Справа № 640/1029/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1029/19 Суддя (судді) першої інстанції: Васильченко І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі Марчук О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Київопорядкомплект" до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.11.2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство "Київопорядкомплект" звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.11.2018 року № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2019 року вказаний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Головне управління ДФС у м.Києві подало апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу, просив відмовити в її задоволенні, оскаржуване рішення залишити в силі.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Відповідачем подано клопотання про оголошення перерви у справі, обґрунтоване встановленням на підстави Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року на всій території України карантину. Колегія суддів, порадившись на місці, відмовила в задоволенні даного клопотання, оскільки, явка сторін в судове засідання суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, сторона відповідача висловила всі свої доводи в апеляційній скарзі, суд не встановив необхідності заслуховувати сторін, а наявних матеріалів справи достатньо для її розгляду у письмовому провадженні.

Згідно статті 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС у м. Києві було проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання платіжних доручень по сплаті рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення ПрАТ "Київпорядкомплект" (), в ході якої встановлено порушення строків подання платіжних доручень по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин за 3 квартал 2017 року - 4 квартал 2017 року, подання яких передбачено п.п. 57.1, 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 22.10.2018 року № 3548/26-15-1-10/5503326 та винесено податкове повідомлення-рішення від 08.11.2018 року № , яким, за порушення строку сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення та за затримку на 270 та 178 календарних днів сплати грошового зобов`язання у розмірі 224 273,04 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % на суму 44 854,68 грн.

Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіряючи у межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, статтею 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п. 75.1.1. ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Пунктом 76.3. ст. 76 ПК України встановлено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Пунктом 102.1. ст.102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, порядок та строки проведення камеральної перевірки чітко встановлені податковим законодавством.

За приписами норм частини 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Зокрема, підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктами 257.1 статті 257 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Кодексу платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пункту 257.3 статті 257 Податкового кодексу України платник рентної плати до закінчення визначеного розділом ІІ цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить відповідні додатки.

Пунктом 257.5 статті 257 Податкового кодексу України визначено, що сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

Положеннями підпунктом 258.1.1 пункту 258.1 статті 258 Податкового кодексу України визначено, що на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно з підпунктом 258.1.2 пунктом 258.1 статті 258 Податкового кодексу України на суму податкових зобов`язань з рентної плати, що нарахована платником рентної плати за податковий (звітний) період, але не сплачена протягом 10 календарних днів, що настають за останнім календарним днем граничного строку подання податкової декларації, нараховується пеня в порядку, встановленому розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з п.31.1 ст. 31 Кодексу строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктом 126.1 ст. 126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання. - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу: при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання. - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового борг.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2017 року позивачем подано податкову декларацію зі сплати за користування надрами для видобування корисних копалин за 3 квартал 2017 року № , відповідно до якої сплачено 514 623,75 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 15.11.2017 року № 1910 (а.с. 204).

Також, наявними матеріалами справи підтверджується, що 23.01.2018 року ПрАТ "Київпорядкомплект" подало податкову декларацію № за 4 квартал 2017 року, відповідно до якої, визначену суму сплачено 13.02.2018 року, 14.02.2018 року, 15.02.2018 року та 16.02.2018 року, що підтверджується копіями платіжних доручень від 13.02.2018 року № 2278, № 2279, 14.02.2018 року № 2283, № 2285, 15.02.2018 року № 2293, № 2294 та 16.02.2018 року № 2299 (а.с.216-222).

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що наявними матеріалами справи підтверджується своєчасність подання позивачем податкових декларацій та своєчасність сплати визначених у них грошових зобов`язань.

Однак, сплачені ПрАТ "Київпорядкомплект" грошові кошти були зараховані податковим органом в рахунок погашення податкового боргу по сплаті за користування надрами місцевого значення та по земельному податку, який виник до 02 січня 2013 року, та внаслідок нарахованої з 02 січня 2013 року пені.

Щодо даних обставин, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02 жовтня 2009 року було порушено провадження у справі №44/627-б за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Собі" до Відкритого акціонерного товариства "Київпорядкомплект" про визнання банкрутом, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та зупинено виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів, строк виконання яких настав до введення мораторію). Провадження у зазначеній справі припинено згідно постанови Вищого господарського суду України від 09 листопада 2011 року.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 14 серпня 2012 року було порушено провадження у справі №5011-43/10957-2012 за заявою Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" до Відкритого акціонерного товариства "Київпорядкомплект" про визнання банкрутом, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та зупинено виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів, строк виконання яких настав до введення мораторію). Провадження у зазначеній справі припинено згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 13 листопада 2012 року.

Також, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02 січня 2013 року було порушено провадження у справі №5011-46/7-2013 за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Брати Гройсман і Козлєвіч", як компанії з управління активами Пайового венчурного інвестиційного фонду "Нові технології" недиверсифікованого виду закритого типу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Арт-Капітал Менеджмент" до Відкритого акціонерного товариства "Київпорядкомплект" про визнання банкрутом, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та зупинено виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів, строк виконання яких настав до введення мораторію). Провадження у зазначеній справі припинено згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 04 червня 2014 року.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №826/10404/14 встановлено, що податковий орган не заявляв вимоги на погашення заборгованості по платі за користування надрами місцевого значення, яка станом на 14 серпня 2012 року згідно даних картки особового рахунку платника становила 467 058,55 грн. по основному платежу та 37 250,33 грн. по пені, а станом на 02 січня 2013 року становила 492 915,46 грн. по основному платежу та 23 218,01 грн. по пені.

Крім того, даним судовим рішенням встановлено, що у період з 02 січня 2013 року по день звернення до суду платник податків своєчасно та відповідно до задекларованих зобов`язань проводив перерахування грошових коштів на погашення по сплаті за користування надрами місцевого значення та по земельному податку, як вбачається з карток особових рахунків платника. Також, з постанови вбачається, що контролюючим органом під час дії мораторію нараховувалася пеня позивачу, що в свою чергу суперечить вимогам законодавства.

Під час розгляду справи про банкрутство Відповідач, як кредитор, не звертався до Господарського суду міста Києва, а всупереч вимогам законодавства нараховував пеню за рахунок своєчасного надходження плати за землю в рахунок погашення попередніх боргів.

Зазначена постанова Окружного адміністративного суду міста Києва №826/10404/14 набрала законної сили.

Також, колегія суддів звертає увагу, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року в адміністративній справі №826/18293/15, яка набрала законної сили, зобов`язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві виключити з картки особового рахунку Публічного акціонерного товариства "Київопорядкомплект" () заборгованість по платі за користування надрами місцевого значення та земельного податку по основному платежу, штрафним санкціям та залишку несплаченої пені станом на 02 січня 2013 року; зобов`язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві виключити з картки особового рахунку Публічного акціонерного товариства "Київопорядкомплект" () нараховану пеню за період з 02 січня 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що контролюючий орган, всупереч вимогам законодавства, під час дії мораторію перераховував в погашення раніше наявної заборгованості та нараховував пеню, як несвоєчасно сплачені податки.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невиконання податковим органом судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, зокрема, в частині виключення з картки особового рахунку ПрАТ "Київопорядкомплект" заборгованості по платі за користування надрами місцевого значення та земельного податку по основному платежу, штрафним санкціям та залишку несплаченої пені станом на 02 січня 2013 року та нарахованої пені за період з 02 січня 2013 року, внаслідок якого за позивачем продовжував обліковуватись борг, на погашення якого контролюючим органом скеровувались своєчасно сплачені ПрАТ "Київпорядкомплект" кошти за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями по платі за користування надрами місцевого значення, є протиправним.

Оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується своєчасність подання позивачем податкових декларацій з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення та своєчасність сплати визначених у них грошових зобов`язань, відповідно вимог статті 126 Податкового кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та наявності правових підстав для його скасування.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 272, 286, 308, 315, 316, 321 КАС України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 17 березня 2020 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку