Справа № 695/3324/19
Суддя: Степченко М. Ю.
Дата ухвалення: 2020-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3324/19

номер провадження 2-а/695/25/20

05 березня 2020 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю: секретаря Біленко Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 БУПП у Тернопільській області Смітюха Володимира Тарасовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 27.09.2019 року серії НК № 968282,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до поліцейського роти № 3 БУПП у Тернопільській області Смітюха Володимира Тарасовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 27.09.2019 року серії НК № 968282.

Позивач обґрунтовує свій позов тим, що він є водієм категорії «В, С, Е, Д» та здійснює вантажні перевезення автомобілем MAN TGS 18.400 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом KING д.н.з. НОМЕР_2 .

27.09.2019р. близько 16-30год. на 395 км а/д Доманове-Тереблече його зупинив поліцейський роти № 3 БУПП у Тернопільській областіСмітюх В.Т. та без пояснення причин зупинки зобов`язав надати документи. Після їх огляду та огляду транспортного засобу заявив, що ОСОБА_1 порушено п.п. 22.5 ПДР України, а саме великогабаритний вантаж перевищує висоту понад 4м. На його заперечення поліцейський не зважав та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 968282 від 27.09.19р., якою визнав позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Позивач вважав притягнення його до адміністративної відповідальності протиправним, оскільки заміри висоти відповідним чином проведені не були та в постанові вони також відсутні, яка саме була висота вантажу встановлено не було. Тому оскаржувана постанова суперечить дійсним обставинам справи.

Розгляд вказаної справи здійснюється в спрощеному позовному провадженні відповідно до ухвали суду від 15.10.2019 року.

У судовому засіданні 17.12.2019р. позивач позов підтримав та вказав, що поліцейський, який виніс постанову до нього навіть не підходив, він спілкувався з дівчиною-поліцейським. Йому відомо як вимірюються габарити, але коли інспектор сидячи в машині сказав, що на «око» визначає висоту, став заперечувати та наголошувати, що для цього повинна бути спеціалізована лінійка. Однак поліцейський на це не зважав та виніс постанову. Також позивач зазначав, що інспектор поліції не повідомив йому, що буде розглядатись справа про адміністративне правопорушення. При цьому позивачу не було роз`яснено його права та обов`язки і не запропоновано надати пояснення по суті справи. Також його не повідомили чи ведеться відеофіксація розгляду справи. У подальшому в судове засідання не прибув, скерував до суду телефонограму про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, продень та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника третьої особи Лобач М. надійшов відзив, де остання заперечує проти позову та просить справу розглядати у відсутність представника УПП в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції. Відповідно до наданих заперечень просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що відповідач діяв виключно у межах повноважень та у спосіб, що визначені як Конституцією України так і Законами України. Оскаржувана постанова винесена ним з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Згідно статей 222, 258 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядають справи (віднесені до їх компетенції) працівники органів і підрозділів Національної поліції не складаючи протоколів про адміністративні правопорушення та виносять постанови у справі на місці вчинення правопорушення.

Після ухвалення рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року, набрав чинності (08.08.2015 року) Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» 14.07.2015 № 596-VIII, яким було внесено зміни, зокрема і до ст. 258 КУпАП, тому застосування висновків вказаного рішення Конституційного Суду України, не може бути застосовано до норми права, яка була прийнята після його ухвалення.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Як вбачається з постанови по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 968282 від 27.09.2019р. позивач ОСОБА_1 27.09.2019р. близько 16-30год. на 395 км а/д Доманове-Тереблече, керуючи транспортним засобом MAN TGS 18.400 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом KING д.н.з. НОМЕР_2 перевозив великогабаритний вантаж, висота якого перевищує 4м. без дозволу на перевезення великогабаритного вантажу, погодженого з органами Національної поліції, чим порушив п.22.5. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП і до нього було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

У даній постанові зазначено, що її копію позивач отримав на місці, про що свідчить його підпис.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріали справи взагалі не містять будь-яких відомостей про встановлення працівником поліції обставин, зазначених в постанові.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п.10 розділу III вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідачем не було зазначено в постанові докази на підтвердження винуватості особи, як і не надано суду жодних доказів щодо правомірності своїх дій. Із рапорту поліцейського Смітюха В.Т., на який, як на єдиний доказ вини, посилається третя особа, не вбачається, за допомогою яких саме вимірювальних засобів ним було встановлено, що позивач перевозив великогабаритний вантаж, висота якого перевищує 4м.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові.

Суд вважає, що відповідачем під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було порушено вимоги ст. 245 КУпАП, а саме: не повно з`ясовано обставини справи.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. При цьому принцип презумпції невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень, що визнав ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" (остаточне рішення від 15 травня 2008 року).

Так, згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними доказами правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного в постанові.

Враховуючи вищевикладене, суд, зважаючи на неповноту розгляду справи про адміністративне правопорушення та невірне встановлення фактичних обставин справи у постанові, відсутності будь-яких доказів та заперечень з боку відповідача, вважає, що постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 251, 245, 258 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-73, 77, 139, 241- 246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову поліцейського роти № 3 БУПП у Тернопільській області Смітюха Володимира Тарасовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 968282 від 27.09.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя М. Ю. Степченко