Справа № 460/4569/19
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2020-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2020 року м. Рівне №460/4569/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просила суд:

1. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладену в листі № М-3353/07.1-59 від 21.10.2019, у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , на підставі довідки Апеляційного суду Рівненської області № 05.19/1090/2018 від 19.12.2018 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці;

2.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , з урахуванням виплачених сум, за період з 04.12.2018 по 31.12.2018 відповідно до довідки Апеляційного суду Рівненської області № 05.19/1090/2018 від 19.12.2018 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди.

В обґрунтування позовних вимог позивачка повідомила, що 04.12.2018 прийнято Конституційним Судом України рішення у справі № 11-р/2018, яким зазначено, що положення частини третьої та десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 № 192-VІII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Отже, датою зміни розмірів складових суддівської винагороди є 04.12.2018, і саме з 04.12.2018 у неї виникли підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, змінився і розмір довічного грошового утримання судді у відставці. З підстав наведених у позові, позивачка просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказує на те, що посилання позивача на частину 4 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-УІІІ, щодо дати проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання є безпідставними, оскільки дана стаття визначає право вибору особи на пенсію або довічного грошового утримання. Звернув увагу, що відповідно до пункту 4 розділу II Порядку перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Враховуючи вищевикладене, проводити перерахунок з 04.12.2018, згідно з поданою заявою, позивачем від 20.12.2018 в управління, немає ніяких законних підстав, оскільки це суперечить чинному законодавству. Аналізуючи чинні на момент вчинення окремої процесуальної дії норми законодавства можна зробити висновок, що перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01.01.2019 є правомірним, тому управління діяло на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією за законами України. А тому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, за безпідставністю.

Дослідивши матеріли по справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

З 15.12.2016 позивачка перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що стверджується довідкою про перерахунок пенсії (а.с.15).

Згідно довідки Апеляційного суду Рівненської області від 19.12.2018 № 05.19/1090/2018 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , станом на 04.12.2018 її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 46516,80 грн. (а.с.12).

Зі змісту відзиву на позовну заяву встановлено, що 20.12.2018 ОСОБА_1 подала заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, на підставі вищезазначеної довідки Апеляційного суду Рівненської області від 19.12.2018 №05.19/1090/2018, відповідно до якої визначено суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 04.12.2018.

З 01.01.2019 на підставі заяви та відповідно до довідки від 19.12.2018 № 05.19/1090/18 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та встановлено з 01.01.2019 у розмірі 40 934,78 грн (46 516,80 х 88%), що також стверджується долученим протоколом про перерахунок пенсії(а.с.15).

Судом встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 у справі № 460/594/19, яке набрало законної сили 10.07.2019, позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які полягають у відмові в призначенні, здійсненні нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді з причини не врахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою у державному закладі вищої освіти та в частині відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2018 та з 01.01.2019 та відмови у виплаті недоплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2018 та з 01.01.2019. Зобов`язано Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області зарахувати в стаж роботи на посаді судді половину строку навчання за денною формою у державному закладі вищої освіти та призначити (визначити) ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючому на відповідній посаді судді, без обмеження граничного, максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання, як судді, яка на час виходу у відставку мала стаж роботи на посаді судді 26 років 03 місяці 20 днів, починаючи з 01.01.2018 - часу звернення до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про проведення перерахунку. Зобов`язано Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючому на відповідній посаді судді, без обмеження граничного, максимального розміру щомісячного довічного утримання, як судді, яка на час виходу у відставку мала стаж роботи судді 26 років 03 місяці 20 днів, врахувавши половину строку навчання за денною формою у державному закладі вищої освіти, починаючи з 01.01.2018 та з 01.01.2019 з урахуванням раніше виплачених сум.

Як зазначає відповідач у відповіді від 21.11.2019 № М-3353/07.1-59, на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 у справі № 460/594/19 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відставці, після чого щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 становило:

3 01.01.2018 - 27910,08 грн. (31011,20 грн. х 90 %);

3 01.01.2019 -41865,12 грн. (46516.80 грн. х 90 %);

з 01.02.2019 - 45643,68 грн. (50715.20 грн. х 90 %) (а.с.13-14).

Позивачка зазначає, що 04.12.2018 прийнято Конституційним Судом України рішення у справі № 11-р/2018 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", яким положення частин третьої, десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VІII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відтак, на думку позивачки, саме з 04.12.2018 змінився розмір грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а тому з 04.12.2018 виникли підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді відставці, а не з 01 числа місяця, наступного після збільшення розміру суддівської винагороди.

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , з урахуванням виплачених сум, за період з 04.12.2018 по 31.12.2018, відповідно до довідки Апеляційного суду Рівненської області № 05.19/1090/2018 від 19.12.2018 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Основного Закону, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Конституційний Суд України у рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Як передбачено частинами третьою-п`ятою статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Втім, згідно п.25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 07.07.2010. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

В свою чергу, за правилами частин третьої-четвертої статті 133 Закону №2453-VI, посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат; посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом: 1) судді апеляційного суду - 1,1; 2) судді вищого спеціалізованого суду - 1,2; 3) судді Верховного Суду України, судді Конституційного Суду України - 1,3.

Разом з тим, пунктом 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016 встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

21 липня 2018 року опубліковано Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» №2415-VIII від 15.05.2018.

Цим законом внесено зміни до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016, зокрема, в абзаці другому пункту 3 розділу ІІ слово та цифри "1600 гривень" замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року".

04.12.2018 прийнято Конституційним Судом України рішення у справі № 11-р/2018 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".

Відповідно до пунктів 1 та 3 цього рішення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат". [..] Положення частин третьої, десятої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VІII, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, саме з 04.12.2018 втратили чинність положення частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-VІII) та відновили свою дію положення цієї статті в його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом".

Що стосується визначення дати, з якої підлягає перерахунку щомісячне грошове утримання позивачки, то суду необхідно зазначити таке.

Відповідно до ч.4 ст.142 Закону № 1402-VIII, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Особливості призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України врегульовано Порядком, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20.03.2017 №5-1) (далі - Порядок).

Вказаним Порядком передбачено, що звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Як зазначалося, позивачка зверталася 20.12.2018 до відповідача з відповідними заявами про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідки Апеляційного суду Рівненської області від 19.12.2018 №05.19/1090/2018, відповідно до якої визначено суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 04.12.2018.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку передбачено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

З аналізу протоколу про перерахунок довічного грошового утримання судді слідує, що відповідачем здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачки з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді: з 01.01.2019 - за грудень 2018 року.

Таким чином, відповідачем не визнано права ОСОБА_1 на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дати, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди, а саме з прийняттям 04.12.2018 рішення Конституційним Судом України №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15).

Так у відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що відповідно до пункту 4 розділу II Порядку перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Враховуючи вищевикладене, проводити перерахунок з 04.12.2018 згідно з поданою заявою Позивачем від 20.12.2018 в управління немає ніяких законних підстав, оскільки це суперечить чинному законодавству.

Однак, суд вважає помилковим посилання відповідача на пункт 4 Розділу ІІ Порядку та як наслідок, визначення періоду, за який підлягає перерахунку раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до цього пункту передбачено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Тобто, положення вказаного нормативного акту визначають період, в якому має бути здійснено відповідний перерахунок, що помилково ототожнюється відповідачем з періодом, за який може бути здійснений такий перерахунок. Слід наголосити, що дата, з якої у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в даному випадку, не є тотожним поняттям з датою, з якої позивач набув право на такий перерахунок.

На переконання суду, необхідність подання довідки, в даному випадку довідки Апеляційного суду Рівненської області від 19.12.2018 №05.19/1090/2018, відповідно до якої визначено суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 04.12.2018, підтверджує те, що саме з дати, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди, підлягає перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з тим, необхідним є звернення уваги на правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а, де колегія суддів наголосила, що частина 4 статті 142 Закону № 1402-VIII, яка передбачає здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди діючого судді, не містить відповідні часові обмеження здійснення виплати за наслідками перерахунку, які у даному випадку фактично позбавляють особу на реалізацію права отримання належного розміру грошового утримання за один місяць та пов`язує право на перерахунок щомісячного довічного утримання саме зі зміною розміру складових суддівської винагороди.

Натомість пункт 4 розділу ІІ Порядку (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) взагалі позбавляє позивача права на отримання довічного грошового утримання судді з урахуванням проведеного перерахунку у відповідності до вимог статті 142 Закону № 1402-VIII за той місяць, коли було змінено розмір складових суддівської винагороди судді.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що у спірних правовідносинах застосуванню підлягають положення пункт 4 розділу ІІ Порядку, тобто підзаконного нормативно-правового акта, оскільки Закон № 1402-VIII має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосуваня норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у позивачки виникло з 04.12.2018, з прийняттям Рішення Конституційного Суду України №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то адміністративний позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України на користь позивачки слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати на суму 840,80 грн., сплачені згідно з квитанцією від 23.12.2019 № 0.0..1, оригінал якої наявний в матеріалах справи (а.с.10).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028, ) про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладену в листі № М-3353/07.1-59 від 21.11.2019, у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , на підставі довідки Апеляційного суду Рівненської області № 05.19/1090/2018 від 19.12.2018 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці з 04.12.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , з урахуванням виплачених сум, за період з 04.12.2018 по 31.12.2018, відповідно до довідки Апеляційного суду Рівненської області № 05.19/1090/2018 від 19.12.2018 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненської області (вул. Короленка, 7, м.Рівне,33028, ) судові витрати на суму 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 20 березня 2020 року.

Суддя Зозуля Д.П.