Справа № 500/1520/19
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/1520/19 пров. № А/857/677/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Большакової О.О., Заверухи О.Б.,

за участю секретаря судових засідань Чопко Ю.Т.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року (головуючий суддя: Баранюк А.З., місце ухвалення - м. Тернопіль, дата складення повного тексту рішення 16.12.2019) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною постанови від 28.12.2018 № 2070 в частині п. 250 додатка до неї та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт», 01.07.2019 звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною постанову НКРЕКП № 2070 від 28.12.2018 в частині п. 250 додатка до постанови НКРЕКП № 2070 від 28.12.2018; зобов`язати НКРЕКП внести зміни у постанову НКРЕКП № 2070 від 28.12.2018 (п. 250 додатка до постанови НКРЕКП № 2070 від 28.12.2018), визначивши «зелений» тариф для ТОВ «Біоенергопродукт» виходячи з коефіцієнту «зеленого» тарифу в розмірі 1,89.

Обґрунтовує позов тим, що відповідачем було прийнято постанову № 2070, п. 250 якої позивачу встановлено «зелений» тариф для енергогенеруючого об`єкта ТОВ «Біоенергопродукт». Позивач вважає, що п. 250 наведеної постанови протиправним, оскільки згідно із встановленими на генераторах вітрових турбін таблицями про технічні характеристики, потужність кожного з генераторів вітрових турбін, які входять у склад енергогенеруючого об`єкту ТОВ «Біоенергопродукт», визначена заводом-виробником на рівні 2080кВт. Зазначає, що у відповідності до ст. 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» коефіцієнт «зеленого» тарифу для електричної енергії, виробленої з використанням енергії вітру вітроелектростанціями, які складаються з вітроустановок одиничною встановленою потужністю більше 2000 кВт, введених в експлуатацію в період з 01.01.2016 по 31.12.2019 становить 1,89.

Вказує, що енергогенеруючий об`єкт позивача було введено в експлуатацію 20.06.2018, таким чином, «зелений» тариф для обумовленого енергогенеруючого об`єкту слід визначати виходячи з коефіцієнта 1,89, оскільки одинична встановлена потужність генератора кожної вітрової турбіни складає більше 2000 кВт.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таке необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги покликається на аналогічні вимоги викладені у позовній заяві.

Відповідач, 03.03.2019, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.06.2018 ТОВ «Біоенергопродукт» було введено в експлуатацію вітро- та геліоелектростанції по вул. Бережанка, 57 у с. Куряни Бережанського району Тернопільської області 1 (черга), що підтверджується Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ТП17 від 20.06.2018.

Відповідач, 28.09.2018 прийняв постанову № 1122 «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію та надбавки до «зелених» тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання», згідної якої пунктом 207 встановлено позивачу «зелений» тариф для енергогенеруючого об`єкту ТОВ «Біоенергопродукт» (1 черга вітро - та геліоелектростанції Тернопільська область, Бережанський район, с. Куряни, вул. Бережанка, 57) в розмірі 223,07 коп. без ПДВ за 1 кВт, виходячи з коефіцієнту 1,26.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлюючи для позивача коефіцієнт «зеленого» тарифу на рівні 1,26, відповідач діяв в межах наданих повноважень, та з дотриманням положень чинного законодавства.

З цими висновками суду першої інстанції, погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Закон України «Про альтернативні джерела енергії» від 20.02.2003 № 555-VI (далі Закон № 555-VI), визначає правові, економічні, екологічні та організаційні засади використання альтернативних джерел енергії та сприяння розширенню їх використання у паливно-енергетичному комплексі.

Відповідно до ст. 2 Закону № 555, законодавство України про альтернативні джерела енергії базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів, які регулюють відносини у цій сфері.

Згідно ч. 1 ст. 91 Закону № 555, «зелений» тариф встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, у тому числі на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), генеруючих установках приватних домогосподарств, споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями).

Частиною 3 ст. 91 Закону № 555, «зелений» тариф встановлюється для кожного суб`єкта господарювання, який виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії, за кожним видом альтернативної енергії та для кожного об`єкта електроенергетики або для кожної черги будівництва електростанції (пускового комплексу).

Коефіцієнт «зеленого» тарифу для електричної енергії, виробленої з енергії вітру вітроелектростанціями, які складаються з вітроустановок одиничною встановленою потужністю від 600 кВт, але не більше 2000 кВт, введених в експлуатацію в період з 01.01.2017 року по 31.12.2019 року становить 1,26 (ч. 22 ст. 91 Закону № 555).

Підтвердженням факту та дати введення в експлуатацію об`єкта електроенергетики, у тому числі черги будівництва електричної станції (пускового комплексу), генеруючої установки споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, встановлена потужність якої не перевищує 150 кВт, що виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), є виданий уповноваженим органом сертифікат, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації, або зареєстрована відповідно до законодавства декларація про готовність об`єкта до експлуатації (ч. 25 ст. 91 Закону № 555).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII (далі Закон № 222), передбачено, що ліцензійні умови - нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, іншого уповноваженого законом органу державної влади, положення якого встановлюють вичерпний перелік вимог, обов`язкових для виконання ліцензіатом, та вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 6 Закон № 222, орган ліцензування для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності, зокрема,: 1) отримує та розглядає заяву з документами, а також повідомлення, подання яких до органу ліцензування передбачено законом, і за результатом їх розгляду приймає рішення, про: залишення заяви без розгляду; видачу ліцензії або відмову у видачі ліцензії; переоформлення ліцензії; зупинення дії ліцензії повністю або частково; відновлення дії ліцензії повністю або частково; анулювання ліцензії повністю або частково; розширення або звуження провадження виду господарської діяльності ліцензіатом; видачу інших документів, визначених законом, що стосуються повноважень органу ліцензування.

Рішення про видачу, переоформлення, відновлення дії ліцензії повністю або частково, розширення, звуження провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності з дня внесення запису про них до ліцензійного реєстру.

Здійснює контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов.

Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 27.12.2017 № 309 (далі Ліцензійні умови), встановлюють вичерпний перелік документів, які додаються до заяви про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії (далі - ліцензована діяльність), а також визначають вичерпний перелік вимог, обов`язкових для виконання під час провадження ліцензованої діяльності (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.4 у цих Ліцензійних умовах терміни вживаються в таких значеннях:

встановлена потужність - номінальна активна електрична потужність електрогенеруючого обладнання, призначеного для виробництва електричної енергії або комбінованого виробництва електричної та теплової енергії, що входить до складу об`єкта електроенергетики, з якою електрогенеруюче обладнання може тривалий час працювати без перевантаження відповідно до технічної документації або паспорта на обладнання;

електрогенеруюче обладнання - комплекс функціонально взаємопов`язаного устаткування, що здійснює виробництво електричної енергії та складається з одного або більшої кількості генераторів чи іншого обладнання, що використовується для перетворення енергетичних ресурсів будь-якого походження на електричну енергію;

загальна ліцензована електрична потужність - сумарна встановлена потужність електрогенеруючого обладнаня всіх об`єктів електроенергетики ліцензіата, на яких провадиться господарська діяльність з виробництва електричної енергії;

засоби провадження господарської діяльності - електрогенеруюче обладнання, розташоване на об`єкті електроенергетики, та інше функціонально взаємопов`язане з ним устаткування і споруди, що призначаються для виробництва електричної енергії;

місце провадження господарської діяльності - об`єкт (приміщення, будівля, земельна ділянка та/або територія), у межах якого провадиться діяльність з виробництва електричної енергії;

об`єкт електроенергетики - електрична станція (електроустановка, когенераційна установка), у тому числі введені в експлуатацію черги будівництва електричної станції (пускові комплекси).

З системного аналізу вищенаведених Ліцензійних умов № 1467, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що загальна ліцензована електроенергетична потужність ліцензіата визначається, як сумарна номінальна активна електрична потужність генераторів чи іншого обладнання, що використовується для перетворення енергетичних ресурсів будь-якого походження на електричну енергію, що входять до складу електричних станцій, у тому числі введені в експлуатацію черги будівництва електричної станції (пускові комплекси).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що поняття «номінальна потужність» є загальновживаним та застосовується до всіх об`єктів електроенергетики, зокрема, вітрових електростанції, до яких і віднесено TOB «Біоенергопродукт», так як з метою збільшення коефіцієнту використання встановленої потужності існуючих вітрових електростанцій за рахунок короткочасного перевищення номінальної потужності генеруючого обладнання наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.03.2017 № 197, було внесено зміни до Технічної експлуатації електричних станцій і мереж. Правила, затверджених наказом Міністерства палива і енергетики України від 13.06.2003 № 296 (далі Правила № 197).

Відповідно до пункту 11.2.4 Правил № 197 під час експлуатації вітрових електоустановок повинні суворо дотримуватися всі її режимні параметри, задані заводом-виробником, і виконуватися умови її безпосереднього підключення до промислової мережі через трансформаторний пункт у складі ВЕС. У випадку наявності на площадці ВЕС вітрового потенціалу достатнього для збільшення встановлених режимних параметрів ВЕУ, допустимість яких підтверджена виробником, ВЕС може короткочасно перевищувати свою номінальну потужність не більше ніж на 5%.

Пунктом 11.2.15 Правил № 197 визначено, що номінальна потужність ВЕУ може бути перевищена в обсягах і протягом часу, встановленого виробником. Перевищення номінальної потужності більш ніж на 5% заборонено. Оскільки постійне використання електрогенеруючого обладнання в максимальному режимі неможливе, так як призводить до його швидкого зношення і непередбачуваних аварійних ситуацій.

Згідно з пунктом 1.3 Правил № 197, ці Правила є обов`язкові для всіх суб`єктів та об`єктів енергетики, в тому числі вітрових електричних станцій, до яких відноситься також позивач.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно роз`яснення Державної служби статистики України від 28.11.2012 № 18/1-12/8 «Щодо заповнення форми державного статистичного спостереження № 6-тп (ес) (річна) «Звіт про роботу електростанції», затвердженого Першим заступником Голови Держстату України, установлена електрична потужність електростанції визначається як сума номінальних (заводських або перемаркованих) значень потужностей усіх прийнятих в експлуатацію первинних механічних двигунів, з`єднаних з електричними генераторами і призначених для виробництва електроенергії. Показник включає також потужність первинних теплових двигунів з генераторами власних потреб електростанції (пункт 2.1 зазначеного Роз`яснення).

Розділом ІІІ Норм технологічного проектування енергетичних систем і електричних мереж 35 кв і вище, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 04 серпня 2014 року № 543, передбачено, що номінальна потужність електростанції, що працює на ВДЕ - номінальна активна потужність електростанції в точці приєднання, яка визначається сумарною встановленою потужністю статичних або електромеханічних машин, що виробляють електричну потужність синусоїдального струму промислової частоти, яка віддається в мережу загального призначення.

Отже, сумарна встановлена потужність визначає номінальну потужність електростанції, що працює на ВДЕ, а тому встановлена потужність не може бути максимальною потужністю електрогенеруючого обладнання.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що застосування терміну «встановлена потужність» як номінальна активна електрична потужність електрогенеруючого обладнання повністю узгоджується із положеннями чинного законодавства та підтверджується іншими, окрім Ліцензійних умов № 1467, підзаконними нормативно-правовими актами центральних органів державної влади, та мають застосовуватись позивачем під час його ліцензованої діяльності.

Відповідно п.п. 2 п. 2.2 Ліцензійних умов № 1467, при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог, зокрема, повідомляти НКРЕКП про всі зміни даних, які були зазначені в документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, не пізніше одного місяця з дня настання таких змін.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що листами від 23.06.2018 № 15, від 20.07.2018 № 18, від 30.07.2018 № 21 та від 09.08.2018 № 22 позивач повідомив НКРЕКП про зміну загальної ліцензованої електроенергетичної потужності з 757,42 кВт до 4757,42 кВт.

На підтвердження номінальної потужності кожної з вітрових турбін на рівні 2000 кВт, позивач разом із вказаними заявами надав копію Контракту № 1 від 28.01.2017, відповідно до пункту 1.1 якого, визначено потужність генератора на рівні 2 мВт та копії технічної документації до кожної з двох вітрових турбін відповідно до яких номінальна потужність (rated power) складає 2000 kW.

Листом НКРЕКП від 08.08.2018 № 7056/21.1/7-18, повідомлено позивача, що відповідно до доданих документів до зазначених вище листів ТОВ Біоенергопродукт, що підтверджують технічні характеристики двох вітроегенераторних установок, встановлених на турбінах EnerconE-70 Е4, які розміщені на вітро- та гелеоелектростанції (1 черга) по вул. Бережанка, 57 у с. Куряни Бережанського р-ну Тернопільської області, номінальна активна електрична потужність цих вітрогенераторних установок становить 2 000 кВт відповідно.

На засіданні Комісії, 11.09.2018 розглянуто питання про зміну для ТОВ «Біоенергопродукт» встановленої потужності електрогенеруючого обладнання, згідно ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, за результатами розгляду якого, прийнято постанову НКРЕКП від 11.09.2018 № 984 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 22 листопада 2012 року № 1487».

Відповідно до п. 10 додатка до вказаної постанови, визначено місце провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії ТОВ «Біоенергопродукт»: назва об`єкта електроенергетики (у тому числі черги будівництва, пускового комплексу) - вітро- та геліоелектростанція (1 черга); місцезнаходження об`єкта електроенергетики (у тому числі черги будівництва, пускового комплексу) - Тернопільська область, Бережанський район, с. Куряни, вул. Бережанка, 57; встановлена потужність електрогенеруючого обладнання, кВт - 4000,00 (по 2000 кВт на кожну вітроустановку).

Отже, з урахуванням наданих до НКРЕКП документів, постановою НКРЕКП від 11.09.2018 № 984, визначено номінальну потужність на рівні 4000 кВт.

Постановою НКРЕКП від 28.12.2018 № 2070 «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію та надбавки до «зелених» тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання», зокрема, пунктом 250 встановлено позивачу «зелений» тариф для енергогенеруючого об`єкту ТОВ «Біоенергопродукт» (1 черга вітро - та геліоелектростанції Тернопільська область, Бережанський район, с. Куряни, вул. Бережанка, 57) в розмірі 215,01 коп. без ПДВ за 1 кВт, виходячи з коефіцієнту 1,26.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що з врахуванням того, що введення в експлуатацію 1 черги вітро- та геліоелектростанції відбулось 20.06.2018, згідно декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ТП 17, отже при розрахунку «зеленого» тарифу застосовувався коефіцієнт «зеленого» тарифу 1.26, як для ВЕС, одинична встановлена потужність всіх вітроустановок якої від 600 кВт, але не більше 2000 кВт, що була введена в експлуатацію з 01.01.2017 по 31.12.2019 включно, відповідно до Закону № 555-IV.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки встановлюючи для позивача коефіцієнт «зеленого» тарифу на рівні 1,26, відповідач діяв в межах наданих повноважень, та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 500/1520/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. О. Большакова
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 18.03.2020

Помічник заступника голови суду