Справа № 751/918/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/918/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2020 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, суддя Філатова Л.Б.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північної митниці Держмитслужби (Чернігівської митниці ДФС), третя особа - заступник начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненко В.В. про скасування постанови і закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Північної митниці Держмитслужби (Чернігівської митниці ДФС), третя особа - заступник начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненко В.В., у якому просила скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0899/10200/19 від 23.10.2019 і закрити справу.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено; скасовано постанову в справі про порушення митних правил № 0899/10200/19 від 23.10.2019, винесену заступником начальника Чернігівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненко В.В. про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10327 грн. 62 коп., і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Північна митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, в якій просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.02.2020 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач наголошує, що з урахуванням положень правил 1, 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, загальних положень до товарної групи 85 УКТ ЗЕД, пояснень до товарної позиції 8536 УКТ ЗЕД класифікація обладнання для змагання конкуру здійснюється у товарній позиції 8536 згідно з УКТ ЗЕД. Під час провадження встановлено, що незважаючи на встановлений порядок визначення коду товарів, позивачем при підготовці та поданні електронної митної декларації від 28.08.2019 № UA102150/2019/204245 не враховані положення правил 1, 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, загальні положення до товарної групи 85 УКТ ЗЕД, пояснення до товарної позиції 8536 УКТ ЗЕД, тобто саме позивач зобов`язаний був під час митного оформлення встановити вірну класифікацію спірного товару.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що, позивач, як особа, уповноважена на декларування товарів, повинен був класифікувати спірний товар відповідно до його назви та призначення за кодом відповідно до УКТ ЗЕД - , крім того, позивач як декларант, володіє спеціальними знаннями у галузі митної справи та зобов`язаний при визначенні коду товару керуватися вимогами УКТ ЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України з урахуванням ОПІ УКТ ЗЕД та визначальних для класифікації характеристик товару.

Крім того, апелянт наголошує, що протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним. У матеріалах справи про ПМП містяться докази направлення митницею позивачу протоколу про ПМП №0899/10200/19, що підтверджується супровідним листом від 02.10.2019 № 9170/7/25-70-20-01, а тому відповідачем не порушено вимоги закону щодо розгляду справи у відсутність позивача, оскільки останньому були створені всі умови для реалізації ним свого права на особисту участь під час розгляду справи про ПМП, але він його не використав.

18.03.2020 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Також, 18.03.2020 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2020 року залишити без змін.

Позивач у відзиві вказує, що сам по собі факт зазначення нею невірною коду товару в декларації не може бути доказом того, що її дії були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу та не становить складу порушення, передбаченого ст.485 МК України.

19.03.2020 до суду апеляційної інстанції від Північної митниці Держмитслужби (Чернігівської митниці ДФС) надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника митниці.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17 червня 2019 року між науково-виробничим ТОВ «БЕЛАВТОТРАНСГАЗ», як постачальником, та ТОВ «АЗС СЛАВУТИЧ» - покупцем, укладено зовнішньоекономічний контракт на постачання товару №17/06-2019 (а.с.30-33, т.1).

23.08.2019 між Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою, як повіреним, та ТОВ «АЗС СЛАВУТИЧ», як довірителем, укладено договір доручення на митну брокерську діяльність №ЧД-218 (а.с.94-95, т.1).

26.08.2019 на адресу ТОВ «АЗС СЛАВУТИЧ» згідно з контрактом №17/06-2019 від 17.06.2019 року, надійшла партія товару, що підтверджується інвойсом № 4 (а.с.28-29, т.1).

28.08.2019 уповноваженою особою ОСОБА_1 до Чернігівської митниці ДФС було подано митну декларацію №UA102150/2019/204245 для здійснення митного оформлення товару. Товар № 2 було задекларовано як «Електричний пристрій для захисту електричних кіл: пристрій заземлення автоцистерн УЗА - 220В - БП - ВЗ, у кількості 1 шт. Країна походження товару - Російська Федерація, митна вартість 57375,60 грн. та задекларовано за кодом згідно з УКТ ЗЕД - (ставка ввізного мита - 0%).

Для митного оформлення позивач надала відповідачу пакет документів: рахунок інвойс № 4 від 26.08.2019 року (а.с. 28-29, т.1); автотранспортну накладну від 28.06.2019 (а.с.27, т.1); пакувальний лист № 4 від 26.08.2019 (а.с.19-26, т.1); зовнішньоекономічний контракт на постачання товару №17/06-2019 (а.с.30-33, т.1); декларацію про походження товару (а.с.34, т.1), в яких код товару вказано .

29.08.2019 відділом митного оформлення № 3 Чернігівської митниці ДФС прийнято рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2019 та встановлено код товару № 2 «Електричний пристрій для захисту електричних кіл: пристрій заземлення автоцистерн УЗА - 220В - БП - ВЗ» - НОМЕР_1 (а.с.44-45, 96, т.1). На підставі винесеного рішення було відмовлено в митному оформленні та складено картку відмови №UА102150/2019/00202 (а.с.38-39, т.1).

29.08.2019 позивачем була подана нова митна декларація №UА102150/2019/204258 з урахуванням рішення про визначення коду товару від 29.08.2019 №КТ- UA-2019 (а.с.15-18, 40-43, т.1).

Відповідно до службової записки заступника начальника управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання митниці від 24.09.2019 року №1364/25-70-19-02 різниця в сплаті митних платежів при оформленні товару «Електричний пристрій для захисту електричних кіл: пристрій заземлення автоцистерн УЗА - 220В - БП - ВЗ» в товарній під категорії (ставка ввізного мита 5%) та товарній під категорії (ставка ввізного мита 0%) згідно УКТ ЗЕД складає 3442,54 грн. (а.с.103, зворот, т.1).

За вказаним фактом відносно позивача складено протокол про ПМП №0899/10200/19 від 02.10.2019 року за ст. 485 МК України - дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, примірник якого позивач не отримувала (а.с.97-99, т.1).

Як вбачається із письмових пояснень позивача від 18.09.2019 року, декларування товару було здійснено на основі наданих виробником/відправником товаросупровідних документів із зазначенням назви і коду товару (а.с.100-101, т.1).

Постановою заступника начальника Чернігівської митниці ДФС від 23.10.2019 в справі про порушення митних правил №0899/10200/19 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді 300% несплаченої суми митних платежів, що складає 10327 грн. 62 коп. (а.с.104-106, т.1).

Вважаючи постанову у справі про порушення митних правил №0899/10200/19 від 23.10.2019 протиправною, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не було надано до митного органу недостовірних документів для визначення коду товару, недостовірної інформації або приховування будь-якої інформації, необхідних для класифікації товару, оскільки при визначенні митницею коду товару були використані товаросупровідні документи, надані позивачем, при цьому, сам по собі факт зазначення позивачем невірного коду товару в декларації не може бути доказом того, що його дії були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу та не становить складу порушення, передбаченого ст.485 МК України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Отже, однією з обов`язкових ознак порушення митних правил як адміністративного правопорушення є протиправність дій.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч.8 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору; 3) відомості про найменування країн відправлення та призначення; 4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери; 5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів; 6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати); 7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови; 8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України; 9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу; 10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Відповідно до ст. 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Згідно ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16- річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств. Посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку (п. 43 ст. 4 Митного кодексу України).

Відповідно до графи 54 митної декларації №UA102150/2019/204245 особою, відповідальною за здійснення декларування вищевказаного товару, була громадянка України ОСОБА_1 .

В даному випадку, об`єктивна сторона правопорушення полягає у заявленні в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України характеризується умислом. Тобто, в даному випадку конкретною метою, як обов`язковою ознакою складу правопорушення, є намір особи неправомірно звільнитись від сплати митних платежів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постановах від 06 червня 2018 року по справі №607/1866/17 та № 607/2391/17, для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Також, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 13.12.2018 по справі №759/360/17 зазначив, що за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили б саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар) сам факт неправильного визначення коду згідно з УКТЗЕД не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до ст. 485 Митного кодексу України.

Тобто, для притягнення до відповідальності згідно статтею 485 Митного кодексу України у даному випадку необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Згідно ч. 2 ст. 69 МК України митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Тому, здійснення такого контрою є прямим обов`язком відповідача, в той час як застосування штрафних санкцій за порушення, пов`язані з неправильною класифікацією товарів, можливе лише при поданні декларантом неправдивих відомостей, підроблених документів чи подання документів не в повному обсязі.

Частиною 6 ст. 69 МК України встановлено, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 року за № 1372/21684, визначено графи МД, які заповнюються декларантом самостійно.

Згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, графа 31 митної декларації повинна містити такі відомості про товар: опис товару відповідно до товаросупровідних документів в обсязі, достатньому для його розпізнання та віднесення до коду згідно з УКТЗЕД.

Колегія суддів зазначає, щ позивачем в митній декларації у графі 31 вказаний опис товару згідно із товаросупровідними документами.

Отже, позивачем не було надано до митного органу недостовірних документів для визначення коду товару, недостовірної інформації або приховування будь-якої інформації, необхідних для класифікації товару, оскільки при визначенні митницею коду товару були використані товаросупровідні документи, надані позивачем.

В даному випадку, сам по собі факт зазначення позивачем невірного коду товару в декларації не може бути доказом того, що її дії були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів того, що позивач заявив неправдиві відомості щодо істотних умов контракту, ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, надав неправдиві дані, необхідні для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості з метою звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 531 Митного кодексу України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України та наявності, у зв`язку з цим, підстав для задоволення позовних вимог та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0899/10200/19 від 23.10.2019 про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10327 грн. 62 коп.

Крім цього, щодо доводів позивача про порушення митним органом порядку розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил (ст.488 МК України).

Відповідно до ч. 9, 10 статті 494 Митного кодексу України якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в органах доходів і зборів адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в органах доходів і зборів адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.

Згідно ст.525 МК України справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

У протоколі підпис особи, яка притягується до відповідальності відсутній, примірник протоколу не отримувала (а.с.97-99, т.1), доказів направлення і отримання ОСОБА_1 примірника протоколу про порушення митних правил від 02.10.2019 №0899/10200/19, в якому зазначено час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

Таким чином, доводи позивача про порушення митним органом порядку розгляду справи є обґрунтованими.

Щодо доводів апелянта про те, що у матеріалах справи про порушення митних правил містяться докази направлення митницею позивачу протоколу про порушення митних правил №0899/10200/19, що підтверджується супровідним листом від 02.10.2019 № 9170/7/25-70-20-01, а тому відповідачем не порушено вимоги закону щодо розгляду справи у відсутність позивача, колегія суддів зазначає, що супровідний лист від 02.10.2019 № 9170/7/25-70-20-01 про направлення позивачу митницею протоколу про порушення митних правил №0899/10200/19 в матеріалах справи відсутній, натомість наявний супровідний лист від 24.10.2019 № 9776/7/25-70-20-02 про направлення митницею позивачу примірника постанови від 23.10.2019 у справі про порушення митних правил №0899/10200/19 (а.с.107, т.1), що не є підтвердженням направлення позивачу протоколу про порушення митних правил №0899/10200/19.

При цьому, не містять матеріали справи і будь-яких інших доказів фактичного направлення такого протоколу: квитанції про оплату, зворотних повідомлень про вручення, згрупованих списків поштових відправлень, тощо.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апелянт не довів вчинення ним дій, спрямованих на належне сповіщення позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, що фактично є безпідставним недопущенням до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності.

Відповідно до вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку не виконаний.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення повно та всебічно встановлено обставини справи, рішення винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до ч.3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов