Справа № 200/13505/19-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2020-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 р. Справа№200/13505/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Перерви Д.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Костянтинівського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона має дочку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою вона звернулася до Костянтинівського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою про видачу повторного свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_2 , в чому відповідачем було відмовлено у зв`язку з тим, що у державному реєстрі є помилки.

Яз зазначила позивач із витягу №1 вбачається, що актовий запис зареєстровано в Реєстрі реєстратором Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції 18 грудня 2013 року за №2. Вважає, що ці помилки допущені реєстратором при внесені актового запису до Реєстру.

Відповідачем було роз`яснено, що Костянтинівський районний відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не вносить зміни до реєстру, оскільки усі документи залишилися на тимчасово окупованій території, та для внесення змін рекомендовано звернутися до суду.

Вважаючи ухилення відповідача від внесення змін до актового запису незаконним та таким, що порушує її права, позивач звернулася до суду з цим адміністративним позовом, де просила:

визнати дії Костянтинівського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо не розгляду заяви про внесення змін до актового запису незаконними;

зобов`язати відповідача розглянути заяву про внесення змін до актового запису відповідно до чинного законодавства та надати Висновок щодо можливості або неможливості внесення змін до актового запису №168 від 28 липня 2000 року про народження ОСОБА_2 .

Ухвалою від 26 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, залучена до участі у розгляді справи в якості третьої особи ОСОБА_2 , відстрочено сплату судового збору, явку сторін визнано обов`язковою.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов (а.с.22), у якому він заперечив проти задоволення заявлених вимог, послався на те, що до Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану 07 листопада 2019 року засобами поштового зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 про внесення змін до актового запису. За результатами розгляду заяви 11.листопада 2019 року заявнику було надіслано лист, в якому зазначалося, що заява про внесення змін до актового запису подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану при пред`явленні паспорта або паспортного документу. У разі необхідності внесення змін до актового запису цивільного стану, що зберігається на тимчасово окупованій території України, цей запис попередньо поновлюється у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, до якого подано відповідну заяву громадянами України, що проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї; у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання громадянина України, яке знаходиться за межами тимчасово окупованої території України.

Для подачі заяви про внесення змін до актового запису про народження заявниці було рекомендовано особисто звернутися до відділу, надати необхідні документи (паспорт, свідоцтво про народження) та квитанцію про сплату державного мита, а також при необхідності написати заяву про поновлення актового запису цивільного стану, оскільки актовий запис зберігається на тимчасово окупованій території. Після надіслання заявниці відповіді до відділу позивач не зверталася.

У судовому засіданні 14 січня 2020 року на стадії підготовчого провадження представник відповідача начальник Костянтинівського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області пояснила, що для подачі заяви про внесення змін до актового запису необхідна особиста явка заявника. Крім того, враховуючи, що актовий запис цивільного стану зберігається на тимчасово окупованій території України, цей запис попередньо поновлюється у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, до якого подано відповідну заяву, для чого заявнику необхідно надати квитанцію про сплату державного мита. Через недотримання позивачем вказаних вимог відповідач не має можливості поновити актовий запис та розглянути заяву про внесення змін до нього з наданням відповідного висновку.

З наведених підстав представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 10 березня 2020 року позивач пояснила, що через необхідність отримання її дочкою паспортного документа громадянина України та фізичним зносом паперового свідоцтва про народження дочки вона у липні 2020 року особисто звернулася до відповідача із заявою про видачу повторного свідоцтва про народження. На вказане звернення відповідач надав відповідь, де зазначив про неможливість видачі повторного свідоцтва про народження та внесення змін до актового запису через наявність у Державному реєстрі помилок та надав письмову відповідь про необхідність звернення до суду.

У листопаді 2019 року позивач повторно звернулася до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису, на що отримала відповідь про необхідність попереднього поновлення актового запису, для чого їй необхідно особисто звернутися із заявою про поновлення актового запису через знаходження його оригінала на тимчасово окупованій території та сплатити державне мито.

Крім того, позивач пояснила, що вона має свідоцтво про народження дочки, яке не містить помилок, а необхідність внесення змін до актового запису виникла у зв`язку з наявністю таких помилок в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, про що вона дізналася через необхідність отримання дочкою паспортного документа громадянина України. Позивачу невідомо коли, ким та за яких обставин були внесені до реєстру помилки в актовому записі про народження дочки, проте такі помилки унеможливили отримання дочкою паспортного документу та порушують права як позивача, так і третьої особи.

З наведених підстав позивач просила задовольнити заявлені вимоги.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України відповідно до паспорту НОМЕР_1 , виданому 17 квітня 2004 року (а.с.8).

В судовому засіданні було досліджено оригінал свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 28 липня 2000 року Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану (а.с.12), яке містить такі відомості:

дата проведення державної реєстрації народження - «ІНФОРМАЦІЯ_4»;

по батькові дитини зазначено « ОСОБА_2 »;

прізвище матері зазначено « ОСОБА_1 ».

Всупереч відомостям оригінала свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , витяг № 1 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.13) містить такі відомості:

дата проведення державної реєстрації народження зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

по батькові дитини зазначено « ОСОБА_2 »;

прізвище матері зазначено « ОСОБА_1 »;

«Запис акта про шлюб №42 від 28.07.2000, складений Горлівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Горлівка».

Актовий запис зареєстровано в Реєстрі реєстратором Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції 18 грудня 2013 року за №2.

За твердженням позивача, що відповідачем не спростовано, вона у шлюбі не перебувала, прізвище « ОСОБА_1 » ніколи не змінювала на « ОСОБА_1 ».

Також позивач стверджує, що у липні 2019 року вона зверталася до відповідача із заявою, в тому числі, про внесення змін до актового запису.

Листом від 19 липня 2019 року Костянтинівський районний відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повідомив позивача про те, що не має можливості надати повторне свідоцтво про народження ОСОБА_2 та не має можливості прийняти заяву про внесення змін до актового запису, посилаючись на залишення паперового носія актового запису на тимчасово непідконтрольній Україні території та наявність помилок у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Запропоновано за вирішенням питання звернутися до суду (а.с.11).

Вважаючи відмову відповідача протиправною, 06 серпня 2019 року позивач звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зобов`язання внести зміни у актовий запис. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2019 року у справі №200/9931/19-а позовна заява і додані до неї документи повернуті позивачу без розгляду.

У вересні 2019 року позивач звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зобов`язання прийняти та надати висновок щодо можливості або неможливості внесення змін до актового запису № 168 від 28.07.2000 року. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 р. у справі №200/11062/19-а позовна заява і додані до неї документи повернуті позивачу без розгляду.

06 листопада 2019 року позивач звернулася до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису (а.с.33). На вказану заяву відповідачем складено лист від 11 листопада 2019 року №16.19-24/507, в якому роз`яснено про необхідність попереднього поновлення актового запису, для чого їй необхідно особисто звернутися із заявою про поновлення актового запису через знаходження його оригінала на тимчасово окупованій території, та сплатити державне мито (а.с.34).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Стосовно предметної юрисдикції справи суд зауважує, що відповідно до приписів частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 3 статті 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

За визначенням статі 4 КАС України наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відтак, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17.

При цьому суд враховує, що на відміну від цієї справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 , у справі № 425/2737/17, яка була предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, спірні правовідносини були пов`язані з відмовою відповідача внести зміни до актового запису про народження позивача через відсутність відповідних первинних документів, визнанням позивачем такої відсутності та її бажанням встановити факт її народження у дату, відмінну від тієї, що вказана в актовому записі.

З наведених обставин Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року зазначила, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому суд зауважує, що заявлені в адміністративному позові ОСОБА_1 вимоги не спрямовані на підтвердження певних юридичних фактів, оскільки позивач має оригінал свідоцтва про народження дочки, який містить усі встановлені при реєстрації народження відомості, такі відомості не оспорюються і не потребують їх встановлення в судовому порядку.

Натомість, спір виник через внесення органом реєстрації цивільного стану помилкових відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, та відмову відповідача, як суб`єкта владних повноважень, у виправленні таких помилок, які порушують законні права та інтереси позивача та третьої особи.

Вказане підтверджується і позицією відповідача, який не заперечив щодо наявності помилок у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, але надав позивачу роз`яснення чинного законодавства, а не Висновок-відмову про внесення змін до актового запису цивільного стану.

Водночас, в листі відповідача від 19 липня 2019 року Костянтинівський районний відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повідомив позивача про те, що не має можливості прийняти заяву про внесення змін до актового запису, посилаючись на залишення паперового носія актового запису на тимчасово непідконтрольній Україні території.

Отже суд дійшов висновку, що предмет заявленого позову не спрямований на встановлення фактів, що мають юридичне значення, для внесення змін до актових записів цивільного стану, і не виходить за межі публічно-правових аспектів спірних відносин, оскільки стосується виключно реалізації суб`єктом владних повноважень покладених на нього функцій та завдань. За таких обставин заявлений позов відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Дослідивши питання про дотримання позивачем досудового порядку врегулювання спору, суд зазначає, що відповідно до пункту 4 частини 4 статті 169 КАС Україні позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов`язковість досудового врегулювання. Тобто, за змістом вказаної норми позивач повинен надати суду докази саме свого звернення до відповідача за досудовим врегулюванням спору, незалежно від того, яким чином відреагував на таке звернення відповідач.

Судом встановлено, що на звернення позивача відповідачем складений лист №15.19-12/340 від 19 липня 2019 «Щодо надання роз`яснення», який підтверджує звернення позивача за вирішенням спірного питання. Крім того, позивачем надана копія її заяви від 06 листопада 2019 року до відповідача про внесення змін до актового запису, на який надана відповідь від 11 листопада 2019 року №16.19-24/507. За таких обставин суд дійшов висновку про дотримання позивачем досудового порядку вирішення спору, через що розглянув справу по суті заявлених позовних вимог.

Вирішуючи справу в межах публічно-правових відносин суд зазначає, що у цій справі про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення (стаття 2 КАС України). Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення та відповідність такого рішення нормам спеціального законодавства.

Досліджуючи нормативне врегулювання спірних відносин, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Отже, наведеним спеціальним Законом не передбачена можливість надання органом державної реєстрації актів цивільного стану роз`яснень чинного законодавства, замість висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила), які, зокрема, містять такі норми:

1.1. Внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

[...]

2.12. На підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку. [...]

Причинами неможливості задоволення заяви позивача відповідач назвав обставини, які жодним чином не залежать від позивача, а саме, залишення паперового носія актового запису на тимчасово окупованій території та необхідність поновлення паперового носія актового запису. Тобто, можливість задоволення заяви позивача відповідач поставив у залежність від місця зберігання паперового носія актового запису, що не може бути підставою для обмеження позивача в реалізації його прав та інтересів.

Тому суд зазначає, що відповідно до абзацу другого пункту 2.28 Правил у разі необхідності внесення змін до актового запису цивільного стану, що зберігається на тимчасово окупованій території України, цей запис попередньо поновлюється у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, до якого подано відповідну заяву громадянами України, що проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання громадянина України, яке знаходиться за межами тимчасово окупованої території України.

Заперечення відповідача щодо необхідності сплати позивачем судового збору відповідно до пункту 4 статті 2 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» суд вважає необґрунтованим. Вказаним пунктом в редакції Закону України № 2398-VI від 01.07.2010 року передбачено, що державне мито справляється за державну реєстрацію актів цивільного стану, а також повторну видачу громадянам свідоцтв про реєстрацію актів цивільного стану та свідоцтв у зв`язку із зміною і поновленням актових записів цивільного стану.

Проте, у цій справі встановлено, що позивач має свідоцтво про народження встановленого зразка, а звернулася із відповідною заявою до відповідача у зв`язку з помилками в даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Пунктом 12 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 року № 1064, прямо передбачено таке:

«Про виявлення у витязі з Реєстру помилки, допущеної особою, що здійснила державну реєстрацію, отримувач витягу або уповноважена ним особа повідомляє письмово у п`ятиденний строк реєстраторові, який перевіряє відповідність відомостей даним Реєстру. Якщо помилка підтверджується, реєстратор безоплатно її виправляє в день надходження повідомлення та видає новий витяг з Реєстру».

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку реєстраторами є відділи державної реєстрації актів цивільного стану територіальних органів Мін`юсту.

Таким чином суд дійшов висновку, що вжиття заходів для виправлення помилок у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відноситься до безпосередньої компетенції відповідача та здійснюється безоплатно.

Водночас, розглядаючи вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо не розгляду заяви про внесення змін до актового запису, суд враховує положення абзацу десятого пункту 2.1 розділу ІІ Правил, за яким реєстрація заяв про внесення змін до актових записів цивільного стану, поданих до відділу державної реєстрації актів цивільного стану заявником особисто та отриманих від інших відділів, проводиться у журналі обліку заяв встановленої форми.

Оскільки позивач звернулася до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису, а не із заявою про виправлення помилок у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, і при цьому позивачем не доведений факт особистого звернення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо не розгляду заяви про внесення змін до актового запису.

Щодо решти позовних вимог суд зауважує, що позивач просить зобов`язати відповідача скласти висновок на заяву про внесення змін до актового запису. Тобто, вказана вимога спрямована на вирішення процедурного питання, а не на захист порушеного права чи інтересу шляхом виправлення помилок у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.

Відповідно до частини 2 статі 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи наведені процесуальні норми та досліджені приписи спеціального законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновку про необхідність вийти за межі заявлених позовних вимог, що необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача та третьої особи у справі, та задовольнити позов шляхом зобов`язання відповідача поновити актовий запис цивільного стану про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести зміни до актового запису відповідно до даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 28 липня 2000 року.

При цьому суд зазначає, що рішення в частині задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії не є безпідставним втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки останній вже двічі розглядав заяви позивача, проте не надав їм належної правової оцінки та не вжив покладених на нього обов`язків щодо виправлення допущених помилок у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.

Через вказані обставини судове рішення у цій справі повинно бути спрямоване на реальний захист порушеного інтересу позивача.

Крім того, суд зауважує, що підпунктом 2.13.2 пункту 2.13 вищенаведених Правил прямо встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану може бути постанова адміністративного суду.

На підстав наведеного, керуючись статтями 2, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Костянтинівського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (58114, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Театральна, 5, ), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Костянтинівський районний відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області поновити актовий запис цивільного стану про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести зміни до актового запису № 168 у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відповідно до даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 28 липня 2000 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена та проголошена 10 березня 2020 року. Рішення складено у повному обсязі 20 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.А. Чекменьов