Справа № 300/212/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 рокуЛьвівСправа № 300/212/20 пров. № А/857/2429/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року (ухвала винесена у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Матуляка Я.ПР.С.) про відмову у відкритті провадження у справі № 300/212/20 за позовом ОСОБА_1 до Калуського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Калуського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу ВП № 60564745 від 09.12.2019 року та від 27.12.2019 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року відмовлено позивачу у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Калуського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_1 , у апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти рішення про направлення справи для продовження судового розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що згідно частини другої статті 74 Закону №1404-VIII «Про виконавче провадження» юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про накладення штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо оскарження постанов про накладення штрафу, не виділених в окреме виконавче провадження та винесених в межах виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, прийнятого, в даному випадку, в порядку цивільного судочинства повинні вирішуватися за загальними правилами, встановленими частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", а саме судом який видав виконавчий документ.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Пунктом першим частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч.1ст.287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналізуючи наведену норму права, суд погоджується з твердженням суду першої інстанції, що якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Згідно ч.1ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Постанови про накладення штрафу від 09.12.2019 та від 27.12.2019 у виконавчому провадженні ВП №60564745 прийняті державним виконавцем на підставі Закону України "Про виконавче провадження", тобто саме в межах виконавчого провадження щодо виконання судового рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

Виконавчий лист №345/1161/19 від 30.10.2019 виданий Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області, а оскаржувані постанови про накладення штрафу від 09.12.2019 та від 27.12.2019 прийняті у межах саме виконавчого провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого листа, а не окремого виконавчого провадження і цього не спростовує жодними доводами сторона позивача.

Частиною першою статті 446 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно положень ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільно процесуального кодексу України, порушено їхні права чи свободи.

Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII визначаються сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, іншими законами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.1 Закону України №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З системного аналізу наведених норм видно, що розгляд судом вимог про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби є за своєю правовою суттю формою судового контролю за виконанням постановленого судового акта, а відтак, має здійснюватись саме тим судом, який постановив рішення по справі та видав виконавчий лист.

Стосовно покликань апелянта на вимоги ч.2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, то ці положення стосуються саме процедури виконання рішень інших органів (посадових осіб), а не оскарження самих таких рішень.

Зважаючи на наведене суд першої інстанції прийшов до належного висновку, що ОСОБА_1 як боржник у виконавчому проваджені з примусового виконання виконавчого листа № 345/1161/19, має право на звернення до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області в порядку цивільного судочинства зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення у справі № 345/1161/19, ухваленого відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не бачить підстав для задоволення апеляційної скарги.

В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 312, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі № 300/212/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 18.03.2020р.