Справа № 405/221/20
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2020-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/221/20
Провадження №2-а/405/2/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гершкул М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №405/221/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 3 роти БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області Безклинського Максима Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача УПП в Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Бордіян С.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора 3 роти 1 батальйону БПП у м.Кременчук УПП в Полтавській області Безклинського М.І., серії ЕАК №1933992 від 03.01.2020 року, а справу про адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 , - закрити, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що 03 січня 2020 року відповідачем відносно позивача було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАК №1933992 за ч.3 ст.121 КУпАП, з якою позивач не згоден, так як порушень вимог ст.35 Закону України «Про дорожній рух» не допускав, з тих підстав, що відповідно до ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» не підлягають обов`язковому технічному контролю вантажні автомобілі, незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тон із строком експлуатації до двох років, при цьому вантажопідйомність транспортного засобу автомобіля марки ISUZU AB230, номерний знак НОМЕР_1 , 2019 року випуску, яким керував позивач, становить 3 360 тон, що ніяким чином не порушує норм Закону України «Про дорожній рух». Крім того, вважає, що відповідачем винесено оскаржувану постанову з істотним порушенням прав позивача ОСОБА_1 та правових гарантій, зокрема, винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням відповідного органу та без надання часу на реалізацію відповідних прав, як право на правову допомогу, право на подання клопотань та доказів.

Ухвалою від 16 січня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаним вище адміністративним позовом та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання учасників справи за наявними у справі матеріалами.

При цьому, заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надходило, крім того, не надходили від сторін по справі і клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача інспектора 1-го батальйону 3 роти БПП в м.Кременчук УПП в Полтавської області Безклинського М.І. надійшов відзив на адміністративний позов, зареєстрований судом 14.02.2020 року за вх.№4107, за яким просив відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову, зазначивши на обґрунтування заперечень, що 03.01.2020 року ним (відповідачем) відносно позивача було винесено постанову серії ЕАК №1933992 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340, 00 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 17 год. 30 хв. по вул.Молодіжній, 8 у м.Кременчуці керував вантажним автомобілем ISUZU НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , та не надав акт обов`язкового технічного контролю, чим порушив ст.35 Закону України «Про дорожній рух», в той час як відповідно до ст.ст.16, 35 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов`язковому технічному контролю, на такий контроль; транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами МВС України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить, зокрема, для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації щороку. Згідно з п.п.31.3 б ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю). Частиною 3 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність водія за керування транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Також зазначив, що відповідно до п.1.7 ПДР вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів. Поряд з цим, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ISUZU НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 містить визначення його типу як вантажний, при цьому, повна маса даного вантажного транспортного засобу відповідно до свідоцтва про реєстрацію становить 7 500 тон, тим самим, цей транспортний засіб не входить до переліку транспортних засобів, визначених п.2 ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух», для яких проходження технічного контролю не є обов`язковим, а тому повинен проходити технічний контроль в порядку, визначеному постановою КМУ від 30 січня 2012 року №137. Окрім того, зазначив, що винесена ним постанова в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.283 КУпАП, та прав ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу порушено не було.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Бордіян С.В. подано відповідь на відзив, зареєстровану судом 18 лютого 2020 року за вх.№4384, згідно з якою в п.п.16 п.2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ №137 від 30 січня 2012 року надано роз`яснення терміну значення слова «вантажопідйомність транспортного засобу, яким є різниця між максимальною масою транспортного засобу (повною масою транспортного засобу) та спорядженою масою транспортного засобу, яка дорівнює масі вантажу, який можна завантажити та перевозити на транспортному засобі, тим самим відповідно до даних техпаспорту автомобіля марки ISUZU AB230, номерний знак НОМЕР_1 , 2019 року випуску, яким керував позивач, повна маса автомобіля складає 7 500 кг, маса без навантаження 4 140 кг, та якщо від повної маси автомобіля 7 500 кг відняти масу без навантаження (самого автомобіля) 4 140 кг, отримаємо різницю,яка буде складати вантажопідйомність автомобіля (7500-4140 = 3360), тобто, вантажопідйомність вказаного автомобіля складає 3 360 тон, що ніяким чином не порушує норми Закону України «Про дорожній рух», та, відповідно в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП.

Зваживши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи (адміністративному позові, відзиву на позов та відповіді на відзив), дослідивши докази по справі в їх сукупності, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 січня 2020 року інспектором 1-го батальйону 3 роти БПП в м.Кременчук УПП в Полтавської області Безклинським М.І. винесено постанову серії ЕАК №1933992 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП за порушення ст.35 Закону України «Про дорожній рух» та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340, 00 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 03 січня 2020 року близько 17 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , по вул.Молодіжній, 8 у м. АДРЕСА_1 , керуючи вантажним транспортним засобом автомобілем ISUZU НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстровано за ПАТ «Агрохолдинг Авангард», не надав акт обов`язкового технічного контролю зазначеного транспортного засобу.

Позивачем оскаржується правомірність зазначеного рішення, винесеного суб`єктом владних повноважень - інспектором 1-го батальйону 3 роти БПП в м.Кременчук УПП в Полтавської області Безклинським М.І.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху.

Частина 3 ст.121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов`язковому технічному контролю, на такий контроль.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.35 зазначеного Закону транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137 зазначений Порядок визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Відповідно до п.2 зазначеного Порядку терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення: вантажність (вантажопідйомність) транспортного засобу - різниця між максимальною масою транспортного засобу (повною масою транспортного засобу) та спорядженою масою транспортного засобу, яка дорівнює масі вантажу, який можна завантажити та перевозити на транспортному засобі (п.п.16 п.2 Порядку).

При цьому, як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 марка транспортного засобу ISUZU , модель АВ230, спеціалізований вантажний спеціалізований фургон-рефрижератор, 2019 року випуску, дата першої реєстрації 22.10.2019 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник: ПАТ «Агрохолдинг Авангард», повна маса 7 500 т, маса без навантаження 4 140 т, відповідно вантажопідйомність зазначеного транспортного засобу визначається як різниця між максимальною масою транспортного засобу (повною масою транспортного засобу), яка становить 7 500 т та спорядженою масою транспортного засобу 4 140 т, яка дорівнює масі вантажу, який можна завантажити та перевозити на транспортному засобі ( 7 500 4 140 = 3 360 т, що є вантажопідйомністю вказаного транспортного засобу, та, відповідно до ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» зазначений вантажний транспортний засіб, вантажопідйомність якого становить до 3, 5 тонни , а саме: 3 360 тонн, не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

При цьому, окремо слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на зазначене, судом не встановлено, з яких саме міркувань виходив відповідач, визнаючи позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, та у порушенні ним вимог ст.35 Закону України «Про дорожній рух», та, яким чином давав оцінку та досліджував обставини, на підставі яких прийшов до висновку та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, притягнувши позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.121 КУпАП, у зв`язку з чим та за наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача не проведено всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, на підставі чого адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1933992 від 03.01.2020 року, відносно позивача, як така, що винесена відповідачем в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає скасуванню, а справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 255, 293, 297 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ст.ст. 251, 254, 256, 283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1-го батальйону 3 роти БПП в м.Кременчук УПП в Полтавської області Безклинського Максима Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача УПП в Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серія ЕАК №1933992 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03 січня 2020 року, винесену інспектором 1-го батальйону 3 роти БПП в м.Кременчук УПП в Полтавської області Безклинським Максимом Івановичем, відносно ОСОБА_1 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд, через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова