Справа № П/320/276/20
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року м. Київ № П/320/276/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області про визнання протиправною бездіяльності Пухівської сільської ради щодо ненадання інформації на пункт 2 запитів ОСОБА_1 від 28.11.2019 №171 та від 03.12.2019 №172; зобов`язання Пухівської сільської ради Броварського району Київської області () надати ОСОБА_1 інформацію відповідно до пунктів 2 запитів від 28.11.2019 №171 та від 03.12.2019 №172, а саме: проектів рішень Пухівської сільської ради, оформлених згідно вимог статей 13, 40 Регламенту Пухівської сільської ради, які були винесені на сесійне засідання ХХХVІІІ сесії VІІ скликання 11.06.2019; стягнення з Пухівської сільської ради Броварського району Київської області () матеріальної шкоди в сумі 202,68 грн. на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ); стягнення з Пухівської сільської ради Броварського району Київської області () моральної шкоди в сумі 3000,00 грн. на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ); встановлення Пухівській сільській раді Броварського району Київської області () строку на подання звіту про виконання рішення суду.

Позов мотивовано безпідставним ненаданням відповідачем проектів рішень, які планувалося прийняти 11.06.2019 на засіданні ХХХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, чим порушено право позивача на безоплатне отримання запитуваної інформації та заподіяно позивачу матеріальну і моральну шкоду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Відповідач правом подання відзиву не скористався, інших заяв по суті позову відповідачем до суду не подано.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 31.10.2000.

Позивач звернувся до Пухівської сільської ради із запитом на отримання публічної інформації від 27.11.2019 (вх. №171 від 28.11.2019), в якому просив надати: рішення голови с/р про проведення 11.06.2019 ХХХVІІІ сесії VІІ скликання з порядком денним; проекти рішень с/р, які планувалося приймати 11.06.2019 на засіданні ХХХVІІІ сесії VІІ скликання з підтвердженням їх оприлюднення у засобах масової інформації; протокол засідання ХХХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської с/р від 11.06.2019 з прийнятими рішеннями.

Листом Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 03.12.2019 №742/02-13 за результатами розгляду запиту на отримання публічної інформації (вх. №171 від 28.11.2019) позивачу повідомлено про необхідність оплати фактичних витрат, пов`язаних із копіюванням або друком документів, що надаються за запитом на інформацію, з огляду на виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, та надіслано рахунок на оплату фактичних витрат за виготовлення копій документів на суму 199,68 грн.

Позивачем повторно подано до Пухівської сільської ради запит на отримання публічної інформації від 05.12.2019 (вх. №172 від 04.12.2019), аналогічний запиту від 27.11.2019 (вх. №171 від 28.11.2019).

В подальшому позивачем подано до Пухівської сільської ради заяву від 09.12.2019 (вх. №174 від 09.12.2019), до якої долучено дублікат квитанції №0.0..1 від 08.12.2019 на суму 199,68 грн. з призначенням платежу «за надання послуг по отриманню публічної інформації згідно запиту ОСОБА_1 від 28.11.2018 №171».

Листом Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 10.12.2019 №758 на заяву позивача вх. №174 від 09.12.2019 стосовно запиту на отримання публічної інформації від 28.11.2019 вх. №171 позивачу надано: завірену копію розпорядження №50 від 20.05.2019 «Про скликання 38 сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради» з порядком денним; викопіювання з сайту Пухівської сільської ради з проектами рішень сільської ради, які планувалось приймати на засіданні ХХХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради від 11.06.2019; протокол засідання ХХХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради від 11.06.2019 із рішеннями, які були прийняті на ХХХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради від 11.06.2019.

Вважаючи безпідставним ненадання відповідачем на запити позивача про отримання публічної інформації проектів рішень, які планувалося прийняти 11.06.2019 на засіданні ХХХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради, позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі по тексту - Закон №2939-VI).

Статтею 1 Закону №2939-VI встановлено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша). Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (частина друга).

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону №2939-VI, право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Положеннями пункту 1 частини третьої статті 10 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 13 Закону №2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт перший частини першої).

Згідно приписів статті 19 Закону №2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (частина перша). Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (частина друга). Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача (частина третя). Письмовий запит подається в довільній формі (частина четверта). Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі (частина п`ята).

Як встановлено судом, позивач звертався до відповідача із запитами на інформацію, в яких просив надати йому: рішення голови с/р про проведення 11.06.2019 ХХХVІІІ сесії VІІ скликання з порядком денним; проекти рішень с/р, які планувалося приймати 11.06.2019 на засіданні ХХХVІІІ сесії VІІ скликання з підтвердженням їх оприлюднення у засобах масової інформації; протокол засідання ХХХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської с/р від 11.06.2019 з прийнятими рішеннями.

У відповідь на вказані запити відповідачем надано позивачу: завірену копію розпорядження №50 від 20.05.2019 «Про скликання 38 сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради» з порядком денним; викопіювання з сайту Пухівської сільської ради з проектами рішень сільської ради, які планувалось приймати на засіданні ХХХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради від 11.06.2019; протокол засідання ХХХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради від 11.06.2019 із рішеннями, які були прийняті на ХХХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради від 11.06.2019, з оплатою позивачем фактичних витрат за виготовлення копій наданих документів.

Статтею 21 Закону №2939-VI передбачено, що інформація на запит надається безкоштовно (частина перша). У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк (частина друга).

Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно (частина третя).

При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується (частина четверта).

На офіційному сайті Пухівської сільської ради (http://www.pukhivka-rada.gov.ua/) опубліковано рішення виконавчого комітету від 02.11.2016 №91 «Про затвердження розміру фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитами на інформацію, та порядку відшкодування цих витрат», яким, зокрема, встановлено розмір плати за копіювання або друк документів, що надаються за запитами на інформацію (додаток 2 до рішення).

Враховуючи встановлення відповідачем розміру плати за копіювання або друк відповідним рішенням та надання відповідачем на запит позивача інформації, яка перевищує 10 сторінок, що убачається зі змісту листів Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 03.12.2019 №742/02-13 та від 10.12.2019 №758, Пухівською сільською радою правомірно виставлено позивачу вимогу та рахунок на внесення плати за копіювання або друк документів, наданих за запитами на інформацію.

При цьому зі змісту запитуваної позивачем інформації не убачається належність вказаної інформації до такої, що становить суспільний інтерес, та такої, що стосується безпосередньо позивача.

Частиною одинадцятою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Згідно статті 15 Закону №2939-VI, розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності (пункт 2 частини першої).

Проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Вимоги цієї частини щодо строку оприлюднення не застосовуються до проектів рішень органів місцевого самоврядування, спрямованих на надання адміністративних послуг, якщо це призведе до порушення встановленого законом строку надання відповідної адміністративної послуги (частина третя).

Пухівською сільською радою на офіційному сайті (http://www.pukhivka-rada.gov.ua/) опубліковано проекти рішень, які планувалось приймати на засіданні ХХХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради від 11.06.2019.

При цьому, як убачається зі змісту листа Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 10.12.2019 №758, відповідачем надано на запити позивача, зокрема, викопіювання з сайту Пухівської сільської ради з проектами рішень сільської ради, які планувалось приймати на засіданні ХХХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради від 11.06.2019.

Втім, позивач у своїх запитах на інформацію просив надати саме проекти рішень сільської ради, які планувалося приймати 11.06.2019 на засіданні ХХХVІІІ сесії VІІ скликання з підтвердженням їх оприлюднення у засобах масової інформації.

Частиною другою статті 22 Закону №2939-VI встановлено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

За висновком суду, ненадання відповідачем саме проектів рішень сільської ради, які планувалось приймати на засіданні ХХХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради від 11.06.2019, а надання лише викопіювання з сайту Пухівської сільської ради з переліком проектів рішень сільської ради, які планувалось приймати на засіданні ХХХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради від 11.06.2019, є неправомірною відмовою відповідача в наданні запитуваної позивачем інформації.

Відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо бездіяльності Пухівської сільської ради, яка полягала в ненаданні інформації на пункт 2 запитів позивача від 28.11.2019 №171 та від 03.12.2019 №172. Відповідно, з метою поновлення порушеного права позивача на отримання публічної інформації на підставі поданих ним запитів на інформацію, підлягають також задоволенню позовні вимоги про зобов`язання Пухівської сільської ради надати позивачу інформацію відповідно до пунктів 2 запитів від 28.11.2019 №171 та від 03.12.2019 №172, а саме: проектів рішень Пухівської сільської ради, оформлених згідно вимог статей 13, 40 Регламенту Пухівської сільської ради, які були винесені на сесійне засідання ХХХVІІІ сесії VІІ скликання 11.06.2019.

Щодо позовних вимог про стягнення з Пухівської сільської ради на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 202,68 грн. та моральної шкоди в сумі 3000,00 грн., то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, з огляду на таке.

Так, суму 202,68 грн. відповідно до квитанції №0.0..1 від 08.12.2019 (199,68 грн. згідно рахунку відповідача на оплату фактичних витрат за виготовлення копій документів та 3,00 грн. комісія банку за проведення платежу) позивачем було сплачено відповідачу на підставі вимог Закону №2939-VI в якості відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитами на інформацію, відповідно, зазначена сума не може вважатись матеріальною шкодою.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вимога ефективності судового захисту перегукується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява №40450/04, п. 64, від 15.10.2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішенні порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша). Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої); приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (пункт 4 частини другої).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, сформульовано Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Верховний Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (пункт 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (пункт 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (пункт 56).

Вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 3000,00 гривень позивач пов`язує з тим, що відносно позивача як учасника бойових дій було неправомірно та необґрунтовано винесено відмови у якісному розгляді заяв до Пухівської сільської ради, поданих протягом 2017-2019 років, у зв`язку з чим позивачу довелось багаторазово звертатися до судів, виконавчої служби, однак у результаті відповідачем не виконуються рішення судів та не надано якісної, обґрунтованої - вичерпної відповіді на нове звернення, що зумовило потребу черговий раз звертатися до суду, що призвело до погіршення стану здоров`я позивача.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

Втім, не зважаючи на наведені у позовній заяві обґрунтування щодо заподіяння моральної шкоди, позивачем не надано суду будь-яких доказів щодо його звернення протягом 2017-2019 років із заявами до Пухівської сільської ради, їх нерозгляду відповідачем, доказів неодноразових звернень позивача до суду, виконавчої служби, наявності судових рішень щодо неправомірності та необґрунтованості відмов Пухівської сільської ради у розгляді заяв позивача.

За висновком суду, надання відповідачем на запит позивача викопіювання із сайту Пухівської сільської ради з проектами рішень сільської ради, які планувалось приймати на засіданні ХХХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради від 11.06.2019, та можливість позивача ознайомитись із проектами вказаних рішень, які розміщено у вільному доступі на офіційному сайті Пухівської сільської ради, нівелюють можливість виникнення психічного напруження у позивача у зв`язку з неможливістю ознайомлення зі змістом проектів рішень, запланованих до прийняття.

Відтак, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди у зв`язку з неналежним розглядом відповідачем запитів позивача на інформацію.

Частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За змістом наведеної норми, встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами, щодо можливості невиконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення.

Суд не вбачає існування об`єктивних обставин щодо можливості ненадання Пухівською сільською радою копій рішень сільської ради, які планувалось приймати на засіданні ХХХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради від 11.06.2019, з огляду на наявність таких проектів рішень у відкритому доступі та наданням відповідачем інформації про вказані рішення у тому вигляді, відмінного від зазначеного у запитах позивача на інформацію. Відтак, за висновком суду, відсутні підстави для зобов`язання Пухівської сільської ради подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи та висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно абзацу другого частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, відповідно звільнений від сплати судового збору. Оскільки сторонами не надано доказів понесення ними інших судових витрат, будь-які судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Пухівської сільської ради щодо ненадання інформації на пункт 2 запитів ОСОБА_1 від 28.11.2019 №171 та від 03.12.2019 №172.

Зобов`язати Пухівську сільську раду Броварського району Київської області () надати ОСОБА_1 інформацію відповідно до пунктів 2 запитів від 28.11.2019 №171 та від 03.12.2019 №172, а саме: проектів рішень Пухівської сільської ради, оформлених згідно вимог статей 13, 40 Регламенту Пухівської сільської ради, які були винесені на сесійне засідання ХХХVІІІ сесії VІІ скликання 11.06.2019.

У задоволенні решти адміністративного позову відмовити.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2

Відповідач - Пухівська сільська рада Броварського району Київської області (ідентифікаційний код 04363946, місцезнаходження: 07413, Київська область, Броварський район, село Пухівка, вул. Центральна, 118-А).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Колеснікова І.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 18 березня 2020 року.