Справа № 360/366/20
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2020-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/366/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозленд» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправною і скасування картки відмови у прийнятті митної декларації,

ВСТАНОВИВ:

21.01.2020 до Луганського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Хозленд» (далі позивач, ТОВ «Хозленд») до Одеської митниці Держмитслужби (далі відповідач) з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправною і скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, пропуску товарів і транспортних засобів комерційного значення №UA 500010/2019/00489 від 03 жовтня 2019 року. Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA 500010/2019/000129/2 від 03 жовтня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що в жовтні 2019 року ввіз з Китаю на територію України товар - посуд кухонний із нержавіючої сталі (далі - Товар). Товар ввозився позивачем на підставі контракту № 18/НС від 02.05.2018.

Для митного оформлення Товару позивачем надано відповідачу електронну митну декларацію № UA 500010/2019/027668 від 02.10.2019 та визначено митну вартість товару за ціною товару (основний метод визначення митної вартості) згідно ст.ст.57,58 МК України.

Після подання МД № UA 500010/2019/027668 від 02.10.2019 в рамках митного контролю відповідач направив повідомлення декларанту № 1192999 від 02.10.2019 з вимогою додатково надати документи, що підтверджують правильність визначення митної вартості товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

У вказаному повідомленні № 1192999 від 02.10.2019 відповідач послався на наявність сумнівів щодо правильності митної вартості товару та вказав, що оскільки оплата за товар здійснена позивачем після навантаження товару постачальником в місці відправлення, а платіжне доручення не містить відмітки банку про його обробку, необхідне надання додаткових документів.

03.10.2019 декларант в інтересах позивача листом № 0310-1 надав відповідачу додаткові документи, які була можливість надати на той час, а саме: рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 905/19 від 27.09.2019; платіжне доручення № 4913 від 27.09.2019 про оплату послуг експедитора; копію митної декларації країни відправлення № 45831979 від 11.08.2019 з перекладом.

03.10.2019 декларант отримав рішення митниці № UA500010/2019/000129/2 про коригування митної вартості за МД № UA 500010/2019/027668 від 02.10.2019 (надалі - рішення про коригування митної вартості) та картку відмови в прийнятті митної декларації № 500010/2019/00489 (надалі - картка відмови в прийнятті митної декларації).

Рішенням про коригування митної вартості відповідач збільшив митну вартість Товару позивача з 12 073,2 доларів США до 22 385,82 доларів США, застосувавши при цьому 3 метод визначення митної вартості товару (за ціною подібних товарів відповідно до ст.ст. 59,60 МК України).

Позивач не погодився із завишенням митної вартості, карткою відмови і звернувся до відповідача з проханням про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно із частиною сьомою ст.55 МК України.

Після отримання такого дозволу:

1. позивач надав відповідачу нову митну декларацію МД № UA 500010/2019/027874 від 04.10.2019 з повторним наданням документів, які підтверджують митну вартість товару і вказані в гр.44 такої митної декларації;

2. позивач здійснив доплату ввізного мита від скорегованої відповідачем митної вартості на суму 10 206,28 грн та ПДВ 20% - 42 886,38 грн.

Таким чином, відповідач здійснив митне оформлення товару з відміткою в гр. 48 митної декларації «відстрочення платежів до 01.01.2020» згідно із частиною сьмою ст.55 МК України.

17.12.2019, керуючись частиною восьмою ст.55 МК України, позивач надав відповідачу додаткові документи та пояснення, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості товару та спростовують сумніви митниці щодо правильності визначення вартості Товару за спірною митною декларацією, а саме:

1. Платіжне доручення № 1 від 18.09.2019 з відміткою обслуговуючого банку про отримання.

2. Роздруківку щодо проведеного платежу від 18.09.2019 з Міжнародної міжбанківської системи передачі інформації та здійснення платежів (SWIFT) з відміткою обслуговуючого банку.

3. Комерційну пропозицію постачальника № б/н від 01.08.2019 з перекладом;

4. Акт прийому-передачі експедиторських послуг № 905/19 від 27.09.2019;

5. Виписку з бухгалтерської документації імпортера № 14/11/2019 від 14.11. 2019.

6. Прейскурант виробника товару б/н від 05.08.2019;

7. Калькуляцію собівартості товару від виробника з перекладом № ТS11152019/1 від 15.11.2019 із вказанням відсоткового відношення складових вартості товару з перекладом;

8. МД № UA 500060/2018/018745 від 21.06.2018, специфікацію № 1 від 02.05.2018 до контракту на підтвердження митного оформлення аналогічного товару імпортера за ціною договору.

На підставі вказаних документів Відповідачем виданий лист № 7.10-08/7.10-28.1-01/1- 11/949 від 26.12.2019 про відмову в скасуванні рішення про коригування митної вартості товару.

Відмовляючи в перегляді рішення про коригування митної вартості товару, відповідач вказав такі причини відмови: позивачем не надано висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленого спеціалізованим експертним організацією; додатково надані документи не містять нових даних щодо формування вартості Товару позивача.

Враховуючи викладені вище обставини, позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації винесені з порушенням закону та підлягають скасуванню. У зв`язку з чим просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (т.1 а.с.1-12).

Відповідач позов не визнав. 26.02.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що під час митного контролю товарів за митною декларацією (МД) № UA 500010/2019/027668 від 02.10.2019 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості.

Також під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UA 500010/2019/027668 від 02.10.2019 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) Згідно з положеннями п 3.2 зовнішньоекономічного контракту поставка товарів відбувається протягом 120 календарних днів з моменту здійснення часткової оплати за товар.

2) Згідно положень 3.3 договору датою поставки являється відмітка «погружено на борт» на морському коносаменті.

3) На морському коносаменті, наданому з метою митного оформлення, наявна відмітка «погружено на борт» 26.08.2019.

4) Декларантом надано платіжне доручення від 18.09.2019 №1 на повну суму оплати товару (12073,20 дол. США), що не відповідає ні умовам договору про часткову передоплату, ні про строки такої оплати.

5) На платіжному доручені відсутні відмітки (штампи, печатки, підписи) банківської установи.

Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення.

Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.

Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) № UA500010/2019/027668 від 02.10.2019 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: не подано виписки з бухгалтерських документів, висновків про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Також згідно з ч.4 статті 57 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. З метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом та Одеською митницею ДФС були проведені консультації шляхом обміну електронними повідомленнями, про що наявний запис у рішенні про коригування митної вартості товарів № UА500010/2019/000101/2 від 27.07.2019.

Частиною дев`ятою статті 58 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини відповідач зазначив, що не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

За результатом проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, про що зазначено у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500010/2019/000129/2 від 03.10.2019.

Згідно з Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689. митна вартість, визначена згідно з положеннями 64 статті Кодексу (резервного методу), повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами за методами митних вартостях, однак при визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні методів 1-5. Наприклад, вартість операції з ідентичними або подібними (аналогічними) товарами може бути "гнучко застосована", аби дозволити митному органу використати вартість операції ввізних товарів того самого "класу або виду" та/або виготовлених в різних країнах походження.

Відповідно до розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689. який був чинним з 11.09.2015, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю та інші.

У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості № UА500010/2019/000129/2 від 03.10.2019/

У рішенні про коригування митної вартості № UА500010/2019/000129/2 від 03.10.2019, на думку відповідача, наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів митних декларацій.

Враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54, ч. 1, 2, 3 статті 256 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ, Одеською митницею ДФС була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500010/2019/00489 від 03.10.2019 та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідач вважає, що під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості він діяв у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушував права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підставі для задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозленд" (т.1 а.с.114-120).

16.03.2020 до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, в якій він висловив свою позицію проти аргументів відповідача (т.2 а.с.9-12).

Станом на дату розгляду справи по суті заперечень на відповідь на відзив від відповідача до суду не надходило.

Судом по справі вчинені такі процесуальні дії.

Ухвалою суду від 24.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні, з визначенням дати підготовчого засідання (т.1 а.с.86).

Ухвалою суду від 02.03.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про заміну відповідача правонаступником (т.1 а.с.185-186).

Ухвалою суду від 02.03.2020 витребувано від Одеської митниці Держмитслужби копію митної декларації №UA100050/2019/285861 від 26.09.2019, копію митної декларації №UA500060/2019/30319 від 30.09.2019, на які посилалась Одеська митниця Держмитслужби в рішенні про коригування митної вартості товару як на підставу завищення митної вартості товару, та копії документів, на підставі яких проведено аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби України (т.1 а.с.187-188).

Ухвалою суду від 02.03.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 18 березня 2020 року о 10 год. 00 хв. (т.1 а.с.191).

18.03.2020 в судове засідання сторони не прибули, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи (т.1 а.с.192,193,193а, т.2 а.с.8).

Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (т.1 а.с.98).

Жодних клопотань щодо відкладення або оголошення перерви у судовому засіданні від відповідача до суду не надходило.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач в жовтні 2019 року ввезло з Китаю на територію України товар - посуд кухонний із нержавіючої сталі. Товар ввозився позивачем на підставі контракту № 18/НС від 02.05.2018 (т.1 а.с.26-31).

Підпунктом 1.1 Контракту передбачено, що постачальник зобов`язується поставити покупцю товар за асортиментом, кількістю та ціною, яка узгоджена сторонами в Специфікації до контракту, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити товар, в передбачені Контрактом строки.

Також, відповідно до п.2.1. Контракту, ціна Товару формується на умовах Інкотермс FOB, м. Шеньджень, Китай. Відповідно до п.2.3., п.2.6. Контракту, сума кожної партії Товару, ціна за одиницю Товару визначається у відповідній Специфікації та інвойсі. Відповідно до п.2.5. Контракту, ціни на поставлений товар встановлюються постачальником з урахуванням витрат на виготовлення упаковки і робіт, пов`язаних з упаковкою товару, виробництвом та наклеюванням етикеток, виготовленням та нанесенням транспортного маркування, а також на підготовку необхідної документації на відвантаження товару; ціни на товар встановлюються постачальником з урахуванням витрат на доставку товару від місця виробництва до порту відвантаження і його завантаження на борт судна, а також всіх витрат, пов`язаних з Товаром до моменту переходу Товару через борт судна завантаження.

Відповідно до п.5.1. Контракту оплата Товару здійснюється покупцем на підставі 100% передплати згідно із Специфікацією.

Згідно додатку №3 до Контракту №18/НС від 02.05.2018 Специфікації №3 від 05.08.2019 до вказаного Контракту постачальник поставив покупцю-позивачу на загальну вартість 12073 доларів США та 20 центів наступний кухонний посуд із нержавіючої сталі: каструлі об`ємом 2л, 3л, 4л у кількості по 996 штук кожного виду; чайники зі свистками об`ємом 2л (2196 штук), 2,5л (1164 штук), 2,5л цвітний (840 штук), 3л (720 штук), 3л (720 штук), та 2,5л (744 штук) (т.1 а.с.32).

08.08.2019 постачальник видав інвойс рахунок-фактура №ТS 20190808, в якому перелічений вказаний вище кухонний посуд з визначенням кількості та вартості на загальну суму 12073 доларів США та 20 центів (т.1 а.с.35).

На підставі вказаних документів позивач здійснив оплату, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №1 від 18.09.2019 та випискою з бухгалтерської документації №14/11/19 від 14.11.2019 ТОВ «Хозленд» (т.1 а.с.41,66).

Згідно довідки ТОВ «Керріленд Логістикс ЛТД» №СLL07110 від 27.09.2019 та рахунку №905/19 від 27.09.2019, з яким позивачем укладено договір №КL-35/17 на транспортно-експедиторське обслуговування зовнішньоторговельних і транзитних вантажів від 31.08.2017, вартість транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажа в 1х40НС контейнері №ТСNU7823201 по коносаменту №WMS19080727 від порту Шенчжень, Китай до кордону України, Одеський морський торгівельний порт складає 52243,82 грн (т.1 а.с.44,45-60,61).

Вказана сума була сплачена позивачем на банківський рахунок ТОВ «Керріленд Логістикс ЛТД», що підтверджується платіжним дорученням №4913 від 27.09.2019 (т.1 а.с.62).

Надані послуги щодо транспортування прийняті згідно акту №905/19 здачі-прийняття робіт (надання послуг) згідно договору №КL-35/17 від 31.08.2017 (т.1 а.с.63).

Для митного оформлення Товару позивачем було надано відповідачу електронну митну декларацію № UA 500010/2019/027668 від 02.10.2019 та визначено митну вартість товару за ціною товару (основний метод визначення митної вартості) згідно ст.ст.57,58 МК України.

В графі 12 МД № UА500010/2019/027668 від 02.10.2019 позивач зазначив митну вартість - 348704,89 грн., яка вираховується при додаванні фактурної вартості товару за специфікацією, інвойсом та витрат на транспортування товару до кордону України наступним чином: фактурна вартість товару 348704,89 грн (12073,20 доларів США х 24.555302 грн - за курсом НБУ на момент подачі митної декларації) + 52243,82 грн (витрати на транспортування Товару до кордону України).

Відповідно до графі 44 МД №UА500010/2019/027668 від 02.10.2019 на підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу наступні документи:

1. Контракт з постачальником № 18/НС від 02.05.2018;

2. Специфікацію № 3 від 05.08.2019 до Контракту;

3. Інвойс № ТS20190808 від 08.08.2019 від постачальника з перекладом;

4. Пакувальний лист до інвойсу б/н від 08.08.2019 з перекладом;

5. Сертифікат якості на товар б/н від 08.08.2019 з перекладом;

6. Морський коносамент на міжнародне перевезення вантажу № WMS19080727 від 26.08.2019;

7. Платіжне доручення №1 від 18.09.2019 на підтвердження оплати товару постачальнику;

8. Сертифікат про походження товару форма А № G194407J80510024 від 12.09.2019;

9. Документи, що підтверджують витрати по перевезенню товару до кордону України: довідку від експедитора щодо вартості транспортно-експедиційних послуг № СLL 07110 від 27.09.2019 р.; договір на транспортно-експедиторське обслуговування № КL-35/17 від 01.09.2017 (т.1 а.с.14,15).

В рамках митного контролю відповідач направив повідомлення декларанту № 1192999 від 02.10.2019 з вимогою додатково надати документи, що підтверджують правильність визначення митної вартості товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (т.1 а.с.17).

У вказаному повідомленні № 1192999 від 02.10.2019 відповідач послався на наявність сумнівів щодо правильності митної вартості товару та вказав, що оскільки оплата за товар здійснена позивачем після навантаження товару постачальником в місці відправлення, а платіжне доручення не містить відмітки банку про його обробку, необхідне надання додаткових документів.

03.10.2019 декларант в інтересах позивача листом № 0310-1 надав відповідачу додаткові документи, а саме: рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № 905/19 від 27.09.2019; платіжне доручення № 4913 від 27.09.2019 про оплату послуг експедитора; копію митної декларації країни відправлення № 45831979 від 11.08.2019 з перекладом (т.1 а.с.18).

Того ж дня 03.10.2019 Одеська митниця ДФС прийняла рішення № UА 500010/2019/000129/2 про коригування митної вартості товарів за МД № UА 500010/2019/027668 (далі - рішення про коригування митної вартості товару) (т.1 а.с.19-20).

Рішенням про коригування митної вартості товару відповідач збільшив митну вартість Товару позивача з 12 073,20 доларів США до 22 385,82 доларів США, застосувавши при цьому 3 метод визначення митної вартості товару (за ціною подібних товарів відповідно до ст.ст. 59,60 МК України).

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця ДФС виходила з того, що в поданих позивачем документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:

1) Згідно з положеннями п 3.2 зовнішньоекономічного контракту поставка товарів відбувається протягом 120 календарних днів з моменту здійснення часткової оплати за товар.

2) Згідно положень 3.3 договору датою поставки являється відмітка «погружено на борт» на морському коносаменті.

3) На морському коносаменті, наданому з метою митного оформлення, наявна відмітка «погружено на борт» 26.08.2019.

4) Декларантом надано платіжне доручення від 18.09.2019 №1 на повну суму оплати товару (12073,20 дол. США), що не відповідає ні умовам договору про часткову передоплату, ні про строки такої оплати.

5) На платіжному доручені відсутні відмітки (штампи, печатки, підписи) банківської установи.

Також в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що у фіскального органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами, однак наявна інформація про визнану митницею митну вартість подібних (аналогічних) товарів, тому відповідно до ст.ст.59,60 МК України застосував метод за ціною подібних (аналогічних) товарів. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДФС та встановлено, що мінімальний рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, є більшим. Для прикладу навів митні декларації UA100050/2019/285861 від 26.09.2019 та №UA500060/2019/30319 від 30.09.2019.

Враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54, ч. 1, 2, 3 статті 256 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500010/2019/00489 від 03.10.2019 (далі картка відмова) та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (т.1 а.с.22-23).

Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості товару та картки відмови, позивач в порядку ст.55 МК України 17.12.2019 разом з заявою, в якій просив скасувати вказані рішення та картку відмову, надав Одеській митниці ДФС додаткові документи та пояснення (т.1 а.с.76).

Однак, листом № 7.10-08/7.10-28.1-01/1-11/949 від 26.12.2019 Одеська митниця ДФС відмовила в скасуванні рішення про коригування митної вартості товару. Зазначений лист отриманий позивачем 08.01.2020 (т.1 а.с.79).

Відмовляючи в перегляді рішення про коригування митної вартості товару, відповідач вказав такі причини:

1. позивачем не надано висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленого спеціалізованим експертним організацією;

2. додатково надані документи не містять нових даних щодо формування вартості Товару позивача.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Митним кодексом України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частина перша статті 51 МК України передбачає, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частина друга статті 52 МК України зазначає, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частина третя статті 53 МК України).

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (частина четверта статті 53 МК України)

Згідно частин першої - третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частини п`ятої статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Частина шоста статті 54 МК України передбачає, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частини перша третя статті 55 МК України).

Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (частина п`ята статті 55 МК України).

Частини друга - шоста статті 57 МК України передбачає, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно частин четвертої - п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Послідовність дій посадових осіб органів доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом ДФС України від 11.09.2015 №689.

Згідно з приписами пункту 6 глави 2 вказаних Методичних рекомендацій при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх витрат (складових митної вартості), зазначених у частині десятій статті 58 Кодексу; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості (далі - ДМВ); наявність арифметичних помилок у митній декларації, ДМВ або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (пункт 7 глави 2 Методичних рекомендацій).

Згідно статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Отже аналізуючи вказані норми права, суд зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані її складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Як вже зазначив суд раніше, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару Одеська митниця ДФС виходила з того, що в поданих позивачем документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:

1) Згідно з положеннями п 3.2 зовнішньоекономічного контракту поставка товарів відбувається протягом 120 календарних днів з моменту здійснення часткової оплати за товар.

2) Згідно положень 3.3 договору датою поставки являється відмітка «погружено на борт» на морському коносаменті.

3) На морському коносаменті, наданому з метою митного оформлення, наявна відмітка «погружено на борт» 26.08.2019.

4) Декларантом надано платіжне доручення від 18.09.2019 №1 на повну суму оплати товару (12073,20 дол. США), що не відповідає ні умовам договору про часткову передоплату, ні про строки такої оплати.

5) На платіжному доручені відсутні відмітки (штампи, печатки, підписи) банківської установи.

Між тим, з такими висновками відповідача суд погодитись не може.

Матеріалами справи підтверджено, що оплата товару здійснена позивачем 18.09.2019 - після завантаження товару на борт судна для перевезення на адресу позивача згідно з морським коносаментом та до моменту отримання товару позивачем.

Згідно умов контракту між постачальником та позивачем передбачено, що найменування, асортимент, кількість і вартість товару узгоджується сторонами в специфікації та інвойсі, а оплата здійснюється на умовах передплати. Оскільки на момент оплати товару, останній ще не було отримано позивачем, тому даний факт ніяк не вплинув на вартість товару. А тому посилання відповідача на пункти контракту щодо порядку поставки/оплати товару не є розбіжностями, які будь-яким чином вплинули на формування ціни товару, так як ні строки поставки, ні строки оплати за контрактом не є ціноутворюючими факторами, які мають вплив на вартість товару.

Оскільки Митний кодекс України передбачає обов`язок декларанта надати до митниці не будь-які документи, а тільки ті, які підтверджують правильність визначення митної вартості товару і, які стосуються та/або впливають саме на визначення вартості товару, тому відповідач не мав права вимагати від декларанта надання додаткових документів не на підставі встановлених фактів розбіжності/підробки документів, а на підставі формального аналізу пунктів контракту, які абсолютно не стосуються вартості товару та ніяк не вплинули на формування такої вартості.

Отже перелічені з 1 по 4 пункти розбіжностей в рішенні не відповідають дійсності та не впливають на вартість ввезеного товару.

Що стосується платіжного доручення, яке підтверджує факт оплати товару та надане декларантом під час розмитнення, то суд зазначає наступне.

Позивачем для митного оформлення товару було надано платіжне доручення № 1 від 18.09.2019 (код 3001 згідно Класифікатора документів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011).

Оглядом вказаного платіжного доручення судом встановлено, що воно містить всі обов`язкові реквізити, передбачені п.2.1. Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого Постановою НБУ № 216 від 28.07.2008 (далі - Постанова НБУ № 216).

Також відповідно до п.3.2. Постанови НБУ № 216 уповноважений банк має право не проставляти дату надходження платіжного доручення в іноземній валюті, якщо вона збігається з датою його виконання.

Відповідно до платіжного доручення № 1 від 18.09.2019 платіж виконаний банком 18.09.2019 - тобто в день направлення підприємством платіжного доручення про виконання.

Проведення платежу саме 18.09.2019 підтверджується також роздруківкою щодо проведеного платежу від 18.09.2019 з Міжнародної міжбанківської системи передачі інформації та здійснення платежів (SWIFT) з відміткою обслуговуючого банку (т.1 а.с.41,42).

Згідно з п. 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі; відповідно до п.22.4 ст. 22 цього ж закону під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що 5 пункт розбіжностей також не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи по суті.

Також суд приймає до уваги й той факт, що при визначенні митної вартості товару та обранні 3-го методу (за ціною договору подібних (аналогічних) товарів) Одеською митницею ДФС взагалі не було враховано, що позивачем в червні 2018 року за контрактом з китайським постачальником вже ввозився ідентичний товар, митне оформлення якого було здійснено позивачем відповідно до МД № UА500060/2018/018745 від 21.06.2018 за 1 методом за ціною договору згідно умов контракту та специфікації №1 від 02.05.2018 (т.1 а.с.70-71,72).

При цьому оглядом митної декларації №UA100050/2019/285861 від 26.09.2019 та митної декларації №UA500060/2019/30319 від 30.09.2019, на які посилалась Одеська митниця ДФС в рішенні про коригування митної вартості товару як на підставу завищення митної вартості товару, судом встановлено, що товари, перелічені у вказаних митних деклараціях взагалі не є подібними до товару, який ввозив позивач, а тому безпідставно взяті до уваги митницею (т.1 а.с.196-250, т.2 а.с.1-6).

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, відповідач не навів пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначив докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Таким чином, проаналізувавши у сукупності норми матеріального права та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що декларантом був поданий повний пакет документів, які містять всі необхідні відомості на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару, та не містять неточностей чи розбіжностей. А тому підстав для корегування митної вартості товарів у Одеської митниці ДФС не було.

Як наслідок прийняті рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA 500010/2019/000129/2 від 03 жовтня 2019 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, пропуску товарів і транспортних засобів комерційного значення №UA 500010/2019/00489 від 03 жовтня 2019 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень, а позовні вимоги ТОВ "Хозленд" є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у загальному розмірі 4204,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням №5609 від 14 січня 2020 року (т.1 а.с.13).

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 4204,00 грн.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозленд» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправною і скасування картки відмови у прийнятті митної декларації задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA 500010/2019/000129/2 від 03 жовтня 2019 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні, пропуску товарів і транспортних засобів комерційного значення №UA 500010/2019/00489 від 03 жовтня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби (ідентифікаційний код 43333459, місцезнаходження: 65078, Одеська область, м. Одеса, Малиновський район, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозленд» (ідентифікаційний код 41459351, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 11) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) гривні 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова