Справа № 120/1286/20-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2020-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про забезпечення адміністративного позову

м. Вінниця

19 березня 2020 р. Справа № 120/1286/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича (РНОКПП: , адреса: вул. Дмитрівська, 35-В, Шевченківський район, м. Київ, 01054) про визнання протиправними дій та бездіяльності.

Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, за змістом прохальної частини якої заявник просить суд:

- зупинити дію постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича від 08.01.2020 року ВП № 60946312 про арешт коштів боржника;

- зобов`язати банківські установи згідно з переліком, визначеним у постанові про арешт коштів боржника від 08.01.2020 року, зокрема, ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299; АБ "Укргазбанк", МФО 320478: ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 300465; філія Вінницьке обласне відділення АТ "Ощадбанк", МФО 302076; АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 300335; АБ "Кліринговий дім", МФО 300647, відновити операції за рахунками клієнта - АТ "Вінницягаз", у тому числі, АТ "Банк Кліринговий Дім" (№ UA0904581 та № UA0324581) та філія-Вінницьке обласне відділення АТ "Ощадбанк" (UA2039879) до набрання законної сили рішенням по справі.

В обґрунтування клопотання про забезпечення позову позивач зазначає, що приватним виконавцем у межах виконавчого провадження № 60946312 із виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 12.11.2019 року у справі № 902/368/16 повністю проігноровані вимоги чинного законодавства стосовно заборони накладення арешту на рахунки АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз", що використовуються для виплати заробітної плати, податків і зборів.

Позивач зазначає, що не дивлячись на те, що АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз", акціонером якого є позивач, неодноразово зверталося до відповідача з листами про закінчення виконавчого провадження у зв`язку скасуванням рішення суду, на виконання якого 12.11.2019 року був виданий наказ, та про можливість зняття арешту з рахунків, з якого має здійснюватися сплата податків та зборів (обов`язкових платежів), а також перерахування заробітної плати працівникам АТ "Вінницягаз" із зазначенням для цього правових підстав, відповідачем продовжують вчинятися протиправні дії із виконання наказу від 12.11.2019 року. Внаслідок такої бездіяльності зупинена діяльність підприємства, неможлива виплата заробітної плати працівникам та порушуються права позивача.

Визначаючись щодо заяви про забезпечення позову, суд виходить із наступного.

За правилами частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно частини 2 статті 154 КАС України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Відтак, розгляд заяви про забезпечення позову у судовому засіданні здійснюється виключно у разі, якщо матеріали адміністративної справи та заяви про забезпечення позову перешкоджають можливості об`єктивного розгляду заяви без участі сторін.

Проте, у даному випадку, дослідивши матеріали адміністративної справи та заяву про забезпечення позову, суд вважає за можливе розглянути вказану заяву без повідомлення учасників справи.

Так, відповідно до вимог статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини 4 статті 150 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених норм випливає, що забезпечення позову це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Частиною першою статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При цьому, частиною другою статті 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, у тому числі із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 року надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.10.2018 року у справі № 826/5233/18 (адміністративне провадження № К/9901/59189/18).

Суд зазначає, що предметом позову у даній адміністративній справі є, зокрема, визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича щодо відкриття виконавчого провадження № 60943612 та винесення постанов у рамках зазначеного виконавчого провадження.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує, що ОСОБА_1 володіє акціями простими бездокументарними іменними у загальній кількості 6 АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз", що підтверджується реєстром власників іменних цінних паперів АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" станом на 03.02.2020 року, та відповідно до норм Закону України "Про акціонерні товариства" має право участі в управлінні акціонерним товариством та отримання дивідендів.

З долучених до клопотання документів судом встановлено, що 08.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчуком Віталієм Григоровичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 60946312 із виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 12.11.2019 року у справі № 902/368/16 про стягнення з АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" на користь АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 81365166,10 грн. основного боргу, 14872539,50 грн. пені, 943483,89 грн. 3 % річних та 2346664,18 грн. інфляційних втрат та 73771,23 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Одночасно, приватним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника від 08.01.2020 року, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, що обліковуються на всіх рахунках і вкладах чи перебувають на зберіганні в банках чи фінансових установах України, а саме: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", МФО 305299; Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", МФО 320478; публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", МФО 300465; Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", МФО 300335, Публічне акціонерне товариство "Банк "Кліринговий дім" , МФО 300647, та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 109562007,39 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича від 10.01.2020 року, у межах виконавчого провадження № 60946312, накладено арешт на все майно, що належить боржнику, у межах суми звернення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 109562007,39 грн.

10.01.2020 року приватним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на майно, що належить боржнику, а саме частку учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз збут", у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 109562007,39 грн.

Відповідно до копій меморіальних ордерів від 11.01.2020 року № 7504597/20, № 7504473/20 та № 7504547/20, що містяться у матеріалах адміністративного позову, з рахунку АТ "Вінницягаз", відкритого в АБ "Кліринговий дім", у примусовому порядку списано кошти у загальному розмірі 802739,51 грн. у межах виконавчого провадження № 60946312.

Таким чином, приватним виконавцем у межах вказаного виконавчого провадження вчинено дії з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 12.11.2019 року у справі № 902/368/16.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, судовий наказ, за яким приватним виконавцем відкрито виконавче провадження та винесено вищевказані постанови, виданий Господарським судом Вінницької області на виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 08.11.2017 року у справі № 902/368/16, яке залишене в силі постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 року.

У свою чергу, постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 22.01.2020 року постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Зі змісту довідки АБ "Кліринговий дім" № 02-01/01/863 від 16.03.2020 року вбачається, що серед рахунків АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз", на кошти на яких приватним виконавцем накладено арешт, наявні рахунки: № UA0904581 та № UA0324581, з яких здійснюються операції по виплаті заробітної плати, сплати податків, зборів і обов`язкових платежів

24.01.2020 року АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз", посилаючись на постанову Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 22.01.2020 року, звернулося до приватного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження.

За результатами розгляду вказаної заяви, листом приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича від 31.01.2020 року повідомлено АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про відсутність правових підстав для закінчення виконавчого провадження № 60946312.

Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною другою статті 48 Закону № 1404-VIII стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Частиною четвертою цієї статті встановлено, що на кошти боржника, що перебувають на рахунках у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення.

Згідно з частиною третьою, четвертою статті 59 цього Закону у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

У свою чергу, суд враховує, що приписами частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.01.1949 року № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття "власності" є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 44 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статті 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України "Про працю".

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Таким чином, аналіз наведених правових норм свідчить, що виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства, а рахунки, передбачені для виплати заробітної плати, є рахунками зі спеціальним режимом, на які орган державної виконавчої служби відповідно до вимог законодавства не накладає арешт, оскільки накладення арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливить своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав на оплату праці громадян, які працюють на підприємстві.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.06.2019 року у справі № 916/73/19, від 10.10.2019 року у справі № 916/1572/19, від 17.01.2020 року у справі № 340/1018/19 та від 29.01.2020 року у справі № 820/5422/17.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що накладення арешту на майно і кошти у межах суми стягнення може істотно вплинути на діяльність АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз", зокрема щодо обов`язку з виплати заробітної плати та сплати до бюджету податків і обов`язкових платежів, ускладнити або призвести до неможливості поновлення прав, на захист яких поданий адміністративний позов, що, у свою чергу, може призвести до банкрутства товариства та позбавить позивача, як акціонера, права на отримання належних їй дивідендів.

Стосовно співмірності вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у спосіб бажаний для позивача, необхідно вказати, що забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії виконавчого документа не змінює обсяг прав та обов`язків сторін у спорі та зацікавлених осіб. Водночас, невжиття таких заходів може спричинити для позивача негативні наслідки щодо можливої втрати майна (грошових коштів), у зв`язку з чим захист прав, свобод та інтересів позивача за захистом яких вона звернулася до суду, буде істотно ускладнений.

Таким чином, надавши оцінку доводам заявника про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у спосіб зупинення дії постанови про арешт коштів боржника, суд доходить висновку про їх співмірність із заявленими позовними вимогами та достатність таких заходів.

Щодо зобов`язання банківських установ відновити операції за рахунками АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз", то суд звертає увагу, таке зобов`язання не є заходом забезпечення позову та суперечать вимогам частини першої статті 151 КАС України.

Водночас суд зазначає, що відповідно до пунктів 9.1, 9.2 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22 (далі - Інструкція), виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця / приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Банк приймає до виконання документ про арешт коштів, який доставлено до банку самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.

Банк накладає арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків.

Згідно з пунктами 9.3, 9.4 Інструкції арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

Банк здійснює арешт коштів на рахунку клієнта, операції за яким були зупинені відповідно до статті 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", на підставі постанови виконавця, яка надійшла до банку після повідомлення банком виконавця про відкриття клієнтом цього рахунку. Банк здійснює дії щодо арешту коштів відповідно до пункту 9.6 цієї глави.

Банк, у якому відкрито рахунок/рахунки (далі - рахунок) клієнта, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів.

Водночас абзац перший пункту 9.11 Інструкції передбачає, що банк здійснює зняття арешту з коштів за постановою виконавця про зняття арешту з коштів, прийнятою відповідно до законодавства України, за рішенням суду, ухвалою слідчого судді, суду або постановою прокурора, які доставлені до банку самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу, або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.

Отже, арешт коштів на рахунках клієнта у банка накладається на підставі відповідної постанови державного виконавця та може бути зняти зокрема на підставі ухвали суду. А відтак, зупинення дії постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника дозволяє банківським установам відновлювати операції за рахунками клієнта/коррахунками банку.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" визначає, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" вказав, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі Дорани проти Нідерландів" ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відтак, заходи забезпечення адміністративного позову у частині зупинення дії постанови про арешт коштів боржника, відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, застосовуючи заходи забезпечення позову судом не розглядається питання правомірності заявлених позовних вимог і наявності обставин, як підстав для задоволення позову. У даному випадку судом встановлюється саме існування спору та обрано адекватні заходи для забезпечення позову, які будуть діяти до моменту вступу у законну силу судового рішення.

Згідно з частиною 6 статті 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення.

При цьому, частиною першою статті 156 КАС України передбачено, що ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

З урахуванням вищевикладеного та встановлених судом обставин, на підставі поданих позивачем доказів, суд, з метою належного захисту прав ОСОБА_1 , дійшов висновку, що заява про забезпечення адміністративного позову підлягає частковому задоволенню в частині забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови про арешт коштів боржника.

Керуючись статтями 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити дію постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пилипчука Віталія Григоровича від 08.01.2020 року ВП № 60946312 про арешт коштів боржника - акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (21012, м. Вінниця, пров. Костя Широкого, буд. 24, ) до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надіслати заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до вимог частини 3 статті 156 КАС України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини другої статті 256 КАС України з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України.

Згідно з частиною восьмою статті 154 КАС України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Повний текст ухвали виготовлено: 19.03.2020 року

Суддя Чернюк Алла Юріївна