Справа № 200/1859/20-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2020 р. Справа№200/1859/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

онецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач), відповідно до якого просить суд:

- визнати протиправним дії відповідача про відмову згідно рішенням від 23 вересня 2019 року за № 1915 в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу періоди роботи з 22.01.2008 року по 21.10.2008 року та з 24.02.2009 року по 29.09.2009 року на підприємстві Товариство з обмеженою відповідальністю «ГП СМУ №1» Російської Федерації, до страхового та пільгового стажу періоди роботи з 01.08.2017 року по 31.08.2019 року на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» в якості гірника підземного;

- скасувати рішення як незаконне та зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи позивача період роботи з 22.01.2008 року по 21.10.2008 року та з 24.02.2009 року по 29.09.2009 року на підприємстві Товариство з обмеженою відповідальністю «ГП СМУ №1» Російської Федерації, до страхового та пільгового стажу періоди роботи з 01.08.2017 року по 31.08.2019 року на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» в якості гірника підземного та повторно розглянути заяву позивача від 02 вересня 2019 року про призначення пенсії відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням зазначених періодів страхового та пільгового стажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02 вересня 2019 року звернувся із заявою до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про призначення пенсії відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши всі необхідні документи.

Проте, рішенням від 23 вересня 2019 року за № 1915 відповідач відмовив йому у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Зазначає, що до його стажу роботи не зараховано періоди роботи з 22.01.2008 року по 21.10.2008 року та з 24.02.2009 року по 29.09.2009 року на підприємстві Товариства з обмеженою відповідальністю «ГП СМУ №1», оскільки робота виконувалась на території Російської Федерації та потребує перевірки та до страхового та пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 01.08.20017 року по 31.08.2019 року на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська», у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату щомісячних внесків за цей період до МДЗ України.

Позивач посилається на те, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є його трудова книжка.

Позивач зазначає, що його трудова книжка містить усі необхідні записи, що підтверджує стаж роботи у спірні періоди.

Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальник на якому працює працівник, саме підприємство нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи, а відрахування з нарахованої йому заробітної плати проводяться своєчасно і у встановленому законом порядку, що підтверджується копіями розрахункових листів.

Позивач вказує на те, що відповідачем порушено його право на пенсійне забезпечення, яке передбачено Конституцією України.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач, серед іншого, зазначив, що 02.09.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 2216 про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV».

Відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 20 років 11 місяців 28 днів. Пільговий стаж складає 10 років 06 місяців 29 днів, в тому числі військова служба - 1 рік 10 місяців 20 днів.

До роботи стажу позивача не зараховано періоди роботи з 22.01.2008 року по 21.10.2008 року, з 24.02.2009 року по 29.09.2009 року на підприємстві «СП СМУ № 1», оскільки робота виконувалась на території Російської Федерації і потребує перевірки.

Після проведення перевірки факту роботи за вказаний період, стаж буде переглянуто.

До страхового та пільгового стажу роботи не зараховано період роботи з 01.08.2017 року по 31.08.2019 року на підприємстві шахта «Курахівська», так як відсутні відомості про сплату щомісячних внесків до МДЗ України (форма ОК- 5 від 23.09.2019 року).

За таких обставин, рішенням від 23 вересня 2019 року № 1915 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю 2 років необхідного страхового стажу - 22 роки 06 місяців

Вказує, що для підтвердження пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах є за необхідне підтверджувати спеціальний (пільговий) стаж довідками за правилами встановленими Порядком №637 та надання довідок, що підтверджують зайнятість в підземних (гірничих) роботах зі спусками під землю.

Крім того, зазначає, що трудова книжка підтверджує наявність трудового стажу роботи (загального), а не пільгового (спеціального), а також позивачем не були надані докази, які б підтверджували роботу на пільгових умовах.

Щодо страхових внесків відповідач зазначив, що Державне підприємство "Селидіввугілля" ВП "Шахта Курахівська" зареєстроване у Селидівському відділенні Покровської ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та платник єдиного соціального страхування.

Згідно з ч.6 ст.20 Закону № 1058, та відповідно до ст. 6 Закону 2464 страхувальник зобов`язаний нараховувати, обчислювати та сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески та єдиний соціальний внесок.

Страхувальником Державного підприємства "Селидіввугілля" ВП "Шахта Курахівська" постійно порушувались строки сплати страхових внесків, за що, відповідно до ст.106 Закону № 1058 та відповідно до ст. 26 закону №2464 до нього були застосовані штрафні санкції.

Саме порушення чинного законодавства страхувальником, привело до відсутності страхового стажу у позивача.

Відповідальність за своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування покладено на страхувальника.

Пенсійний фонд не повинен нести відповідальність за невиконання обов`язків страхувальником, у зв`язку з чим, відповідач вважає, що він діяв у спосіб та у межах передбачених пенсійним законодавством і ним не було порушено права позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу у порядку письмового провадження, на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини даної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.21-23).

02.09.2019 року позивач звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-ІУ (а.с. 39 - зворотній бік).

До заяви про призначення пенсії позивачем були надані наступні документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце проживання (реєстрації) особи, заява про призначення/перерахунок пенсії, паспорт/посвідка, трудова книжка або документи про стаж (а.с. 40).

23.09.2019 року Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято спірне рішення № 1915 про відмову в призначенні пенсії (а.с. 13).

Зі змісту рішення видно, що відповідно наданих документів страховий стаж заявника складає 20 років 11 місяців 28 днів. Пільговий стаж складає 10 років 06 місяців 29 днів, в тому числі військова служба - 1 рік 10 місяців 20 днів.

До стажу роботи не зараховано періоди роботи з 22.01.2008 року по 31.10.2008 року, з 24.02.2009 року по 29.09.2009 року на підприємстві «СГ СМУ № 1», оскільки робота виконувалась на території Російської Федерації і потребує перевірки. Після проведення перевірки факту роботи за вказаний період, стаж буде переглянуто. Також до страхового стажу та пільгового стажу роботи не зараховано період роботи з 01.08.2017 року по 31.08.2019 року на підприємстві шахта «Курахівська», так як відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за цей період до МДЗ України (форми ОК-5 від 23.09.2019 року).

За таких обставин відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п. 2 р. ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу -22 роки 06 місяців.

Суд зазначає, що відповідно до записів у трудових книжках позивача серії НОМЕР_4 та НОМЕР_3 позивач:

- з 22.01.2008 року прийнятий до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГП СМУ №1» Російської Федерації монтажником будівельних лісів в робочий склад дільниці монтажу будівельних лісів (наказ №65-к від 22.01.2008 року);

- з 31.10.2008 року звільнений у зв`язку із закінченням трудового договору з обставин, що не залежать від волі сторін (наказ № 1244-к від 31.10.2008 року );

- з 24.02.2009 року прийнятий до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГП СМУ №1» Російської Федерації монтажником будівельних лісів в робочий склад монтажу будівельних лісів (наказ № 189-к від 24.02.2009 року);

- з 29.09.2009 року звільнений у зв`язку із розірванням трудового договору, за ініціативою працівника, за власним бажанням (наказ № 688-к від 29.09.2009 року);

- з 05.09.2011 року прийнятий гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті та направлений на дільницю вентиляції техніки безпеки з випробувальним терміном 1 місяць (наказ № 126 с/к від 05.09.2011 року);

- державне підприємство «Селидіввугілля» підпорядковано Міністерству енергетики та захисту довкілля (наказ ДП «Селидіввугілля» № 261 від 29.11.2019 року);

- 18.12.2019 року продовжує працювати (а.с. 6-12).

Відповідно довідки Відокремленого підрозділу «Шахта «Курахівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» від 27.12.2019 року № 773 виданої ОСОБА_1 позивач дійсно працює у Відокремленому підрозділі «Шахта «Курахівська» з 05.09.2011 року по теперішній час.

За період з 01.08.2017 року до 31.08.2019 року на його заробітну плату проводилися нарахування єдиного соціального внеску.

Заробітна плата за період з 01.08.2017 року до 30.04.2019 року виплачена в повному обсязі, сума нарахованих страхових внесків за цей період в повному обсязі перерахована в Селидівське відділення Покровської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області.

Заробітна плата з 01.05.2019 року до 31.08.2019 року виплачена частково, сума нарахованих страхових внесків за цей період частково перерахована в Селидівське відділення Покровської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області (а.с. 17).

Згідно довідки Відокремленого підрозділу «Шахта «Курахівська» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана позивачу про те, що він працював повний робочий день на підземних в ВП «Шахта «Курахівська» і за період з 05.09.2011 року по 02.08.2016 року виконував «Гірничі роботи», «Видобування вугілля підземним способом» за професією гірник підземний дільниці з вентиляції та технік безпеки, що передбачена Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1 код КП 1.1а підстава Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003 року і за період з 03.08.2016 року по теперішній час виконував «Гірничі роботи», «Видовбування вугілля підземним способом» за посадою гірник підземний дільниці з вентиляції та технік безпеки, що передбачена Списком № 1 розділ 1 підстава Постанова КМУ № 461 від 24.06.2016 року. Згідно наказів по Шахті працював на поверхні: з 25.03.2013 року по 24.04.2013 року (наказ № 230/к від 20.03.2013 року); з 24.04.2018 року по 30.04.2018 року (наказ 221/к від 23.04.2018 року) (а.с. 15).

Накази про атестацію робочих місць: 236/ОП від 28.08.2009 року; № 226/ОП від 05.08.2014 року; № 735 від 02.08.2019 року (а.с. 16).

Суд зазначає, що підставою для прийняття спірного рішення є незарахування періодів роботи з 22.01.2008 року по 21.10.2008 року, з 24.02.2009 року по 29.09.2009 року на підприємстві «ГП СМУ №1», оскільки робота виконувалась на території Російської Федерації і потребує перевірки та з 01.08.2017 року по 31.08.2019 року на підприємстві шахта «Курахвська», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за цей до МДЗ України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058 - IV (далі по тексту - Закон № 1058), Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі по тексту - Закон № 2464).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Приписами частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток розміру мінімальної заробітної плати і розміру єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, встановлених законом, на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід);

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 14 Закону № 1058 визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Частиною 1 статті 15 вказаного Закону передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.

Пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, в тому числі на підприємствах, установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Частиною 6 статті 20 цього Закону визначено, що перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

У частині 9 ст. 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду;

Частинами 10, 12 статті 20 цього Закону передбачено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Відповідно до статті 22 Закону №1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для, зокрема, обчислення страхових внесків, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 статті 24 цього Закону визначає, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Приписами частини 4 статті 42 Закону № 1058 визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

За приписами положень статті 106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не у повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Судом з наданих позивачем трудової книжки та з матеріалів пенсійної справи (довідка про підтвердження трудового стажу, довідка про атестацію робочих місць) встановлено, що позивач працював на посадах, передбачених Списком № 1.

Як було зазначено вище, згідно з довідкою Відокремленого підрозділу «Шахта «Курахівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» від 27.12.2019 року № 773 виданої позивачу та записів його трудової книжки судом встановлено, що позивач він працює у Відокремленому підрозділі «Шахта «Курахівська» з 05.09.2011 року по теперішній час.

За період з 01.08.2017 року по 31.08.2019 року на його заробітну плату проводились нарахування єдиного соціального внеску у розмірі 22%.

Заробітна плата за період з 01.08.2017 року до 30.04.2019 року виплачена в повному обсязі, сума нарахованих страхових внесків за цей період в повному обсязі перерахована в Селидівське відділення Покровської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області.

Заробітна плата з 01.05.2019 року до 31.08.2019 року виплачена частково, сума нарахованих страхових внесків за цей період частково перерахована в Селидівське відділення Покровської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області (а.с. 17).

Судом встановлено, що відокремленим підрозділом "Шахта "Курахіська" державного підприємства «Селидіввугілля» щомісячно надавались звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 (а.с. 18-20).

Крім того, підприємством здійснювалось нарахування єдиного внеску заробітну плату позивача та сплачувався єдиний внесок, шляхом безготівкового перерахування коштів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки із заробітної плати позивача щомісячно перераховувалися суми єдиного соціального внеску, сам факт не зарахування сум єдиного внеску, сплачених із заробітної плати позивача, на банківський рахунок Пенсійного фонду, про що стверджує відповідач, за відсутності вини позивача, не є підставою для відмови у зарахуванні певних періодів роботи до стажу позивача.

Крім цього, суд застосовує аналогічні правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку, що Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області протиправно не зарахувало до пільгового та страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у Відокремленому підрозділі "Шахта "Курахівська" ДП "Селидіввугілля" з 01.08.2017 року по 31.08.2019 року.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ГП СМУ №1» на території Російської Федерації за період з 22.01.2008 року по 21.10.2008 року та з 24.02.2009 року по 29.09.2009 року у зв`язку з проведенням перевірки, суд зазначає наступне.

Згідно статті 101 Закону України Про пенсійне забезпечення органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Частиною 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно п.4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, з наведених норм чинного законодавства убачається великий обсяг прав та обов`язків органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії.

Суд звертає увагу, що в матеріалах пенсії справи позивача міститься довідка від 02.09.2019 року № 10041/02, яка підтверджує факт звернення відповідача до Пенсійного фонду Російської Федерації (а.с.40 - зворотній бік).

Проте відсутні відомості, щодо надання інформації Пенсійного фонду РФ щодо спірних періодів роботи позивача в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ГП СМУ № 1».

Крім того, суд зазначає, що відповідно до статей 2, 3, 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Питання пенсійного забезпечення регулюються двосторонніми угодами в цій галузі, а також Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода), згідно із статтею 1 якої, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлено чи буде встановлено законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасників Угоди проводиться за місцем проживання.

Для визначення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої із цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до введення в дію цієї Угоди.

Обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

За змістом цих норм стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Згідно статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до частини 4 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

З вищенаведених норм міжнародних встановлено, що трудовий стаж, набутий на території Російської Федерації, визнається Україною.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Таким чином, спірне рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1915 від 23 вересня 2019 року про відмову в призначенні пенсії, прийнято відповідачем без повного з`ясування усіх обставин справи та без дослідження у повному обсязі документів, наданих позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії.

Щодо вимоги про визнання дій протиправними, суд зазначає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки, самі по собі дії, результатом яких стало прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення не порушують прав позивача, а скасування спірного рішення є достатнім та належним способом захисту порушеного права позивача.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному

пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, з метою повного та ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне скасувати рішення № 1915 Селидовського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України у Донецькій області від 23 вересня 2019 року про відмову в призначенні пенсії, а також зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2019 року про призначення пенсії відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягає врахуванню до страхового стажу позивача періоди роботи з 22.01.2008 року по 21.10.2008 року та з 24.02.2009 року по 29.09.2009 року на підприємстві Товариство з обмеженою відповідальністю «ГП СМУ № 1» та до пільгового стажу періоди роботи з 01.08.2017 року по 31.08.2019 року на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля».

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, враховуючи задоволення двох з трьох немайнових вимог позивача, судовий збір в сумі 560, 60 грн., підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Законами України "Про пенсійне забезпечення", «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року, Списками № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України у Донецькій області № 1915 від 23 вересня 2019 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного Фонду України у Донецькій області (місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) розглянути повторно заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 02.09.2019 року про призначення пенсії відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 22.01.2008 року по 21.10.2008 року та з 24.02.2009 року по 29.09.2009 року на підприємстві Товариство з обмеженою відповідальністю «ГП СМУ № 1» та до пільгового стажу періоди роботи з 01.08.2017 року по 31.08.2019 року на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 560 (п`ятсот шістдесят) гривень 60 (шістдесят) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ).

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення складене у повному обсязі 20 березня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч