Справа № 340/658/20
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2020-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/658/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Сагуна А.В. розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною відмову (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо здійснення з 01 січня 2018 року повного розрахунку та здійснення виплати ОСОБА_1 100% розміру пенсії з 01 січня 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити нарахування та доплату ОСОБА_1 100% розміру пенсії з 01 січня 2018 року на загальну суму 53 160,48 гривень; а саме: з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. - в сумі 35 440, 32 грн.; з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р.- в сумі 17 720,16 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що він є пенсіонером державної служби України з надзвичайних ситуацій, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугою років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідачем здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018 та втановлено розстрочку її виплати на підставі постанови Кабінету міністрів України №103 від 21.02.2018. Однак, позивач зазначає, що обмеження виплати пенсії, нарахованої з 01.01.2018 в порядку передбаченому Законом, не може бути встановлено постановою Кабінету міністрів України. Позивач вказує, що п.п.1, 2 постанови Кабінету міністрів України №103 від 21.02.2018 скасовано в судовому порядку, вважає дії відповідача протиправними та просить перерахувати та сплатити недоплачену частину основного розміру пенсії з 01.01.2018. При вирішенні спору просить врахувати положення Конституції України, практику Конституційного суду (рішення 06.07.1999 №8-рп/99, від 09.07.2007 №6-рп/2007, від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 11.10.2005 №8-рп/2005), рішення Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України", у справі "Кечко проти України" (а.с. 2-8).

Представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник відповідача зазначив, що позовні вимоги щодо перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 по 26.02.2020 (дата звернення до суду) повинні бути залишені без розгляду в зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Також у відзиві зазначено, що відповідно до ч.4 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. З дня набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 р. №103, встановлено порядок перерахунку та виплати пенсій, призначених згідно із Законом. Таким чином, представник відповідача зазначає, що управлінням здійснюється перерахунок пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в порядку і в строки, визначені Постановою КМУ №103 та відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 30.08.2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", згідно якої виплата перерахованих пенсій здійснюватиметься поетапно у 2018 -2019 роках у розмірі 50% та 75 % відповідно.

Крім того, представник відповідача зазначає, що з урахуванням положень ч.5 ст. 44 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розрахунок розміру пенсії ( основного розміру, надбавок, доплат та підвищень) належить до дискреційних повноважень територіальних органів ПФУ, а тому визначення позивачем конкретного розміру пенсії є втручанням у повноваження відповідача.

Представник відповідача вважає, що існують підстави для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду від 06.08,2019 року у зразковій адміністративній справі № 160/3586/19 (провадження № Пз/9901/12/19) у якій позовні вимоги фізичної особи до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Кабінет Міністрів України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії фізичної особи за рахунок виплати з 05.03.2019 року 75% суми підвищення пенсії, визначеного на 01.03.2018 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) фізичній особі з 05.03.2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року (а.с.28-29).

У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності, та згідно ст.ст.257, 263 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 є пенсіонером державної служби України з надзвичайних ситуацій, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугою років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с. 35-47).

Згідно з розрахунком органу Пенсійного фонду, що складений в травні 2018 року, пенсія позивача з 01 січня 2018 року складає 9 172,27 грн., відповідно до постанови КМУ №103 від 21.02.2018 підвищення складає 5 906,71 грн.(а.с.48, зворотній бік).

Позивач 15.01.2020 звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку пенсії (а.с.8). Доказів отримання відповідачем зазначеної заяви відповідачем до суду не надано.

Як зазначено в позовній заяві відповідачем не повідомлено позивача про результати розгляду зазначеної заяви.

Щодо посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог про перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 по 26.02.2020 (дата звернення до суду) то суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом.

Згідно з частиною третьою статті 51 Закону України Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з не проведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Тобто у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення, не слід застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, оскільки застосування зазначеного строку матиме наслідком неможливість реалізувати передбачене Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі.

Зазначена права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.03.2019 у справі №806/1952/18 (адміністративне провадження №К/9901/66396/18).

Таким чином посилання представника відповідача на порушення позивачем строку звернення до суду за захистом порушеного права є необґрунтованими.

Також, суд, враховуючи що предметом спору є правомірність перерахунку та виплати пенсії, що складає основний дохід позивача, не вбачає підстав для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду від 06.08,2019 року у зразковій адміністративній справі № 160/3586/19 (провадження № Пз/9901/12/19), оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 236 КАС України це є правом суду, а не обов`язком.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 від 21.02.2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (надалі - постанова КМУ №103), яка набрала чинності 24.02.2018 року.

Пунктом 1 постанови КМУ №103 постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Пунктом 2 постанови КМУ №103 передбачено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Пунктом 4 постанови КМУ №103 встановлено, що у разі коли внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією постановою, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно із Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, набрання чинності 01.03.2018 року постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою змінено (збільшено) грошове забезпечення військовослужбовців, у розумінні частини 2 статті 51 Закону №2262-XII стало обставиною, що зумовила зміну розміру пенсії позивача, призначеної на підставі цього Закону. Водночас, з огляду на норми пунктів 1, 2 постанови КМУ №103 позивач набув право на підвищення пенсії, починаючи з 01.01.2018 року.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103, у 2018 році виплата перерахованої пенсії відповідачем позивачу здійснювалась в розмірі 50% від суми підвищення пенсії - 2953,36 грн., а у 2019 році виплата перерахованої пенсії відповідачем здійснювалась в розмірі 75% від суми підвищення пенсії - 4 430,03 грн. грн. (а.с.48, зворотній бік).

Між тим, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року в адміністративній справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, пункти 1, 2 постанови КМУ №103 визнані протиправними та нечинними. Ці судові рішення набрали законної сили 05.03.2019 року.

За правилами частини 2 статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Проте згодом Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 14.08.2019 року №804 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", якою установлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року. Вказана постанова набрала чинності 04.09.2019 року.

Отже, на момент перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2018 спірні норми постанови КМУ №103 були чинними і підлягали застосуванню у правовідносинах, пов`язаних з перерахунком пенсій, призначених за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Відповідач, керуючись цими нормами при проведенні виплати перерахованої підвищеної пенсії позивачу, діяв правомірно, порушень прав позивача не вчиняв, протиправних дій чи бездіяльності не допустив, тому у задоволенні позовних вимог щодо визнання дій протиправними в частині зменшення розміру пенсії, призначеної за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 50% та 75% суми підвищення до пенсії з 01.01.2018, необхідно відмовити.

Оскільки друга вимога щодо нарахування та доплати недоплаченої пенсії з 01.01.2018 є похідною від першої позовної вимоги то в її задоволені також належить відмовити.

Посилання позивача на практику Конституційного суду ( рішення 06.07.1999 №8-рп/99, від 09.07.2007 №6-рп/2007, від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 11.10.2005 №8-рп/2005), рішення Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України", у справі "Кечко проти України" не спростовує висновків суду щодо правомірності дій відповідача при проведенні виплати перерахованої підвищеної пенсії позивачу.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що дії відповідач відповідають вимогам встановленим ч.2 ст.2 КАС України, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Судових витрат, які б підлягали стягненню з позивача на користь відповідача, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 139, 243 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, 25009, ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун