Справа № 140/2164/19
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/2164/19 пров. № 857/13894/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта Панхім», Головного управління ДПС у Волинській області на додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі №140/2164/19 (головуючий суддя Дмитрук В.В., м. Луцьк, повний текст рішення складений 14 листопада 2019 року) за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта Панхім» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта-Панхім» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 02 липня 2019 року №.

Після ухвалення вказаного вище рішення до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 12 694, 28 грн.

Додатковим рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, м. Луцьк, Київський майдан, 4, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта Панхім» (45606, Волинська область, Луцький район, село Рованці, вулиця Промислова, 17, ) судові витрати у розмірі 4 415 (чотири тисячі чотириста п`ятнадцять) гривень 40 копійок.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління ДПС у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки відповідно до ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Крім того, вважає завищеною суму витрат на правничу допомогу, оскільки заявник не обґрунтував час, який був потрачений на складання позовної заяви, відповіді на відзив, а також збір та подання доказів.

Вважає також, що при ухваленні додаткового рішення не враховано позицію Верхового Суду з приводу доцільності приведення укладених договорів у відповідність до вимог діючого Кодексу адміністративного судочинства України та доведення відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення».

З огляду на викладене, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафта Панхім» також подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що суд першої інстанції не врахував витрати часу адвоката на збирання, оцінку, оформлення та подання письмових доказів до суду у даній справі та не навів у спірному рішенні свої мотивів зменшення суми заявлених витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що зменшивши розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу в даній справі до 4415, 4 грн, суд не обґрунтував того, які саме витрати співмірні з наданим обсягом послуг представником позивача.

Враховуючи дані обставини, просить змінити додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі №140/2164/19 шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта Панхім» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 694, 28 грн.

Сторони правом подання письмового відзиву на апеляційні скарги не скористалися, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду додаткового рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи додаткове судове рішення, суд першої інстанції керувався тим, що виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 415 грн 40 коп., а не заявлених 12 694 грн 28 коп.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що на підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися в акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час, витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.

Суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджується, що між ТзОВ «Нафта Панхім» та адвокатом Драюком М.С. було укладено договір про надання правової допомоги від 10.07.2019, предметом якого є надання правової допомоги, яка пов`язана зі складенням заяв, процесуальних та інших документів правового характеру, представленням прав та інтересів довірителя у Волинському окружному адміністративному суді у справі щодо оскарження податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області № від 02.07.2019 про застосування до ТзОВ «Нафта Панхім» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 9 525 270 грн 40 коп.

Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 30.10.2019 на підставі договору про надання правової допомоги адвокатом були надані наступні послуги:

1) складання та подання позовної заяви від 12.07.2019 до Волинського окружного адміністративного суду - 6 годин, ціна - 6 021 грн;

2) складання та подання до суду відповіді на відзив від 03.09.2019 - 3 години, ціна -3 010 грн 50 коп.;

3) збір та подання до суду письмових доказів - 1,5 години, ціна - 1 505 грн 25коп.;

4) участь в судових засіданнях (10.09.2019, 25.09.2019, 29.10.2019) - 1 година, ціна - 1 003 грн 50 коп.;

5) гонорар за прийняття рішення на користь довірителя - 10% - 1 154 грн 03 коп.

Загальна вартість наданих послуг (включаючи гонорар) склала 12 694 грн 28 коп., враховуючи вартість 1 години роботи - 1 003 грн 50 коп.

Згідно з платіжним дорученням від 04.11.2019 №1248 товариство сплатило на рахунок адвоката 12 694 грн 28 коп. гонорару за правничу допомогу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що стаття 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини 5 статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12 вересня 2018 року (справа № 810/4749/15), аналізуючи положення статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначив, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Суд зазначає, що при визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд першої інстанції підставно врахував суть спору, що розглядався, а також те, що предметом доказування було виключно правове регулювання обліку товарних запасів та можливість застосування штрафних санкцій до позивача за порушення його ведення. При цьому розбіжності між сторонами щодо фактичних обставин, об`ємів паливно-мастильних матеріалів при проведенні інвентаризації тощо, не виникало.

І саме наведені вище обставини впливають на складність справи та відповідно час, необхідний для надання правничої допомоги у цій справі, а не ціна позову.

Відтак, колегія суддів погоджується, що об`єми наданих робіт, в тому числі: 6 годин на написання позовної заяви, 3 години на написання відповіді на відзив, 1,5 години збору та подання доказів (відповідно до клопотання від 25.09.2019 було подано докази щодо обліку товарних залишків, що знаходились у товариства) не відповідають складності справи та за належної компетенції представника позивача є завищеними та повинні складати не більше: 2 години на написання позовної заяви, 1 година - написання відповіді на відзив.

Також судом першої інстанції враховано і передбачений договором про надання правової допомоги від 10.07.2019 гонорар в розмірі 10% суми винагороди, що визначена відповідно до п.3.1 договору, який відповідно до наведених реальних затрат часу становитиме 401 грн 40 коп.

Крім того, колегія суддів наголошує, що суд не наділений обов`язком присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на послуги адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, не відповідає ознакам співмірності, визначеним ч. 5 ст. 134 КАС України, а тому підлягає стягненню в меншому розмірі, а саме - 4 415 грн 40 коп. з врахуванням погодинної вартості правової допомоги, визначеної сторонами у договорі.

При цьому колегія суддів відхиляє мотиви апеляційної скарги ГУ ДПС у Волинській області щодо відсутності підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки, на відміну від обставин справ у наведених відповідачем рішеннях Верховного Суду, представник позивача підтвердив реальність надання правничої допомоги (послуг) позивачу у справі та оплату таких останнім, проте у завищеному, на переконання судів, розмірі.

Посилання вказаного вище апелянта на неподання доказів ведення адвокатом Книги обліку доходів та витрат апеляційний суд також відхиляє, оскільки предметом спірних правовідносин є фактичне понесення витрат на правову допомогу та їх відшкодування відповідною стороною у справі. Облік отриманих доходів адвокатом та в подальшому його оподаткування не є предметом спору.

Безпідставними вважає також колегія суддів покликання апелянта - позивача у справі на необґрунтованість зменшення розміру судових витрат, присуджених судом до відшкодування, оскільки в оскаржуваному додатковому рішенні проаналізовано конкретні обставини, які враховуються судом при вирішенні питання про розподіл судових витрат та визначення їх співмірності.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційних скарг про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Інші, зазначені позивачем та відповідачем в апеляційних скаргах обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що додаткове рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянтів на правомірність прийнятого додаткового рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта Панхім», Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі №140/2164/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 18.03.2020.