Справа № 752/17126/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року м. Київ № 752/17126/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Відділу реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Голосіївського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати висновок Голосіївського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про внесення змін до актового запису цивільного стану від 26.06.2019р. № 110;

- зобов`язати Голосіївський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 № 13 від 22.02.1954 р. , складеного виконавчим комітетом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області шляхом зміни по батькові матері з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_5 ", та зміни національності матері з "українка" на "полька".

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16.08.2019 р. справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії передано до Окружного адміністративного суду міста Києва для розгляду за територіальною підсудністю.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2019 р. головуючим суддею в адміністративній справі № 752/17126/19 визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянську Я.І.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2019 року відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що вона звернулася до Голосіївського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про внесення змін до актового запису про народження №13 від 22.02.1954 року, складеного виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, в якій просила змінити: по батькові матері з " ОСОБА_5 " на "ОСОБА_5", національність матері з "українка" на "полька".

За результатами розгляду заяви отримала відмову відповідача у внесенні змін до актового запису по батькові своєї матері - " ОСОБА_5 ", національності - "полька". ОСОБА_1 не погоджується із зазначеною відмовою, так як в неї є всі підтверджуючі документи, які необхідні для внесення вказаних змін.

До суду від відповідача відзиву на позов не надійшло.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

24.04.2019р ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про внесення змін до актового запису про народження №13 від 22.02.1954 року, складеного виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, в якій просила змінити: по батькові матері з " ОСОБА_5 " на "ОСОБА_5", національність матері з "українка" на "полька".

Відповідач відмовив їй у внесенні змін до актового запису у зв`язку з відсутністю підстав. Зазначена відмова оформлена висновком від 26.06.2019 р № 110.

Позивач, вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, звернулася з даним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

12.08.1973 року ОСОБА_5 вийшла заміж за ОСОБА_6 та змінила прізвище на " ОСОБА_5 ", що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданого 27.07.2019 року (а.с. 14).

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22.02.1954 року, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батько - ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_9 (а.с. 13). Зазначені відомості внесені в актовий запис про народження №13, який складений 22.02.1954 року.

Постановою Вінницького від 02.10.2013р у справі № 802/3689/13-а, яка набрала законної сили, позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправним висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану Крижопільського районного управління юстиції від 05 січня 2013 року в частині відмови у внесенні доповнення по батькові матері позивача - " ОСОБА_5 ", її національності - "полька" та національності батька позивача - "українець" до актового запису про народження №71 від 29 січня 1944 року по виконкому Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області. Зобов`язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 №71 від ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в графах "по батькові матері" доповнити - ОСОБА_5 , "національність матері" доповнити - полька, "національність батька" доповнити - українець.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними сестрами.

Таким чином рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено, що національність матері ОСОБА_2 "полька", по батькові матері " ОСОБА_5 ", відтак вказані обставини доказуванню не підлягають.

Разом з тим, Голосіївський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийняв рішення про відмову у внесенні змін до актового запису позивача.

При вирішенні даного спору суд враховує, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України), Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон №2398-VI), Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12 січня 2011 року (далі - Правила №96/5), Порядком ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1064 від 22 серпня 2007року (далі - Правила №1064).

Статтею 49 ЦК України, а також статтями 2, 3 Закону №2398-VI визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Отже, походження фізичної особи є актом цивільного стану, який підлягає державній реєстрації, а також обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Державній реєстрації та внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян підлягає зміна національності фізичної особи.

Закон №2398-VI регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 9 Закону №2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері державної реєстрації актів цивільного стану.

Частинами 2 - 4 статті 22 Закону №2398-VI та Правилами №96/5 встановлений спосіб реалізації повноважень відділів щодо внесення змін до актового запису. Вказано, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Згідно із пунктом 2.1 Правил №96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.

Відповідно до пункту 2.20 Правил №96/5 висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану складається у двох примірниках. Один примірник разом з усіма матеріалами залишається у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, яким складено висновок про відмову, а другий вручається (надсилається) заявнику.

При цьому, згідно з пунктом 1.1 Правил №96/5 у разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

В ході розгляду справи судом досліджено оскаржену відмову, що викладена у висновку Голосіївського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, яка мотивована відсутністю документів, які необхідні для внесення зазначених вище відомостей до актового запису про народження № 13 від 22.02.1954 року.

Суд дійшов висновку, що прийняте рішення органу державної реєстрації актів цивільного стану про відмову у внесенні змін до актового запису є необґрунтованим та безпідставним.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно зі статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до п.2.13 Правил №96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, є постанова адміністративного суду (пп.2.13.2); висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану (пп.2.13.3), якій відповідно до п.2.19 надсилається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примирника актового запису цивільного стану, до якого вносяться зміни.

На думку суду, при прийнятті рішення щодо відмови у внесенні змін до актового запису відповідачем не враховано всіх зазначених вище критеріїв, а тому оскаржений висновок про відмову у внесенні змін до актового запису є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами суб`єктів владних повноважень Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними повноваженнями є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а та від 29 березня 2018 року у справі №816/303/16.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також, суд зазначає, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача з метою повного захисту його прав та інтересів підлягають задоволенню, а саме: шляхом визнання протиправним висновку Голосіївського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про відмову у внесенні змін до актового запису про народження № 13 від 22.02.1954 року, складеного виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, та його скасування, зобов`язання Голосіївського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 № 13 від ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в графах "по батькові матері" змінити з « ОСОБА_5 » на " ОСОБА_5 ", "національність матері" змінити з «українка» на "полька".

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати висновок Голосіївського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 26.06.2019 р № 110.

3. Зобов`язати Голосіївський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 № 13 від 22.02.1954 року, складеного виконавчим комітетом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, а саме: в графах "по батькові матері" змінити з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_5 ", у графі «національності матері» змінити з "українка" на "полька".

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Голосіївського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 92, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1536 гривень (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень) 80 копійок.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська