Справа № 200/23/20-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 р. Справа№200/23/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просить суд:

- визнати незаконними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку та обчисленні державної (основної) пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які «постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та обчислення державної (основної) пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які «постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, як норми прямої дії, згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у Рішенні від 25 квітня 2019 року № 1-р(ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19), з 25 квітня 2019 року;

- визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у проведені перерахунку та виплати заборгованості з державної пенсії у розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком та з додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 40% мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року у відповідності до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату заборгованості з державної пенсії у розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком та з додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 40% мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року у відповідності до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він перебуває на обліку в Костянтинівсько-Дружківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як інвалід ІІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

1 жовтня 2019 року, і потім 26 грудня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку та обчислення державної (основної) пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII, а також про проведення перерахунку та виплати заборгованості з державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та з додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року, про існування якої він дізнався після відповіді на адвокатський запит його представника.

Як зазначає позивач, Рішення від відповідача він не отримав, але усною відповіддю йому відмовили в перерахунку, обґрунтовуючи таку позицію тим, що оскільки він був призваний на військові збори та виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не в період проходження строкової служби, право на проведення перерахунку пенсії з 25 квітня 2019 року відповідно до абз. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року №1-р(ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня відповідного року відсутнє.

Щодо виплати існуючої заборгованості за період з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року пояснили, що перерахунок такої заборгованості не передбачений нормами діючим законодавством, а також позивачем пропущено передбачені законом строки.

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що порушують його конституційні права на отримання належної пенсії (а.с. 1-5).

У наданому суду відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , обґрунтовуючи це наступним.

За матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 проходив дійсну строкову службу у період з 9 листопада 1974 року по 12 листопада 1976 року; період перебування в зоні радіоактивного забруднення - з 8 серпня 1986 року по 16 вересня 1986 року. Період дійсної строкової служби та період перебування в зоні радіоактивного забруднення не співпадають, отже, підстав для перерахунку позивачу пенсії немає.

Зазначає, що у випадку ОСОБА_1 перерахунок пенсії по формулі, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 року № 543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» призводить до зменшення розміру пенсії.

Щодо перерахунку пенсії за період з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року зазначає, що у відповідності до п. 6 (7) Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік норми і положення статей 20-23, 30-31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2014 рік, отже управління виплачувало пенсію позивачу в розмірах, встановлених діючим законодавством (а.с. 25-31, 42-45).

Ухвалою суду від 8 січня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 17-18).

Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 5 березня 2020 року о 11-00 год (а.с. 53-54).

Позивач та представник відповідача в судове засідання 5 березня 2020 року не зявились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Причини неявки сторін суду не повідомлені.

Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, беручи до уваги належне повідомлення сторін про місце, дату та час проведення судового засідання, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС (категорія № 1) у 1986 році, в період з 8 серпня 1986 року по 16 вересня 1986 року приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС, отримав інвалідність внаслідок цього третю групу інвалідності; є пенсіонером та знаходиться на обліку у відповідача з 3 січня 2006 року (а.с. 6-10, 46-48, 32-38).

Відповідач, Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25), є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та є належним відповідачем у даній справі (а.с. 19-21).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи ОСОБА_1 з 9 листопада 1974 року по 12 листопада 1976 року проходив дійсну строкову службу у період (зв.бік а.с. 47, а.с. 42-45).

У період з 8 серпня 1986 року по 16 вересня 1986 року був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської атомної електростанції у період (а.с. 47, 42-45).

З 3 січня 2006 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію як інвалід ІІІ групи в розмірі відшкодування фактичних збитків з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 23, 32, 38-39, 48-51).

3 вересня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії з обчисленням її у обсязі 65% пенсії по інвалідності ІІІ групи (а.с. 60).

22 жовтня 2019 року листом (вих. 233/с) Костянтинівсько-Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області позивачу надана відповідь, в якій зазначено, що з урахуванням вимог діючого законодавства у період з 1 січня 2014 року по 31 липня 2014 року пенсія ОСОБА_1 виплачувалась у встановленому законом розмірі (а.с. 12-14).

26 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно рішення Конституційного суду України № 1-Р (ІІ) від 25 квітня 2019 року, а також просив залишити розмір пенсії не змінним, у випадку, якщо перерахована по ст. 59 пенсія виявиться менше, аніж раніше призначена (а.с. 11).

В матеріалах справи не міститься відповіді відповідача на зазначену заяву або доказів на підтвердження прийняття відповідачем рішення про відмову в перерахунку пенсії.

Як вбачається з відзиву на позов та виписки з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії, перерахунок пенсії позивачу на підставі його заяви від 26 листопада 2019 року здійснено не було (а.с. 38-41).

Не погодившись із не проведенням перерахунку та виплати йому пенсії (за наслідком такого перерахунку) позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Відповідно до ст. 47 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції закону станом на 28 лютого 1991 року) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції закону станом на 28 лютого 1991 року) особам, віднесеним до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам 1 групи 100 процентів мінімальної пенсії за віком, інвалідам 2 групи 75 процентів мінімальної пенсії за віком, інвалідам 3 групи, а також особам, які перенесли променеву хворобу будь-якого ступеня та захворювання яких пов`язане з впливом радіоактивного опромінення, - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Зміни, внесені п.п. 12, 15 п. 28 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо розміру державної пенсії та додаткової пенсії, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Відповідно до Конституції України закон про Державний бюджет України діє з 1 січня по 31 грудня календарного року.

Пунктом 4 розділу VІІ Закону України від 23 грудня 2010 року № 2857-VI «Про Державний бюджет України на 2011 рік», в редакції закону, що набула чинності з 22 липня 2011 року згідно із Законом України від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 22 грудня 2010 року № 4282-VI «Про Державний бюджет України на 2012 рік», п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 6 грудня 2012 року № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік» передбачалось, що у 2011, 2012, 2013 роках державна пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначаються в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Закон України від 16 січня 2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» до змін, внесених Законом України від 31 липня 2017 № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 3 серпня 2014 року, не передбачав того, що державна пенсія по інвалідності та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров`ю, призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у період з 1 січня 2014 року до 3 серпня 2014 року пенсія позивачу повинна виплачуватися у відповідності до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( у редакції закону, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Щодо перерахунку пенсії позивача у відповідності до положень ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд зазначає наступне.

Метою та завданнями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є захист громадян, які постраждали внаслідок, в тому числі, Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 59 Закону № 796-XII (у редакції Закону України від 5 жовтня 2006 року № 231-V) пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до ст. 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) або відповідно до ст. 54 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Отже частина 3 ст. 59 Закону № 796-XII (до внесення змін Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ) регулювала порядок обчислення пенсії тільки однієї категорії осіб, а саме: осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII ст. 59 Закону викладено у новій редакції: «Пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до ст. 51 цього Закону».

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, та членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до ст. 54 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».

Порівняльний аналіз попередньої та чинної редакцій ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII свідчить про те, що дана норма регулювала та регулює порядок обчислення пенсії особам, які проходили дійсну строкову службу, але, внісши зміни до ч. 3 цієї статті, законодавець розширив перелік осіб, які мають право на обчислення пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановивши у переліку окрім осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, ще й інших осіб, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Таким чином, дія ст. 59 Закону № 796-XII (обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або 2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або 3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Але таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII не допускається): 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Рішенням Конституційного Суду України (другий сенат) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової служби", яке міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами, за якими визнання розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюється лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним.

Отже, цим Рішенням Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

У Рішенні Конституційного Суду України наголошується, що закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги, а статус військовослужбовців будь-яких категорій обумовлюється військовою службою, інститут якої надає їм спеціальний статус.

Конституційний Суд України зазначив, що аналіз положень ст. ст. 16, 17 Конституції України дає підстави для висновку, що особи, які під час проходження військової служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту. За Конституцією України посилений соціальний захист вказаних категорій осіб вимагає від держави виконання обов`язку визначати такий обсяг їх соціального забезпечення, який гарантуватиме їм гідні умови життя, а також повне відшкодування заподіяної шкоди.

Конституційний Суд України наголосив, що держава може встановлювати певні відмінності щодо рівня соціального захисту вказаних категорій осіб, однак визначені законом відмінності не повинні: допускати жодних невиправданих винятків із конституційного принципу рівності, містити ознак дискримінації при реалізації зазначеними особами права на соціальний захист та порушувати сутність права на соціальний захист, а обґрунтування механізму нарахування соціальних виплат має відбуватись із урахуванням критеріїв пропорційності та справедливості.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що військовослужбовці строкової служби, пенсія яким призначається за ч. 3 ст. 59 Закону та обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, в окремих випадках мають вищий рівень соціального захисту, оскільки розмір їх соціального забезпечення є значно більшим порівняно з іншими категоріями військовослужбовців (у тому числі військовозобов`язані під час участі у військових зборах), які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків.

"Отже, військовослужбовці, які постраждали під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні військового обов`язку, мають різний рівень соціального забезпечення. Такий підхід законодавця до визначення рівня соціального забезпечення вказаних категорій осіб не відповідає принципу справедливості та є порушенням конституційного принципу рівності", - підкреслюється у Рішенні Суду.

Таким чином, на думку Конституційного Суду України, законодавець не забезпечив певні категорії військовослужбовців, які виконують конституційно значущі функції щодо захисту Вітчизни, особливими умовами соціального захисту, обсяг яких має передбачати гідні умови їх життя й повне відшкодування заподіяної шкоди, чим порушив сутність конституційного права на соціальний захист, конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення належного рівня їх соціального захисту.

Словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що положення ч. 3 ст. 59 Зaкoну Укрaїни "Прo стaтус і соціальний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи" в частині "дійсної строкової" втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, а відтак позивач має право на перерахунок пенсії у п`ятикратному розмірі згідно ч. 3 ст. 59 Зaкoну Укрaїни "Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи".

Разом з цим суд зазначає, що питання відносно подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок 22-1).

За приписами п. 4.1, 4.3, 4.7 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абз. 2 пп. 3 п. 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п. 4.7).

Аналіз наведених норм свідчить, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.

Судом встановлено, що 26 листопада 2019 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але в порушення вимог діючого законодавства відповідачем розглянуто її не було.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно не розглянуто заяву позивача про перерахунок пенсії у межах вимог Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що, оскільки фактично заяву позивача розглянуто не було, то відсутній факт відмови в проведенні перерахунку та обчисленні державної (основної) пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до Положення ч. 3 ст. 95 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» (тобто, рішення про відмову відповідачем не приймалось), отже у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання дій відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку та обчисленні державної (основної) пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до Положення ч. 3 ст. 95 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи незаконними, з урахуванням чого суд відмовляє у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

Разом із цим суд вважає, що має місце протиправна бездіяльність відповідача з приводу не прийняття належного рішення за результатом розгляду заяви позивача (відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано суду доказів на підтвердження прийняття належного рішення).

На підставі вказаного, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача та визнати таку бездіяльність протиправною.

З метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 листопада 2019 року та прийняти належним чином оформлене рішення з урахуванням правових висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату заборгованості з державної пенсії у розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком та з додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 40% мінімальної пенсії за віком за період з 1 квітня 2014 року по 2 серпня 2014 року у відповідності до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалі внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII в редакції Закону № 230/96-ВР від 6 червня 1996 року, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Разом із цим, 14 червня 2011 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 3491-VI Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік (далі - Закон № 3491-VI), яким розділ VІІ Прикінцеві положення Закону України Про державний бюджет України на 2011 рік доповнено пунктом 4 такого змісту: Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Положення п. 4 розділу VІІ Закону України Про державний бюджет України на 2011 рік визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011.

Відтак, Законом № 3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інший, ніж передбачений статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ розмір пенсії по інвалідності та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання п. 7 Закону № 3491-VI 6 липня 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету»» № 745, яка набрала чинності з 23 липня 2011 року, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.

Аналіз зазначених норм дає підстави висновку про те, що оскільки 23 липня 2011 року набрала чинності постанова № 745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, якою встановлено розмір основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, положення статей 50, 54 Закону № 796-XII підлягають застосуванню лише до 23 липня 2011 року, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону № 2857-VI та постанови № 745.

У подальшому, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет України на 2012 рік від 22 грудня 2011 року № 4282-VI (набрав чинності 1 січня 2012 року) було установлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Так, постановою Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 23 листопада 2011 року № 1210 був затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок № 1210).

Отже, з 1 січня 2012 року нарахування і виплата пенсії мала здійснюватись у розмірі, встановленому Законом України від 22 грудня 2011 року № 4282-VI «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та Порядком № 1210, оскільки Закон № 4282-VI був прийнятий пізніше Закону № 796-XII, а на виконання Закону № 4282-VI Кабінет Міністрів України затвердив Порядок, то саме - положення Закону № 4282-VI та Порядку підлягають пріоритетному застосуванню до спірних відносин.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року справа № 21-3696а15.

Такий же правовий підхід був закріплений у 2013 році з прийняттям Закону України від 6 грудня 2012 року № 5515-VI Про Державний бюджет України на 2013 рік (далі - Закон № 5515-VI), пунктом 4 Перехідних положень якого встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 20 - 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50 - 52, 54 Закону № 796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2013 рік.

Водночас, 1 січня 2014 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719-VII, Прикінцевими положеннями якого жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених статтями Закону №796-ХІІ, зокрема 50, 54, передбачено не було.

Лише Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 3 серпня 2014 року, розділ Прикінцеві положення Закону України від 16 січня 2014 року №719-VII Про Державний бюджет України на 2014 рік доповнено пунктом 67, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення статей 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2014 рік.

Відтак, з 3 серпня 2014 року Законом № 719-VII Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені статтями 50-54 Закону № 796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, враховуючи наведене вище та виходячи з принципу пріоритетності Закону № 796-ХІІ над підзаконним нормативно-правовим актом Порядком № 1210, у спірний період з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року виплата позивачу пенсії по інвалідності мала здійснюватись відповідно до ст. 54 Закону № 796-XII у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача, мала здійснюватись відповідно до ст. 50 Закону № 796-XII у розмірі 40 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі № 619/2262/17; у постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2016 року по справі № 285/4300/14-а, висновок якого суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (ч. 5 ст. 242 КАС України).

На підставі зазначеного, суд вважає, що відповідачем протиправно не здійснено нарахування та виплату пенсії позивачу у спірний період відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору ст. 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу у період з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату заборгованості з державної пенсії у розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком та з додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі 40% мінімальної пенсії за віком за спірний період, у відповідності до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки відповідно до положень п. 10 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України, беручи до уваги, що позивачем заявлені позовні вимоги немайнового характеру (визнання дій відповідача незаконними), а позовні вимоги щодо проведення перерахунку та обчислення пенсії є похідними від вимог про визнання дій незаконними, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 255, 257-258, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; місцезнаходження: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25) - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не прийняття належного рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 26 листопада 2019 року.

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 листопада 2019 року - з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, а саме - з врахуванням приписів ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25 квітня 2019 року та п. 9-1 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року за № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Визнати протиправними дії Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії у період з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року без врахування нормативно-правових приписів ст.ст. 50, 54 Закону № 796-XII, а саме: основної пенсії - у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача, - у розмірі 40% процентів мінімальної пенсії за віком.

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії, виходячи із основного розміру пенсії 6 (шість) мінімальних пенсій за віком та з додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю - у розмірі 40% мінімальної пенсії за віком за період з 1 квітня 2014 року по 2 серпня 2014 року у відповідності до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалі внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (; місцезнаходження: 85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25) на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - рахунок - UA26001, , код банку 899998, отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду прийняте у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини складені та підписані 5 березня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено та підписано 10 березня 2020 року.

Суддя Н.П. Волгіна