Справа № 203/4233/19
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2020-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/4233/19
Провадження № 2-а/0203/9/2020
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Колесніченко О.В.,

при секретарі - Пилипенко А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі у спрощеному порядку у паперовій формі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Марченка Тараса Сергійовича, третя особа - ГУ НП в Дніпропетровській області про скасування постанови серії БАА №633741 від 17 листопада 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивач звернулася до суду із скаргою на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА №633741 від 17.11.2019.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2019 року скаргу залишено без руху та ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків з поданням нової редакції позовної заяви.

16 грудня 2019 року ОСОБА_1 надала через канцелярію суду позовну заяву, пред`явлену до відповідача старшого сержанта поліції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Марченка Тараса Сергійовича з вимогами скасувати постанову серії БАА №633741 від 17 листопада 2019 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження у справі закрити, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що п.1.10 ПДР вона не порушувала, оскільки перед пішохідним переходом, який був позначений лише дорожніми знаками, без дублювання дорожньої розмітки на дорозі, зменшила швидкість руху, напрямок руху не змінювала, небезпеки наїзду на пішоходів не існувало, а автомобілі, які рухались по сусідніх смугах, не повинні були зменшувати швидкість та зупинятись, пропускаючи пішоходів, які нібито знаходились на переході, проте відповідач розглянув справу без попередньої підготовки, без наявності будь-яких доказів, без додержання прав позивача і безпідставно притягнув до відповідальності.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2020 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року у справі залучено співвідповідачем ГУ НП в Дніпропетровській області.

Відповідач старший сержант поліції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Марченко Т.С., отримавши копію позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження, свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Однак на адресу суду 11 березня 2020 року від Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про ознайомлення Марченка Т.С. з надісланими документами та роз`яснено про його обов`язкову явку.

Уповноважена особа відповідача ГУ НП в Дніпропетровській області 11 березня 2020 року подала до канцелярії суду відзив, у якому позовні вимоги не визнала та просила відмовити з тих підстав, що автомобіль позивача був зупинений за порушення вимог дорожніх знаків, що є порушенням ПДР та кваліфікується за ч.1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим інспектором правомірно складена постанова за ч.1 ст.122 КУпАП та у відповідності з вимогами ст. ст. 256, 258, 278, 279, 283 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, справа розглянута на місці вчинення правопорушення негайно з дослідженням та врахуванням доказів, які встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, без письмових зауважень позивача щодо незгоди з діями працівників поліції, про що ОСОБА_1 засвідчила своїм підписом на протоколі про адміністративне правопорушення, тому просила суд в задоволенні позову відмовити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених у позовній заяві підстав та додатково пояснила, що дорожнє покриття у місці, де відповідач нібито виявив порушення, настільки у неналежному стані, що вона ледве рухалася, при цьому дорожня розмітка там відсутня взагалі, і усіх пішоходів вона пропускала, не зважаючи на те, що вони там переходять дорогу будь-де, оскільки там знаходиться ринок і рух пішоходів дуже хаотичний, тому не скоювала поставленого їй за вину правопорушення. В подальшому позивач в судове засідання не з`явилась та через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ГУ НП в Дніпропетровській області у відзиві на позов клопотав про розгляд справи у відсутності їх представника, а відповідач старший сержант поліції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Марченко Т.С. причин неявки суду не повідомив та про відкладення розгляду справи не клопотав.

Справа розглядається у відповідності до ч.6 ст. 162 КАС України, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі постанови серії БАА №633741 від 17 листопада 2019 року, винесеної старшим сержантом поліції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Марченком Т.С., ОСОБА_1 . притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за порушення, яке за даними фабули постанови виразилося у тому, що 17 листопада 2019 року о 19 год. 05 хв. по вул. 195 Стрілкової Дивізії, у м. Новомосковську ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Vectra», днз НОМЕР_1 , наближаючись до пішохідного переходу, на якому знаходились пішоходи, не зупинилась та не надала дорогу пішоходам, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП (а.с.8).

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність в тому числі за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно, для притягнення до адміністративної відповідальності належить встановити наявність юридичного складу правопорушення: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт і суб`єктивну сторону.

Згідно вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак в порушення наведеного відповідачем вимоги ст. 280 КУпАП не виконані в повному обсязі.

Так, відповідачем в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який пункт ПДР порушено позивачем ОСОБА_1 , щоб підпадало під адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст. 122 КУпАП, також у фабулі протоколу не зазначено про наявність дорожнього знаку та/або дорожньої розмітки, яким повідомляється водіям про наявність пішохідного переходу та вимоги яких не виконала ОСОБА_1 , що призвело до зупинки співробітниками поліції її автомобіля за порушення ПДР.

Посилання представника співвідповідача - ГУНП в Дніпропетровській області на те, що позивач власноручно підписала протокол, що автоматично вважається згодою зі складання поліцейським постанови про притягнення до відповідальності, суд не може прийняти до уваги, оскільки такі твердження не відповідають дійсності та не ґрунтуються на законах України.

Згідно з ст. ст. 251, 254 КУпАП обов`язок збирання доказів відносно виявлення та розслідування правопорушення покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що добуті за допомогою визначених засобів доказування. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на те, що, в адміністративній справі відсутні будь-які інші докази, окрім самої постанови про адміністративне правопорушення, на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, як то відео- та/або фото фіксація, показання свідків, а відповідач - старший сержант поліції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Марченко Т.С. проігнорував свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не надавши відзив на позов разом з письмовими доказами, що за ч. 4 ст. 159 КАС України судом сприймається як визнання позову цим відповідачем, та до відзиву ГУ НП в Дніпропетровській області також не надано жодного доказу на спростування тверджень позивача, як це передбачено положеннями ст. 77 КАС України, суд приходить до висновку, що за наявних формальних порушень оформлення постанови, як то невизначення та незазначення у ньому норми Правил дорожнього руху, порушення яких поставлене ОСОБА_1 за вину, а також за відсутності доказів на підтвердження фактичних обставин події правопорушення, оскаржувана постанова не може вважатися законною.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом Касаційним адміністративним судом, зокрема, у постанові від 22 липня 2019 року (справа № 757/2757/16-а від 22.07.2019).

Відтак, зважаючи на те, що відповідачем у справі інспектором поліції, за встановлених обставин відсутності в оскаржуваній постанові зазначення положень ПДР, які порушила позивач та які стали наслідком зупинення автомобіля під керуванням позивача за порушення пунктів ПДР, в сукупності з оцінкою відсутності будь-яких належних та допустимих доказів відповідачів на спростування тверджень позивача, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено порушення вимог ч.5 ст. 258 КУпАП та не доведено юридичного складу адміністративного правопорушення, зокрема, його об`єктивної сторони та суб`єктивної сторони.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а ефективність засобів правового захисту прав позивача вимагає розв`язання питання щодо підстав його юридичної відповідальності, щоб надавало можливість розглянути справу по суті відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП була забезпечена з повним захистом прав від тривання їх порушення правовою невизначеністю. Достатнім засобом правового захисту буде вирішення питання про адміністративну відповідальність позивача по суті, на підставі чого адміністративному суду належить згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України та у відповідності зі ст. 293 КУпАП скасувати оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.143 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 6-9, 77, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 286, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Марченка Тараса Сергійовича, третя особа - ГУ НП в Дніпропетровській області про скасування постанови серії БАА №633741 від 17 листопада 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову серії БАА №633741 від 17 листопада 2019 року, винесену старшим сержантом поліції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Марченком Тарасом Сергійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідних положень КАС України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Повний текс складено 18.03.2020.

Суддя О.В. Колесніченко