставі Договору № 794-У на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.08.2018 року, укладеного з департаментом інфраструктури міста Сумської міської ради, відповідно до п. 3.2. якого оплата послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється у розмірі, встановленому рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 09.01.2018 року № 23 «Про тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сумитехнобудсервіс» (а.с. 55 - 64, т. 1). Станом на дату укладення договору та затвердження тарифу на послуги були чинними Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 (далі - Порядок формування тарифу) та Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІУ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону (у тому числі послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) належить до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, яким є виконавчий комітет Сумської міської ради.

Суд зазначає, що до Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що є додатком до Порядку формування тарифів, послуга з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових газових мереж не входить.

Пунктом 1.2. Договору № 794-У на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.08.2018 року та тарифом на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 09.01.2018 року № 23, виконання робіт з технічного обслуговування та поточний ремонт вказаних мереж також не передбачено.

На даний час Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІУ, який регулює надання послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, визнано таким, що втратив чинність у зв`язку з прийняттям Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-УІІІ, яким на заміну послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій введена послуга з управління багатоквартирним будинком. Останнім у Прикінцевих та перехідних положеннях передбачено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до п. 5.1. Договору № 794-У на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.08.2018 року Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту визначення переможців конкурсу з визначення управителя багатоквартирного будинку на конкурсних засадах та укладення договорів про надання послуг з управління багатоквартирними будинками. Згідно з п. 15 додатку 1 до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 21.05.2019 року № 306 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 27.06.2018 № 343 «Про затвердження конкурсної документації та інші організаційні питання проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку в місті Суми» (зі змінами)» датою проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку в місті Суми визначено 02.07.2019 року, тобто після дати проведення перевірки 05.06.2019 року.

Таким чином, на дату проведення перевірки позивач був виконавцем послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до наказу Мінрегіону від 27.07.2018 року № 190 технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем газопостачання входить до обов`язкового переліку робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, що на підставі п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ, є складовою ціни на послуги з управління багатоквартирним будинком, а не послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надається позивачем.

Отже виходячи з вище викладеного, суд вважає, що позивач як виконавець послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до закону та вказаного договору, на час здійснення спірної перевірки, не був виконавцем послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту газових мереж у житлових будинках.

Крім того, відповідно до п. 3.5. розділу V НПАОП 0.00-1.76-15 технічне обслуговування газопроводів, поточний та капітальний ремонт забезпечуються власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) газових мереж. Виходячи з положень п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія, є спільним майном багатоквартирного будинку.

Згідно з ч. 2 ст. 4 вказаного вище Закону України співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку є власники квартир та нежитлових приміщень.

Отже, позивач у розумінні вказаного Закону України не є власником або балансоутримувачем внутрішньобудинкових систем газопостачання в житлових будинках.

На підставі ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем електропостачання та газопостачання здійснюються суб`єктом, визначеним співвласниками багатоквартирного будинку, за рахунок співвласників. Порядок здійснення технічного обслуговування і поточного ремонту внутрішньобудинкових систем електропостачання та газопостачання визначається договором про розподіл електричної енергії, природного газу та/або договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Положеннями ч. 3 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VІІІ передбачено, що для забезпечення безперервності та безпеки газопостачання оператор газорозподільної системи здійснює технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання в житлових будинках. Види робіт, які входять до технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання в житлових будинках, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в нафтогазовому комплексі.

Ремонт внутрішньобудинкових систем газопостачання в житлових будинках (крім робіт, які входять до технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання в житлових будинках) здійснюється за рахунок власників (співвласників) такого житлового, у тому числі багатоквартирного, будинку відповідно до кошторису, поданого оператором газорозподільної системи або іншим суб`єктом господарювання, який має дозвіл на проведення таких робіт, та затвердженого власником (співвласниками) будинку.

Таким чином, відносини щодо проведення технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових газових мереж у багатоквартирному будинку здійснюються між співвласниками/особою, уповноваженою на це співвласниками, і оператором газорозподільної системи або іншим суб`єктом господарювання, який має дозвіл на проведення таких робіт.

Суд зазначає, що позивач не є особою уповноваженою співвласниками багатоквартирних будинків на проведення технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових газових мереж у зв`язку з тим, що не є оператором газорозподільної системи або суб`єктом господарювання, який має дозвіл на проведення таких робіт. Також оскільки позивачем не здійснюється експлуатація системи газопостачання природним газом населених пунктів, у нього відсутній обов`язок отримувати дозвіл на експлуатацію машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки та створювати газову службу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодекс).

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що під час розгляду справи позивач з посиланнями на норми закону та відповідні документи навів доводи, що він не є власником (балансоутримувачем) житлових будинків та не здійснює експлуатацію, технічне обслуговування і поточний ремонт підземних, надземних та наземних газопроводів будинків. У той же час, доводи позивача відповідачем жодним чином не спростовано, відповідачем не надано будь-яких доказів тих обставин, на які він посилається, тому суд доходить висновку, що правомірність пунктів 12, 13, 15, 16, 17, 18, 22 оскаржуваного припису ним не доведено.

Також зі змісту оскаржуваного припису суд вбачає, що в пунктах 11, 20, 21 припису зазначено про те, що позивачем не забезпечено безпечну експлуатацію та технічне обслуговування димових та вентиляційних каналів в багатоквартирних житлових будинків, що знаходяться в зоні обслуговування позивача, а саме:

- не забезпечено безпечну експлуатацію та технічне обслуговування димових та вентиляційних каналів в 249 (15138 квартир) багатоквартирних житлових будинків у відповідності до Правил безпеки системи газопостачання, а саме: ТОВ «Макрум» видаються Акти перевірки та прочищення ДВК на декілька квартир, а не на кожну окремо, чим порушено ст.13 Закону України «Про охорону праці» та п.п. 6.1, 6.2, 6.8 глави V НПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання» (п.11 припису);

- не забезпечено безпечну експлуатацію та технічне обслуговування димових та вентиляційних каналів у відповідності до Правил безпеки системи газопостачання, а саме: видаються Акти перевірки та прочищення ДВК в яких відсутні підписи власників (балансоутримувачів) 249 багатоквартирних житлових будинків, які знаходяться в зоні обслуговування підприємства, чим порушено ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 6.1., 6.8. глави V НПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання» (п.20 припису);

- не забезпечено безпечну експлуатацію та технічне обслуговування димових та вентиляційних каналів до Правил безпеки систем газопостачання, а саме: ТОВ «Макрум» видаються акти перевірки та прочищення ДВК без зазначення фактичного стану димових та вентиляційних каналів (оголовки димових та вентиляційних каналів знаходяться в аварійному стані за адресами: вулиця генерала Чеснова, будинок 3 , 4 , 5 , 6 , 7, 7А , 8, 9, 10 , 11 , 12, 14, вулиця Прокоф`єва, будинок 3 , 5), чим порушено ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 6.8. розділу V НПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання» (п.21 припису).

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині суд виходить з наступного.

Згідно з п. 6.1. глави V НПАОП 0.00-1.76-15 перевірка і прочищення димових та вентиляційних каналів повинні виконуватися спеціалізованою організацією, яка має дозвіл на виконання цих робіт центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Судом встановлено, що спеціалізованою організацією, яка має дозвіл на обстеження, ремонт та чищення димарів, повітропроводів житлових будинків у зоні обслуговування позивача, є товариство з обмеженою відповідальністю «Макрум» на підставі договору № 20-15 про надання послуг з обслуговування димових та вентиляційних каналів від 01.07.2016 року та дозволу управління Держпраці у Сумській області від 12.04.2017 року № H2.17.59 (а.с. 33 - 54, т. 1).

Відповідно до п. 6.2. глави V НПАОП 0.00-1.76-15 при перевірці димових і вентиляційних каналів визначають: 1) відповідність конструкції і використаних матеріалів вимогам проектної документації; 2) прохідність каналів (відсутність засмічення і наявність тяги); 3) герметичність; 4) відокремленість; 5) наявність і справність протипожежних розсічок від горючих конструкцій; 6) наявність поблизу оголовків встановлених приладів, обладнання у зоні вітрового підпору, що заважає належному повітрообміну; 7) справність та правильність розташування оголовку димоходу відносно даху і розташованих поблизу споруд і дерев з урахуванням зони вітрового підпору; 8) відсутність сажі і смоли - на внутрішніх поверхнях і тріщин - на зовнішніх.

Пунктом 6.8. глави V НПАОП 0.00-1.76-15 визначено, що перевірка і прочищення димових і вентиляційних каналів комунально-побутових об`єктів, житлових та громадських будинків оформляються актом, рекомендована форма якого наведена у додатку 2.

Враховуючи те, що обов`язкові умови перевірки ДВК, визначені п. 6.2. глави V НПАОП 0.00-1.76-15, у актах перевірки та прочищення димових та вентканалів складених ТОВ «Макрум» наявні (а.с. 79 - 86, т.1), а форма акту перевірки та прочищення димових та вентканалів наведена у додатку 2 має лише рекомендаційний характер, відтак не є обов`язковою, суд доходить висновку про відсутність в діях позивача порушень п.п. 6.1, 6.2, 6.8 глави V НПАОП 0.00-1.76-15 «Правила безпеки систем газопостачання».

Також суд враховує, що підписи власників окремих квартир багатоквартирних будинків у зоні обслуговування позивача містяться у журналі обстеження і прочищення ДВК, який ведеться ТОВ «Макрум» (а.с. 191 - 237, т.1). Витяг із зазначеного журналу надавався позивачем разом із зауваженнями на акт перевірки та скаргою на припис.

Крім того, суд зазначає, що нормативним документом, яким регулюються питання визнання аварійними будинків або їх окремих частин, є Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984 року № 189 (далі - Положення про порядок обстеження стану жилих будинків).

Відповідно до п. 3 Положення про порядок обстеження стану жилих будинків обстеження стану жилих будинків провадиться інженерно-технічними працівниками житлово-експлуатаційних організацій за участю представників громадськості. У разі необхідності до обстеження жилих будинків залучаються фахівці проектних і науково-дослідних організацій та органів і закладів санітарно- епідеміологічної служби.

Виходячи з положень п. 5 Положення про порядок обстеження стану жилих будинків, якщо під час обстеження стану жилих будинків буде виявлено невідповідність санітарним і технічним вимогам цих будинків (жилих приміщень), яку можливо і доцільно усунути шляхом проведення капітального ремонту, житлово-експлуатаційна організація вирішує в установленому порядку питання про проведення такого ремонту. В разі неможливості або недоцільності проведення капітального ремонту до виконкому районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів вноситься пропозиція про визнання жилого будинку (жилого приміщення) таким, що не відповідає вказаним вимогам і є непридатним для проживання.

Пунктами 6, 7 Положення про порядок обстеження стану жилих будинків передбачено, що для обстеження стану таких жилих будинків, виконавчий комітет відповідної місцевої Ради народних депутатів призначає відповідну комісію, яка обстежує стан жилого будинку (жилого приміщення) та складає акт за формою, що встановлюється Міністерством житлово-комунального господарства УРСР.

З акту перевірки від 05.06.2019 суд вбачає, що відповідач дійшов висновку про аварійність оголовків димових та вентиляційних каналів у будинках за адресами: вулиця генерала Чеснова, будинок 3, 4, 5, 6 , 7 , 7А, 8, 9, 10 , 11 , 12, 14 , вулиця Прокоф`єва, будинок 3 , 5. Разом з тим, акт перевірки не містить будь - якого опису за якими критеріями перевіряючи дійшли такого висновку і в чому саме полягає аварійність оголовків димових та вентиляційних каналів та яким чином було встановлено їх аварійність, при тому, що фото чи відеозйомка під час перевірки не застосувалася. Зазначене не зміг пояснити в судовому засіданні і представник відповідача, при цьому посилання представника відповідача на те, що позивач направив 10.06.2019 лист до департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради з проханням передбачити кошти та включити роботи з перемурування оголовків димових та вентиляційних каналів до титульного списку капітальних ремонтів, суд вважає безпідставним, оскільки даний лист на час перевірки був відсутній та його наявність ніяким чином не пояснює підстав з яких перевіряючі дійшли висновків про аварійність оголовків оголовків димових та вентиляційних каналів.

Отже, враховуючи викладене та те, що акти виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання оголовків димових та вентиляційних каналів житлових будинків за адресами: вулиця генерала Чеснова, будинок 3, 4 , 5 , 6, 7, 7 А, 8, 9, 10 , 11, 12, 14, вулиця Прокоф`єва, будинок 3 , 5 аварійними відсутні, суд доходить висновку, що відповідач не довів правомірності зазначених висновків на час здійснення спірної перевірки та прийняття оскаржуваного припису.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Сумитехнобудсервіс" за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Сумській області суму судового збору в розмірі 1 921,00 грн., сплаченого згідно платіжного доручення від 23.09.2019 року № 7004 (а.с. 4).

Разом з тим відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі. Так, судовий збір по даній справі дорівнює 1 921,00 грн., позивачем же сплачено судовий збір у розмірі 3 842,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням від 23.09.2019 року № 7004. Отже позивачем було надміру сплачено 1 921,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність повернення позивачу судового збору у розмірі 1 921,00 грн., як такого, що сплаченого в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Сумитехнобудсервіс" до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправними та скасування пунктів припису - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати пункти № 11, 12, 13, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 22 припису Управління Держпраці у Сумській області від 05.06.2019 року № 02-05/291.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Сумитехнобудсервіс" (вул. Зеленко, 4, м. Суми, 40035, ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Сумській області (вул. Горького, 25Б, м. Суми, 40000, ) суму судового збору в розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.).

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Сумитехнобудсервіс" (вул. Зеленко, 4, м. Суми, 40035, ) з Державного бюджету надміру сплачену суму судового збору у розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.), що внесений згідно платіжного доручення від 23.09.2019 року № 7004.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.03.2020 року.

Суддя В.О. Павлічек