Справа № 320/5115/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2020-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2020 року м. Київ № 320/5115/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Київської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Київської митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA125000/2019/000264/2 від 19.03.2019, прийняте Київською митницею ДФС за результатами перевірки митної декларації № UA125250/2019/802506;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125250/2019/00064, прийняту Київською митницею ДФС за результатами перевірки митної декларації № UA125250/2019/802506.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.03.2019 декларантом ПП «Голд Кортланд» було подано до Київської митниці ДФС документи для митного оформлення легкового автомобіля марки BMW, модель 216DGRANTOURER, (VIN) - НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, робочий об`єм двигуна - 1496 см3, торговельна марка: BMW Виробник: BayericheMotorenWerkeAG, Країна виробництва - Німеччина.

Проте, Київською міською митницею ДФС було прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125250/2019/00064 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000264/2 від 19.03.2019, та визначено митну вартість за резервним методом у розмірі 16900,00 євро у зв`язку звідсутністю у наданих документах достовірних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Позивач зазначає, що подані до митного оформлення документи повністю відповідають вимогам митного законодавства та є достатніми для підтвердження митної вартості автомобіля за ціною інвойсу, а будь-які обставини, визначені положеннями частини першої статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості за першим методом, відсутні. Позивач також вважає, що у митного органу не було обґрунтованих підстав стверджувати, що має місце заявлення неповної та/або недостовірної інформації про митну вартість товару та не доведено, що подані декларантом документи містять розбіжності, або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, внаслідок чого були відсутні підстави як для витребування додаткових документів, так і для прийняття спірних рішень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

Крім того, вказаною ухвалою судом витребувано від відповідача:

- копії поданих до митного оформлення митних декларацій та всіх доданих до них документів;

- письмове обґрунтування необхідності витребування митницею додаткових доказів із зазначенням підстав витребування, а саме, документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів;

- Положення про митний пост Київської митниці ДФС, через який здійснювалось розмитнення товару.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив від 11.11.2019 на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що під час проведення перевірки наданих позивачем до митного оформлення документів було встановлено, що вони містять розбіжності та не підтверджують всі значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

В своїх доводах відповідач зауважує на тому, що декларантом було надано попередній інвойс, де загальна вартість транспортного засобу становить 10 355,00 євро, що підтверджується в наданих до митного оформлення документах, тоді як митну вартість останнім було заявлено у розмірі 10 256,00 євро. Крім того, відповідач зазначає, що декларантом не в повному обсязі були надані витребувані митницею документи, а саме виписка з банківської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Крім того, відповідач додатково зазначає, що під час перевірки правильності визначення митної вартості товару (транспортного засобу) ним було застосовано інформацію з офіційного довідника ринку Європи - каталогу Schwacke, обов`язок щодо використання якого під час визначення митної вартості транспортного засобу встановлений наказом Державної митної служби України.

Позивач не погоджуючись з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов,19.11.2019 подав до суду відповідь на відзив де зазначив про те, що при застосуванні методу визначення митної вартостіза ціною договору, митниморганом повинен враховуватись в першу чергу зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює та додатки до нього у разі їх наявності та рахунок-фактура (інвойс) відповідно до ч.2 ст. 53 МК України. Крім того зазначає, що відповідачем безпідставно було визначено митну вартість товару (транспортного засобу) у розмірі 16900 Євро, оскільки інформація з офіційного довідника ринку Європи - каталогу Schwacke містить дані про те, що експлуатаційний пробіг транспортного засобу, який взятий за основу для визначення митним органом митної вартості складає 107917 кілометрів, тоді як експлуатаційний пробіг транспортного засобу, що був пред`явлений позивачем для митного оформлення на момент розмитнення товару, складав 191472 кілометрів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.11.2019 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та призначено справу № 320/5115/19 до судового розгляду по суті у режимі відеоконференції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 доручено Запорізькому окружному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання у адміністративній справі № 320/5115/19,призначеного на 07.02.2020, в режимі відеоконференції.

У судове засідання, призначене у справі у режимі відеоконференції на 07.02.2020, з`явилися уповноважений представник позивача.

Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити та стягнути на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Представник відповідача у судове засідання 07.02.2020 не з`явився. Відповідач був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце судового розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило.

Судом в ході слухання справи було розглянуто клопотання відповідача про заміну його правонаступником. При цьому, представник позивача заперечував проти задоволення вказаного клопотання з огляду на ту обставину, що даказів припинення Київської митниці ДФС суду відповідачем не надано, а також, що позивачем не заявлено у позові вимог зобов`язального характеру. Протокольною ухвалою суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання з огляду на заперечення представника позивача, а також оскільки відповідачем не було надано витяг з ЄДРПОУ щодо пирпинення Київської митниці ДФС.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

22.01.2018 між ОСОБА_2 (який на підставі нотаріальної довіреності від 04.03.2019, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Винник С.М. та з метою здійснення митних та реєстраційних процедур діяв від імені та в інтересах ОСОБА_1 ) та компанією ЗАО «Гелготос транспортас» (UABGelgotosTransportas), код 300016057, д. Александравас, LT-68100, Мариямпольськое самоупр., Литовская Республика (Товариство) було укладено договір № С-104810, за умовами якого Товариство створює ОСОБА_1 (Клієнт) технічні можливості для участі в аукціонах Транспортних засобів, про які надається інформація на Інтернет-сторінці, а Клієн зобов`язується дотримуватися умов і порядку, встановлених цим Договором, належними чином та своєчасно розраховуватися з Товариством за цим Договром. Спеціальні умови (ціна Транспортного засобу, порядок розрахунку і ін.) зазначаються у Формі підтвердження покупки/попередньому рахунку.

28.01.2019 позивач шляхом участі в аукціоні отримав право прибання автомобіля марки BMW, модель 216DGRANTOURER, (VIN) - НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, робочий об`єм двигуна - 1496 см3, номер двигуна - немає даних, клас екологічності - EURO 6, колір - чорний, кількість місць для сидіння включно з місцем водія - 5, колісна формула - 4х2, тип кузова - універсал, календарний рік випуску - 2016, модельний рік - 2016, визначений для використання по дорогах загального користування. Пошкодження, несправності та комплектація згідно акту митного огляду № UA205010/2019/216225 від 08.03.2019: пошкоджено ЛФП (подряпини, сколи) Торговельна марка: BMW Виробник: BayericheMotorenWerkeAG, Країна виробництва - Німеччина.

Митна вартість вказаного автомобіля була визначена за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту), а саме: 10 256,00 Євро.

На підтвердження митної вартості товару декларантом - ПП «Голд Кортланд» надано відповідачу такі документи:

- рахунок-фактура (invoice) №5810725 від 28.01.2019;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UAUA205010/2019/216225 від 08.03.2019;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 31.01.2019;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 31.01.2019;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару №SW24J219О05709 від 20.02.2019;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару №SW24J304О20223 від 05.03.2019;

- договір про надання послуг митного брокера №04/03/19-1 від 04.03.2019;

- висновок про проходження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом

№ 9703 від 11.03.2019;

- інші некласифіковані документи №16489406 від 20.02.2019;

- довіреність №ННТ477435 від 04.03.2019;

- інформація з інтернет ресурсу від 12.03.2019;

- фото;

- копія митної декларації країни відправлення №19LTKC0100EK05F0E0 від 05.03.2019;

- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA.46E/2276-19 від 11.03.2019;

- паспортний документ фізичної особи ОСОБА_1 , що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України;

паспортний документ фізичної особи ОСОБА_2 , що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України;

- митна декларація № UA125250/2019/802506 від 12.03.2019.

За результатами перевірки митної декларації Київською митницею ДФС прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення № UA125250/2019/00064та рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від №UA125000/2019/000264/2 від 19.03.2019.

Так, у вказаному рішенні митний орган не погодився із заявленою митною вартістю товарів та визначив її за резервним методом визначення митної вартості транспортного засобу на рівні 16 900,00 євро.

Київською митницею ДФС у графі 33 рішення про коригування митної вартості «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що надані позивачем документи не містять числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: декларантом було надано попередній інвойс, де загальна вартість транспортного засобу становить 10 355,00 Євро, що підтверджується в наданих до митного оформлення документах, тоді як митну вартість останнім було заявлено у розмірі 10 256,00 Євро.

Відповідач також зазначив, що з метою підтвердження числового значення заявленої митної вартості від декларанта було витребувано документи відповідно до вимог частин 2-3 ст.53, ст.ст.54,57 Митного кодексу України додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомлені.

Проте, декларантом, за твердженням відповідача, не в повному обсязі були надані витребувані митницею додаткові документи, а саме виписка з банківської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Крім того, в додатково наданих документах міститься переписка з аукціоном згідного того, що рахунок на оплату надіслано 28.01.2019, де термін оплати рахунку складає 5 днів з моменту виставлення. Проте з аукціону 08.02.2019 прийшло повідомлення, що згідно умов договору нараховується пеня. Частина оплати здійснена 20.02.2019 та 05.03.2019. До митного оформлення не було надано банківські платіжні документи на оплату штрафних санкцій та договір про який зазначається в переписці з аукціоном.

У спірному рішенні відповідач зауважив на тому, що декларант не в повному обсязі виконав вимоги ст.53 Митного кодексу України. Отже, подані декларантом документи не містять належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числове значення заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартості неможливо відповідно до ст.64 Митного кодексу України.

Відповідач визначив митну вартість за резервним методом. Джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару, є товар № 1 митна декларація від 22.03.2019 №UA125250/2019/80313, вартість товару згідно джерела інформації - 16 900,00 євро. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методувідповідно до статті 64 Митного кодексу України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів та торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Не погоджуючись з правомірністю здійснення відповідачем коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою та другою статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За приписами частин першої та другої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

В силу частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частиною другою статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 Митного кодексу України).

Частиною другою статті 54 Митного кодексу Українивстановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Положенням частини другою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (частина третя статті 58 Митного кодексу України).

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства слід зробити висновок, що орган доходів і зборів у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

При цьому, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

У розумінні наведених статей Митного кодексу України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 09.04.2019 у справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 у справі № 826/2312/16, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Отже, на думку суду митний орган має право самостійно розраховувати (коригувати) митну вартість заявлених декларантом товарів лише у випадку наявності документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що Київською митницею ДФС під час проведення контролю правильності визначення декларантом митної вартості автомобіля марки BMW, модель 216 DGRANTOURER, (VIN) - НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, робочий об`єм двигуна - 1496 см3, торговельна марка: BMW Виробник: BayericheMotorenWerkeAG, Країна виробництва - Німеччина, було виявлено, що документи, зазначені у статті 53 Митного кодексу України, містять певні розбіжності.

Так, у рішенні про коригування митної вартості № UA125000/2019/000264/2 від 19.03.2019 відповідач зазначив про те, що декларантом під час митного оформлення було надано попередній інвойс, де загальна вартість транспортного засобу становить 10 355,00 Євро, тоді як останнім митну вартість було заявлено у розмірі 10 256,00 Євро, що на думку відповідача свідчить про заявлення декларантомнеповних відомостей про числові значення складових митної вартості.

Оскаржуваним рішенням скорегована вартість товару, яка склала 16900 євро, при цьому джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару, є вартість офіційного довідника ринку Європи - каталогу Schwacke, згідно якого рівень вартості оцінюваного транспортного засобу з ПДВ склав 16900 Євро.

Крім того, в графі 33 спірного рішення міститься посилання на те, що декларант не в повному обсязі надав витребувані митницею документи, а самене надав виписку з банківської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Однак, слід зазначити, що каталог Schwacke не містить опцій щодо визначення вартості пошкоджених авто.

Суд також зазначає, що відповідачем під час визначення митної вартості товару не враховано те, що автомобіль має пошкодження, які суттєво впливають на його вартість.

Так, згідно акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205010/2019/216225 від 08.03.2019вбачається, що транспортний засіб марки BMW, модель 216DGRANTOURER, (VIN) - НОМЕР_1 , тип двигуна - дизель, робочий об`єм двигуна - 1496 см3, торговельна марка: BMW Виробник: BayericheMotorenWerkeAG, Країна виробництва - Німеччина,має подряпини, сколи, пошкодження ЛФП, показник одометра - 191472 км.

Отже, на думку суду зазначені пошкодження автомобіля та його пробіг значно знижують вартість авто від тієї, що вказана у каталозі Schwacke.

Крім того, суд критично ставиться до такої інформації Schwacke, яка, як свідчить матеріали справи, по суті й визначила митну вартість товару, виходячи із наступних мотивів.

По-перше, відповідач не обґрунтував підставність і правомірність використання у спірному випадку відомостей оціночної діяльності програмного продукту Schwacke.

Зокрема, за змістом пункту 5 "Джерела довідкової інформації, які можуть бути використані під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків" Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 року № 689, на який посилається представник відповідача, визначено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації:

- спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС;

- спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку;

- інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів;

- інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару;

- інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, втому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи;

- інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС;

- цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством;

- інформація отримана з мережі Інтернет.

У спірних правовідносинах інформація із програмного продукту Schwacke є висновком про якісні та вартісні характеристики товару. Однак, відповідач жодним чином не аргументував наявність у Schwacke відповідної ліцензії на право здійснення будь-якої оціночної діяльності із визначення вартості транспортних засобів, в тому числі й тих, які продаються чи придбаваються у Европі. Не послався відповідач й на нормативно-правовий акт, відомчий наказ, міжурядову угоду чи міжнародний договір, які б надавали право митним органам Державної фіскальної служби України замовляти та використовувати відповідну оцінку автомобілів.

На думку суду, оцінка Schwacke була здійснена без безпосереднього технічного огляду (експертизи) реального стану конкретного автомобіля, а саме щодо наявності будь-яких технічних ушкоджень або інформацію про стан ТЗ в наслідок експлуатації.

Відповідач не довів, що така інформація про реальний стан транспортного засобу була передана для оцінки за допомогою програмного продукту Schwacke.

Вказане свідчить про недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не було встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані, які необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених під час судового розгляду доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості вказаного вище товару, виходячи з такого.

Крім того, з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000264/2 від 19.03.2019вбачається, що додаткові документи були витребувані відповідачем від декларанта у зв`язку з тим, що документи, які були подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.

Проте, у цьому рішенні відсутнє обґрунтування того, що зазначені недоліки впливають на митну вартість товару.

При цьому, як вбачається зі змісту форми підтвердження покупки/попереднього рахунку №5810725, ціна транспортного засобу на момент митного оформлення складала 10 256,00 Євро, з яких: вартість транспортного засобу - 9 666 Євро; вартість транспортування транспортного засобу з Нідерландів до Литви - 380 Євро; сплата за послуги аукціону - 100 Євро; пеня за прострочення оплати транспортного засобу - 110 Євро.

Слід зазначити, що серед документів, які були надані декларантом для митного оформлення автомобіля, булитакож і платіжні документи № SW24J219О05709 від 20.02.2019 та № SW24J304О20223 від 05.03.2019, які згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України є документами, що підтверджують митну вартість товару.

Водночас, розбіжності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, на думку суду, не можуть бути підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Щодо розбіжностей між ціною транспортного засобу (10 256,00 Євро) зазначеною у графі 42 «Ціна товару» митної декларації № UA125250/2019/802506 від 12.03.2019 та вказаною митною вартістю товару в сумі 306 354,35 грн, що еквівалентно (10 355,00 Євро), зазначеною у графі 45 митної декларації, на яку посилається відповідач, суд зазначає, що вказана розбіжність є витратами на доставку, наданого для митного оформлення транспортного засобу до Державного кордону України, що склали 99,00 Євро. Отже, зазначена сума разом із загальною вартістю транспортного засобу у розмірі 10 256,00 Євро була включена декларантом до митної вартості товару.

Доводи відповідача про те, що позивачем порушено строки оплати за транспортний засіб, судом не приймаються, оскільки порушення таких строків не спростовують числових значень, зазначених у декларації.

Отже, як свідчать матеріали даної справи, митну вартість товару відповідачем було визначено за резервним методом, а саме за основу її визначення взято інформацію про ринкову вартість автомобіля з інтернет джерела - електронного довідника Schwacke.

Проте, суд вказує на протиправність зроблених митницею висновків про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом - за ціною договору.

Така протиправність, на переконання суду, обґрунтовується наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Суд констатує, що відповідач, реалізовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, не довів наявність жодних застережень щодо застосування у спірних відносинах першого методу, визначених у частинах 1 і 2статті 58 Митного кодексу України, в тому числі і в частині не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості.

У зв`язку з цим, доводи відповідача про те, що надані до митного оформлення документи не містять достовірних, об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, та відомостей щодо ціни що була фактично сплачена, суд не бере до уваги, оскільки такі доводи не є достатньо обґрунтованими, а відтак є безпідставними.

При цьому, у поданих до митного оформлення документах (договорі, транспортних (перевізних) документах тощо) відомостях про вартість придбаного автомобіля, не позбавляло можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України, проте невідповідності цифрового зазначення у поданих документах та невідповідність митній вартості, заявленій позивачем у митній декларації від 12.03.2019 № UA125250/2019/802506,судом не встановлено.

Натомість, як уже зазначалося, митна вартість транспортного засобу була скоригованавідповідачем саме за резервним методом та становить 16 900,00 Євро.

Водночас, за основу для коригування митної вартості товару за резервним методом митним органом взято визнану митну вартість товару, оформленого за митною декларацією від від 22.03.2019 №UA125250/2019/80313, з приводу чого суд зазначає таке.

У відповідності до статті 57 Митного кодексу Українимитні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Крім того, законодавцем обмежене право відповідача на визначення митної вартості товару шляхом застосування другорядних методів, зокрема, відповідач має право застосувати послідовно другорядні методи тільки у випадку, якщо неможливо визначити митну вартість попереднім методом.

Згідно пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За умовами пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним судом у постановах від 2 лютого 2019 року у справі № 808/454/18 та від 19 червня 2018 року у справі № 826/6346/16, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Натомість, як вбачається зі змісту графи 33 рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості №UA125000/2019/000264/2 від 19.03.2019, у ньому зазначено лише дату та номер вказаної митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що відповідно не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Згідно п.3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки позивачем до Київської митниці ДФС було подано повний пакет документів на підтвердження повноти та достовірності заявленої ним митної вартості товару за основним методом, про що свідчать наявні у справі докази, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а також не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, суд приходить до висновку, що у відповідача не було належних підстав для коригування митної вартості, у зв`язку з чим спірне рішення про коригування митної вартості підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації № UA125250/2019/00064, суд зазначає наступне.

За приписами частини дванадцятої статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Як свідчать матеріали даної справи, після прийняття відповідачем рішення №UA125000/2019/000264/2 від 19.03.2019про коригування митної вартості товарів останнім була виставлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125250/2019/00064.

Виходячи з цього суд зазначає, що позовна вимога про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125250/2019/00064 є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування відповідачем рішення №UA125000/2019/000264/2 від 19.03.2019 про коригування митної вартості товарів.

Згідно пункту 23 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України похідна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

У зв`язку з цим, позовна вимога про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125250/2019/00064 підлягає задоволенню у зв`язку із задоволенням основної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення №UA125000/2019/000264/2 від 19.03.2019 про коригування митної вартості товарів.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2704,75грн. за дві позовні вимоги немайнового характеру заявлені в межах даного провадження.

Беручи до уваги, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, тягар оплати судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 2704,75 грн.слід покласти на Київську митницю Державної фіскальної служби.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості №UA125000/2019/000264/2 від 19.03.2019.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці ДФС № UA125250/2019/00064.

4. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної фіскальної служби (; місцезнаходження: 08307, Київська область, м.Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль») суму судового збору у розмірі 2704 (дві тисячі сімсот чотири) грн. 75 коп. на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 17 лютого 2020 р.